Справа №339/262/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Поляниця М. М.

з участю: секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 «Про відстрочення виконання судового рішення».

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в суд з заявою про відстрочення виконання судового рішення по цивільній справі № 339/262/15р. за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Про захист прав споживачів». Подану заяву мотивує наступним. У провадженні відділу перебуває виконавче провадження ВП №50079500 по примусовому виконанню виконавчого листа Болехівського міського суду Івано-Франківської області по справі 339/262/15-ц від 26 січня 2016 року, про стягнення з банку на користь ОСОБА_2 недоплаченої курсової різниці у сумі 55000 грн. На даний час у боржника наявні обставини що тимчасово ускладнюють виконання рішення суду, а саме внаслідок конфіскаціії Російською Федерацією майна божника на території окупованої АР Крим, проведення АТО на частині територій Донецької та Луганської областей

Стягувач у судове засідання не з'явився, подав, заяви в яких просить розгляд заяви державного виконавця проводити у його відсутності, заперечує, щодо відстрочення виконання судового рішення, зазначивши, що кошти йому необхідні на лікування. (а.с.223,225,226,227)

Заявник в судове засідання не зявився про причину неявки суду не повідомив, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, подав заяву в якій просить слухання заяви проводити у відсутності представника державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.200,221)

Представник боржника в в судове засідання не зявився про причину неявки суду не повідомив, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток(а.с.222,228).

Частиною 2 ст.197 ЦПК України, встановлено, що у разі неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про відстрочення на 1 рік судового рішення не підлягає до задоволення за таких підстав.

Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 зазначеного Кодексу встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Нормами ст. 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Суд звертає увагу на те, що частина 1 статті 373 ЦПК України містить пряму вказівку на винятковість випадків, за яких суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

При цьому, докази на підтвердження існування обставин, які утруднюють виконання судового рішення, повинна навести особа, яка звертається до суду з відповідною заявою.

В ході судового розгляду встановлено, що заочним рішенням Болехівського міського суду від 29 жовтня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" "Про захист прав споживачів," та стягнуто з відповідача на користь позивача 55000 грн. недоплаченої курсової різниці.(а.с.90,93-97). Ухвалою Болехівського міського суду від 06 травня 2016 року заяву ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про перегляд заочного рішення залишено без розгляду. (а.с.159). Ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2016 року залишено без змін ухвалу Болехівського міського суду від 06 травня 2016 року(а.с.191,192).

Посилання державного виконавця на загально відомі факти, а саме конфіскації Російською Федерацією частини мана ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", проведення АТО на частині територій Донецької та Луганської областей та надання у підтвердження цих фактів копії судових рішень про відстрочення виконання судових рішень не є тими винятковим випадками, що зазначені у статті 373 ЦПК України. Підставою для такого висновку, служить те, що заявником надано копії судових рішень в яких з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнуто на користь позивача кошти за депозитними вкладами, а не внаслідок порушення банком прав споживача. (а.с.207,208).

Щодо ухвали судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року, якою заборонено державній виконавчій службі вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на рахунки то суд відмічає, що вона стосується порядку виконання судових рішень органами державної виконавчої служби окрім того копія даної ухвали належним чином не завірена і з неї не можна встановити, чи набрала вона законної сили чи ні.

Твердження стягувача ОСОБА_2, що вказані кошти йому необхідні на дороговартісне лікування підтверджується наданими копіями виписки з історії хвороби (а.с.226-227).

Стягнуті за рішенням суду з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" кошти у сумі 55 тис. грн. є незначною сумою у порівнянні з обсягом прибутків отримуваних банком від своєї діяльності, однак є значною для позивача, оскільки необхідні йому на лікування важкої хвороби.

Суд також відмічає що 19 грудня 2016 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" перейшов у стовідсоткову власність держави, про що було прийнято відповідне рішення Кабінету Міністрів України.

Ратифікувавши Конвенцію про захист прав і основних свобод людини, Україна визнала її частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обовязкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невідємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40.)

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу тривалості виконання рішення в світлі заходів, вжитих державою для прискорення вирішення внутрішніх систематичних проблем (остаточна ухвала щодо прийнятності у справі "Сокур проти України"; рішення у справах "Півень проти України", "Жовнір проти України", "Войтенко проти України", "Шмалько проти України", "Ромашов проти України"). У своїх рішеннях Суд зазначає, що, не виконуючи рішення суду, державні органи позбавили положення статті 6 § 1 будь-якого сенсу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 «Про відстрочення виконання судового рішення» не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, рішеннь Європейського суду з прав людини у справах "Іммобільяре Саффі" проти Італії", 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40. ст.124,129 Конституції України, керуючись ст. 209, 210,217, 373 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 339/262/15р. за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» «Про захист прав споживачів».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.М.Поляниця