Справа № 367/3619/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про захист прав споживачів фінансових послуг , розірвання кредитного договору та договору застави,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2008 року між ним та відповідачем укладений кредитний договір № 6955679, зазначений договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої відповідачем для будь-яких клієнтів фізичних осіб (договір приєднання). Разом з тим, 03 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави автомобіля КIA SORENTO, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 7167 В, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (реєстр. № 5299). Відповідно до п. 1.1 договору відповідач взяв на себе обовязок надати позивачу грошові кошти кредит у розмірі 31 340 доларів США на умовах повернення у визначеному в умовах договору порядку зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами.

Позивач вказує, що з боку відповідача мало істотне порушення умов кредитного договору ненадання позичальнику грошових коштів, внаслідок чого він значною мірою позбавився того, на що розраховував при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору кредиту відповідно до вимог ч.2 ст. 651 ЦК України. Що стосується строку позовної давності звернення до суду із цим позовом, то він не є порушеним, оскільки в силу дії ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Строк загальної позовної давності встановлений статтею 257 ЦК України в три роки. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строк виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Звертає увагу на те, що ним дійсно виконувалися умови кредитного договору, але це не є підставою вважати тією обставиною, що він погодився на умови кредитування, які в подальшому виявилися такими, що не відповідали волевиявленню сторін, оскільки згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Беручи до уваги наведене, враховуючи, що є мотивовані підстави у розірванні кредитного договору, тому з метою захисту прав позивача є необхідність застосувати наслідки і для похідного правочину договору застави також розірвати його, вилучити з Державного реєстру іпотек, діючий на теперішній час, запис про іпотеку квартири та з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна, діючий на теперішній час запис про заборону відчуження автомобіля.

В подальшому під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та посилаючись на зазначені вище обставини, також вказує, що згідно ст. ст. 901, 1054 ЦК України, Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, п. 3.1 кредитного договору банк не виконав зобовязання щодо надання кредиту, а позичальник не отримав кредит від банку з каси банку з поточного рахунку. Позивач не отримував 03 жовтня 2008 року з каси банку кредитні кошти у розмірі 31 340 доларів США відповідно до вимог п.4 гл. 3 розділ ІІІ Інструкції про касові операції в банках України затверджене постановою Правління НБУ від 14.08.2003 № 337), п. 2.3 Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України (затверджена постановою Правління НБУ від 20.10.04 № 495). Зазначені вище постанови правління НБУ є нормативно-правовими актами НБУ та актами цивільного законодавства.

Вказує, що аналіз положень кредитного договору доводить, що за правовою природою це є договір про надання фінансових послуг. Згідно частини 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У частині 2 цієї ж статті також зазначено, що її положення застосовуються до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України закріплено обовязок замовника оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Між сторонами у справі було укладено у передбаченій законом письмовій формі договір про надання фінансових (банківських) послуг з елементами кредитного договору. При цьому, юридична наука під поняттям дія, у тому числі юридична дія розуміє, що це певний акт поведінки особи, її волевиявлення відносно інших осіб, яке призводить до безпосереднього або опосередкованого виникнення юридичних фактів (угод, деліктів, тощо). Відповідач запишається боржником за зобовязанням перед позивачем про надання кредиту іноземною валютою у сумі 31 340 доларів США.

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч.2 цієї норми до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.

Посилаючись на норми ст. 1054, ч.1 ст. 538, ч.3 ст. 538, ч.2 ст. 651, 610 ЦК України позивач вказує, що з боку відповідача мало місце істотне порушення умов кредитного договору ненадання позичальнику грошових коштів, внаслідок чого він значною мірою позбавився того, на що розраховував при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору кредиту відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Що стосується строків позовної давності із звернення до суду із цим позовом, то оскільки позивачу стало відомо про порушення його прав лише у березні 2014 року, після чого він неодноразово звертався до банку з проханням надати документи, але банк документи не надавав, тому ним скеровано до Генеральної прокуратури України повідомлення про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення від 03.06.2014 року, в змісті якої зазначав, що банк уклавши договір про надання кредиту в іноземній валюті, видав йому гривні, грошових коштів у розмірі 31 340 доларів США, після цього зазначене звернення було скеровано до компетентних органів для розгляду, який досі триває. Враховуючи, що про порушені права позивачу стало відомо лише 05.06.2015 року, строк позовної давності пропущений з поважних причин та підлягає поновленню. Разом з тим, слід взяти до уваги, що термін дії кредитного договору 05.10.2015 року, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В звязку із викладеними обставинами позивач поновити ОСОБА_1 строк позовної давності для подання цього позову, визнавши його пропущеним з поважних причин; розірвати кредитний договір № 695679 від 03 жовтня 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_2 та ОСОБА_1; розірвати Договір застави від 03 жовтня 2008 року автомобіля КIA SORENTO, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 7167 В, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (реєстр. № 5299), укладений між Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та виключити із Єдиного реєстру заборони відчуження рухомого майна, діючий на теперішній час, запис про заборону відчуження автомобіля КIA SORENTO, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 7167 В, який належить ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач також пояснив, що йому стало відомо про порушене право 05.06.2015 року, кредитний договір він підписував добровільно, знав, що це доларовий кредит, він оплачував кредит в гривні, банк не надавав йому коштів у валюті, ввів його в оману, привязавши його до сплати кредиту у валюті; до кризи у нього були інші статки, потім він звертався до банку щоб дофінансували сплату кредиту у привязці до долару.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності та у позові відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, вивчивши письмові докази по справі, вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_2 банк та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір № 6955679, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику кредит у розмірі 31 340,0 доларів США на умовах цього договору, а позичальник зобовязується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором; позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором. Пунктом 1.2 кредитного договору визначено цільове призначення кредиту: кредит надається позичальнику для придбання транспортного засобу марки КIA у продавця ТОВ Світ Авто згідно договору купівлі-продажу № 2609-6 від 26.09.2008 року. Згідно п. 1.4 договору кредит надається позичальникові строком до 03.10.2015 року; протягом цього строку позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором. Згідно п. 1.5 договору забезпеченням виконання зобовязань позичальника за цим договором є застава транспортного засобу, та/або інше забезпечення за домовленістю сторін та/або в силу закону, у тому числі забезпечення у формі поруки чи майнової поруки, яке надається банку відповідно до договорів, укладення яких передбачено цим договором.

Встановлено, що згідно п. 2.1 кредитного договору кредит надається позичальникові лише після того, коли будуть виконані всі перелічені нижче умови: п. п.2.1.5 передбачено надання позичальником банку платіжного доручення на переказ коштів в розмірі 161 400,0 гривень з карткового рахунку позичальника за цільовим призначенням, обумовленим цим договором, на поточний рахунок в одержувача ТОВ Світ-Авто згідно договору купівлі-продажу № 2609-6 від 26.09.2008 року. Пунктом 2.3.2 кредитного договору передбачено, що надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку, який відкривається банком для обліку сум, наданих позичальнику в кредит за цим договором, на картковий рахунок позичальника, відкритий в гривнях в Філії ПУМБ м. Київ, що відкривається позичальнику банком.

Пунктом 2.3.5 договору визначено, що зважаючи на те, що кредит за цим договором надається в іноземній валюті, а картковий рахунок позичальника для зарахування суми кредиту відкритий в українських гривнях, позичальник цим безвідклично доручає банку попередньо здійснити продаж коштів в іноземній валюті в повній сум, що знаходиться на позичковому рахунку, вказаному в п. 2.3.2 цього договору, в порядку, передбаченому Заявою про продаж іноземної валюти (0408005) (п. 3.6.2 цього Договору) за курсом, встановленим банком на день здійснення такої операції. Сторони домовились, що при здійсненні продажу іноземної валюти у передбачених цим пунктом випадках, умови цього пункту договору є реквізитом Заяви про продаж іноземної валюти (п. 3.6.2 цього Договору) та мають враховуватись банком при виконанні Заяви про продаж іноземної валюти. Всі витрати, повязані із здійсненням банком вищевказаних операцій з продажу іноземної валюти за дорученням позичальника, включаючи (але не виключно) комісії банку (згідно чинних в банку тарифів), обовязкові платежі до бюджету та всі інші витрати покладаються на позичальника. Умови цього пункту договору не змінюють валюту кредиту та валюту виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором: такі зобовязання враховуються і мають виконуватись позичальником виключно в валюті кредиту.

Згідно п. 3.6.2 кредитного договору продаж/купівля/обмін іноземної валюти з метою придбання коштів у валюті, необхідній для виконання позичальником грошових зобовязань за цим договором (п. 3.6.1 цього договору), продаж іноземної валюти з метою придбання коштів у гривнях для використання за цільовим призначенням ( п. 2.3.5 цього договору) здійснюється банком на підставі умов цього пункту Договору, що за домовленістю сторін є Заявою про продаж іноземної валюти (0408005)/Заявою про купівлю іноземної валюти (0408006). Заява вважається оформленою та поданою позичальником банку до виконання та прийнятою банком до виконання в день настання відповідної події. Заява є безвідкличною та діє протягом всього строку дії цього договору. Позичальник на підставі цього договору та на виконання позичальником грошових зобовязань за цим договором безвідклично доручає банку (наділяє банк правом) на умовах, передбачених цієї заявою, здійснювати за курсом встановленим банком на день здійснення відповідної операції, продаж/купівля/обмін доларів США (840), євро (978), російських рублів (643) та/або іншої іноземної валюти на всю суму в іноземній валюті/гривнях (для купівлі іноземної валюти), що на момент виконання банком цієї заяви знаходиться на рахунку, вказаному в п. 2.3.2 цього договору, та/або на будь-яких інших поточних рахунках позичальника в банку, але будь-якому разі на суму, що не більше суми грошових зобовязань позичальника на момент кожного виконання банком цієї заяви. Позичальник доручає банку перераховувати гривневий еквівалент проданої іноземної валюти на поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 2.3.2 цього договору, та/або на будь-який інший поточний рахунок, відкритий позичальнику в банку, а у разі неможливості здійснити таке перерахування коштів на поточний рахунок позичальника перерахувати їх на користь банку на рахунок, вказаний в п. 3.4 цього договору.

Також, в судовому засіданні встановлено, що 03.10.2008 року між Закритим акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений Договір застави транспортного засобу № 6992031, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 5299, відповідно до умов якого заставою за цим договором забезпечується виконання всіх зобовязань ОСОБА_6, що випливають з кредитного договору № 6955679 від 03.10.2008 року; заставодавець з метою забезпечення повного виконання Основного зобовязання передає в заставу, а заставодавець приймає в заставу на умовах, визначених у цьому договорі, транспортний засіб марки КІА SORENTO, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АІС № 1159104, виданого Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській області 02.10.2008 року.

Встановлено, що 26.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Світ-Авто (постачальник) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір поставки № 2609-6, предметом даного договору є те, що постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлений строк другій стороні покупцеві легковий автомобіль виробництва торгової марки КІА SORENTO, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар і сплатити за нього грошову суму. Згідно п. 8 даного договору покупець повинен сплатити суму договору в наступному порядку: 8.1.1. попередня часткова оплата у розмірі 18 500 грн., в т.ч. ПДВ (20%) 2 083,33 грн. сплачується покупцем не пізніше 40 календарних днів після укладення цього договору; 8.1.2 залишок суми договору у розмірі 161 400 грн., в т.ч. ПДВ (20%) 26 900,0 грн. сплачується покупцем не пізніше 17 календарних днів з дати отримання товару від постачальника.

Встановлено, що 29.09.2008 року ОСОБА_1 склав анкету-заяву на видачу кредиту для придбання транспортного засобу, кредитна угода - 6955679, цільове використання - придбання транспортного засобу марки КІА SORENTO у продавця ТОВ Світ-Авто, валюта кредиту долар США, сума ліміту кредитування 33 168 доларів США. У даній анкеті-заяві зазначено, що клієнт підтверджує, що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку і проінформований про переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Клієнт підтверджує своє згоду на придбання ТЗ та одержання кредиту на вказаних умовах.

Згідно рахунку-фактури № 2609/6 від 26 вересня 2008 року постачальник ТОВ Світ-Авто, платник ОСОБА_1 автомобіль SORENTO, загальна сума 179 900,0 гривень, згідно фіскального чеку часткова сплата в сумі 18 500,0 гривень здійснена 30.09.2008 року. Згідно платіжного доручення від 03 жовтня 2008 року платник філія Перший Український міжнародний банк перерахував на рахунок ТОВ Світ-Авто 161 400,0 гривень за автомобіль КІА SORENTO від ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу № 2906-6 автомобіля від 26.09.2008 року, в т.ч. ПДВ 26 900,00 гривень.

Встановлено, що 03 жовтня 2008 року між ЗАТ Перший Український ОСОБА_2 банк та ОСОБА_1 був укладений договір банківського (карткового) рахунку № 6991745, відповідно до умов якого клієнт виявляє бажання відкрити у банку картковий рахунок у валюті (українські гривні), а банк відкриває клієнту такий картковий рахунок та здійснює його розрахункове касове обслуговування відповідно до умов цього договору та законодавства України.

Також 03 жовтня 2008 року між ЗАТ Перший Український ОСОБА_2 банк та ОСОБА_1 був укладений договір № 6991763 про випуск банківської платіжної карти та здійснення операцій з її використанням.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 А В. 03.06.2014 року звертався до Генеральної прокуратури України із повідомленням про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив почати досудове розслідування щодо викладених в повідомленні фактів про вчинення співробітниками банку ПАТ ПУМБ злочину, передбаченого ст. 192, ч.1 ст. 364, 368-2 КК України. Листом прокуратури Подільського району міста Києва від 27.11.14 р. № 10-57/107-14 позивачу було повідомлено, що Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві проводилась перевірка за його зверненням щодо можливих неправомірних дій окремих працівників банку ПАТ ПУМБ під час укладання кредитного договору № 6955679, вказане звернення зареєстроване у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події районного управління міліції за № 15766 від 23.06.2014. За результатами проведеної перевірки районним управлінням міліції обґрунтовано прийнято рішення про списання його звернення до справи Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві у звязку з тим, що між ним та банком ПАТ ПУМБ існують цивільно-правові відносини, які виникли між сторонами на підставі укладеного договору № 6955679, розгляд яких відноситься до компетенції цивільних судів загальної юрисдикції і за вказаних обставин підстав для вжиття заходів прокурорського реагування, в тому числі внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, матеріалами справи.

У відповідності до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У відповідності до ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

У відповідності до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

У відповідності до ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У відповідності до ч. 12 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

У відповідності до ст. 15 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом та посилаючись на відсутність фактичної передачі йому коштів у доларах США, просить розірвати кредитний договір № 695679 від 03 жовтня 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_2 та ОСОБА_1; розірвати Договір застави від 03 жовтня 2008 року автомобіля КIA SORENTO, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 7167 В, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (реєстр. № 5299), укладений між Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та виключити із Єдиного реєстру заборони відчуження рухомого майна, діючий на теперішній час, запис про заборону відчуження автомобіля КIA SORENTO, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 7167 В, який належить ОСОБА_1.

Разом із цим, під час розгляду справи було встановлено, що пунктом 2.3.5 договору визначено, що зважаючи на те, що кредит за цим договором надається в іноземній валюті, а картковий рахунок позичальника для зарахування суми кредиту відкритий в українських гривнях, позичальник цим безвідклично доручає банку попередньо здійснити продаж коштів в іноземній валюті в повній сум, що знаходиться на позичковому рахунку, вказаному в п. 2.3.2 цього договору, в порядку, передбаченому Заявою про продаж іноземної валюти (0408005) (п. 3.6.2 цього Договору) за курсом, встановленим банком на день здійснення такої операції. Сторони домовились, що при здійсненні продажу іноземної валюти у передбачених цим пунктом випадках, умови цього пункту договору є реквізитом Заяви про продаж іноземної валюти (п. 3.6.2 цього Договору) та мають враховуватись банком при виконанні Заяви про продаж іноземної валюти. Всі витрати, повязані із здійсненням банком вищевказаних операцій з продажу іноземної валюти за дорученням позичальника, включаючи (але не виключно) комісії банку (згідно чинних в банку тарифів), обовязкові платежі до бюджету та всі інші витрати покладаються на позичальника. Умови цього пункту договору не змінюють валюту кредиту та валюту виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором: такі зобовязання враховуються і мають виконуватись позичальником виключно в валюті кредиту.

Крім того, як визнав в судовому засіданні позивач, він кредитний договір підписував добровільно, знав, що це доларовий кредит, він оплачував кредит в гривні, що, на думку суду, свідчить про те, що він під час укладення кредитного договору погодився на умови кредитування. Також, 29.09.2008 року ОСОБА_1 склав анкету-заяву на видачу кредиту для придбання транспортного засобу, кредитна угода - 6955679, цільове використання - придбання транспортного засобу марки КІА SORENTO у продавця ТОВ Світ-Авто, валюта кредиту долар США, сума ліміту кредитування 33 168 доларів США. У даній анкеті-заяві зазначено, що клієнт підтверджує, що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку і проінформований про переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Клієнт підтверджує своє згоду на придбання ТЗ та одержання кредиту на вказаних умовах.

За таких обставин, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи позивача про те, що волевиявлення сторін кредитного договору не було вільним та даний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, відповідачем зобовязання за кредитним договором виконані повністю, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання кредитного договору та договору застави не підлягають до задоволення.

При розгляді даної справи позивачем не було надано беззаперечних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили на порушення відповідачем вимог Закону України Про захист прав споживачів у правовідносинах, які виникли між позивачем та відповідачем.

Крім того, під час розгляду справи не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи позивача про те, що йому стало відомо про порушене право 05.06.2015 року, а тому, виходячи із положень ст. 267 ЦК України, суд прийшов до висновку, що відсутні також підстави для поновлення ОСОБА_1 строку позовної давності для подання цього позову та визнання його пропущеним з поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про захист прав споживачів фінансових послуг , розірвання кредитного договору та договору застави не знайшов свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягає.

На підставі ст. ст. 15, 16, 203, 207, 214, 261, 266, 267, 509, 538, 601, 610, 611, 651, 901, 903, 1050,1054, 1056 ЦК України, Закону України Про захист прав споживачів, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про захист прав споживачів фінансових послуг , розірвання кредитного договору та договору застави залишити без задоволення.

Копію рішення направити третій особі для відома.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 19.12.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8