Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2016 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Лозінській В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

В С Т А Н О В И В:

Свої вимоги до суду позивача мотивувала тим, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком, сплачував аліменти до її повноліття. Наразі вона є повнолітньою, навчається у Чернятинському коледжі Вінницького національного аграрного університету, потребує матеріальної допомоги. Відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання як повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно до досягнення двадцятитрирічного віку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він є безробітним, не має доходу, має на утриманні троє дітей, в тому числі одну дитину від першого шлюбу, довгий час важко хворіє та потребує постійного лікування, переніс важку хірургічну операція «Синдром Мелори-Вейса», йому не вистачає коштів на лікування.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог немає із наступних мотивів.

Правовідносини, що є предметом спору між сторонами у справі, регулюються сімейним законодавством України.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Лише за наявності усіх передбачених ст. 199 СК України умов, суд за приписами ст. ст.200, 182 СК України має визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, при такому визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом на підставі досліджених доказів визнаються встановленими наступні обставини у справі: ОСОБА_1 народилася 17.04.1998 року, її батьком є відповідач ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про її народження.

ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання 2 курсу Чернятинського коледжу Вінницького національного аграрного університету, про що зазначено в довідці учбового закладу № 181 від 26.09.2016 р.

Відповідач ОСОБА_2 має на утриманні троє дітей, що підтверджується довідкою Войнашівської сільської ради № 2031 від 21.11.2016 р.

Згідно довідки Барського районного медичного центру АЗПСМ № 64 від 23.11.2016 р. ОСОБА_2 знаходиться на диспансерному обліку і потребує постійного лікування. Діагноз: ІХС Стенокардія напруги ІІІ фк, атеросклеротичний міокардіосклероз, хронічний гастродуоденіт, Синдром Мелори Вейса, хронічний панкреатит рецидивуючий перебіг. Крім того, хвороби відповідача підтверджуються випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 886/180, протоколом операції та висновком УЗД від 10.02.2016 року.

З трудової книжки ОСОБА_2 та довідки Войнашівської сільської ради № 2031 від 21.11.2016 р. вбачається, що відповідач не працює.

Оцінюючі зясовані в судовому засіданні обставини у справі в контексті наведених вище правових норм регулювання предмету спору, суд доходить наступних висновків.

Зазначені позивачем у позовній заяві обставини відносно того, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги повнолітній дитині не підтверджені жодними належними допустимими доказами позивача і водночас спростовані доказами відповідача, відтак суд визнає їх не доведеними. У відповідача відсутня обєктивна можливість надавати матеріальну допомогу у виді аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання не доведена жодними належними допустимими доказами. Позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Судом прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Таким чином суд визнає встановленою обставину доводів відповідача на заперечення ним позовних вимог щодо відсутності у нього обєктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Оскільки така спроможність за приписом ст. 199 СК України є обовязковою умовою для покладення на батька обовязку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, її відсутність зумовлює висновок суду про необхідність відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.199 СК України, ст.209, 212 -215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: