АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/5203/15-ц Головуючий І інстанції:Бєссонова Т.Д.
Провадження № 22-ц-/790/5126/16 Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Шевченко Н.Ф., Пономаренко Ю.А.

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15 червня 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н згідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань станом на 31 жовтня 2015 року утворилася заборгованість 20990,80 грн., яка складається з наступного:

●4928,82 грн. - заборгованість за кредитом ;

●14586,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

●500 грн. штраф ( фіксована частина);

●975,75 грн. штраф (процентна складова)

Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2016 року в задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного зясування обставин справи.

ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявилася, звернулася з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, на апеляційну скаргу подала свої заперечення та просила відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вимогам цивільного процесуального закону рішення суду не відповідає.

За положеннями ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Наявні матеріали справи свідчать про той факт, що 15 червня 2006 року між сторонами був укладений договір без номера, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6000 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua/terms/70/, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі.

ОСОБА_2 умови договору не виконує, станом на 31 жовтня 2015 року утворилася заборгованість у сумі позову, а це:

-4928,82 грн. - заборгованість за кредитом;

-14586,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-500 грн. штраф ( фіксована частина);

-975,75 грн. штраф (процентна складова)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що дія платіжної картки закінчилася 31 травня 2009 року, з урахуванням заяви відповідача вважав за необхідне у відповідності до положень ч. 3 ст. 267 ЦК України застосувати строки позовної давності.

З висновком суду першої інстанції погодитися не можна, дійшов він його без повного і всебічного зясування дійсних обставин справи, прав і обовязків сторін правовідносин, що виникли між ними, а також без належної правової оцінки доказів у справі.

За вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, як це передбачається вимогами ст. 629 ЦК України.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), як це передбачається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення від автоматично лонгується на такий же термін.

Матеріали справи не містять належних та допустимих, у розумінні ст. 57-59, 64 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що спірний договір на момент розгляду справи припинив свою дію.

ОСОБА_2 отримала платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів. Строк дії картки не припиняє строку дії договору, а строк дії договору та строк картки не є тотожними поняттями.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідно п.п. 9.3 та 9.5 договору картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, дійсних обставин справи, а також вимог ст. 599 ЦК України, якими передбачається, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо застосування строків позовної давності, його висновок не відповідає дійсним обставинам справи.

Неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, як і порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Із виписки, дослідженої в ході апеляційного розгляду справи в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України, про рух коштів (основна картка 4149****5242) вбачається, що 04 листопада 2015 року (ще до звернення позивача до суду) було проведено автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки відповідача 26**36 у розмірі 310 грн. 37 коп..

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором позивачем проведений з урахуванням умов договору, Умов та Правил надання банківських послуг.

Рішення суду підлягає скасуванню ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2016 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 15 червня 2006 року, що утворилася на 31 жовтня 2015 року в сумі 20990 грн. 80 коп., що складається:

- 4928,82 грн. - заборгованість за кредитом;

-14586, 23 - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина)

- 975,75 грн. - штраф (процентна складова).

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -