Єдиний унікальний номер 741/1511/15
Провадження № 2/741/43/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 22 лютого 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Носівської міської ради до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Носівка,

встановив:

Носівська міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, який потім уточнила, просила визнати укладеним договір про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (в запропонованій ними редакції), посилаючись на те, що 10 березня 2015 року позивач отримав від відповідача звернення про укладення договору про пайову участь та надано зведений кошторис розрахунку вартості будівництва. Виконком міської ради підготував для підписання договір № 2 про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Носівка від 27 березня 2015 року, направив відповідачу для підписання два примірники договору. Відповідач на дане звернення відповіді не надала, не взяла пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, яка здійснюється на підставі договору.

У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги з мотивів, які зазначені у позовній заяві, пояснив, що 20 січня 2014 року міській раді стало відомо про те, що 20 грудня 2013 року ОСОБА_3 подала декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Відповідно до чинного законодавства на ОСОБА_3 лежить обовязок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, так як вона мала намір та здійснила забудову земельної ділянки, на якій розташований будинок та кафе. У січні 2014 року та березні 2015 року міська рада приймала заходи для того, щоб укласти з відповідачем відповідний договір. Величина пайової участі визначається у договорі з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта. ОСОБА_3 сама визначала кошторисну вартість будівництва обєкта та вносила відомості до декларації про готовність.

У судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали, зазначили, що ОСОБА_3, як добросовісний громадянин, у червні 2009 року отримала дозвіл на реконструкцію, у січні 2011 року розпочала реконструкцію та у листопаді 2013 року її закінчила. Відповідач подала до державних органів документи, необхідні для реєстрації права власності. 11 січня 2014 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (будинок, кафе). В січні 2014 року та березні 2015 року ОСОБА_3 під різними приводами та підставами змушували укласти договір про участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Міська рада провела розрахунок розміру пайового внеску. До суми, з якої проведено розрахунок, міською радою було внесено витрати, які не повинні бути враховані. Через це розмір пайового внеску є завищеним, вона (ОСОБА_3) не згодна з ним.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28 травня 2009 року ОСОБА_3 придбала у власність будинок № 73 по Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, який розташований на земельній ділянці Носівської міської ради, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 74-76).

24 червня 2009 року виконавчий комітет Носівської міської ради рішенням № 98 надав дозвіл ОСОБА_3 на перебудову житлового будинку № 73 в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується копією рішення (а.с. 11-12).

30 грудня 2009 року ОСОБА_3 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1112 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується їх копіями (а.с. 72-73).

24 лютого 2010 року ОСОБА_3 отримала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення використання частини земельної ділянки по вул. Вокзальна, 73 площею 0,08 га з будівництва та обслуговування житлового будинку на здійснення комерційної діяльності (кафе «Барселона», магазин по торгівлі продовольчими товарами), що підтверджується копією рішення (а.с. 80).

25 жовтня 2010 року ОСОБА_3 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для комерційного використання, що підтверджується його копією (а.с. 71).

У червні 2009 року відповідач отримала та погодила технічні умови на будівництво водопровідної мережі до житлового будинку, реконструкцію будинку під кафе «Барселона» та магазин по торгівлі продовольчими товарами, виконала роботи по підключенню до водопровідної мережі, що підтверджується копіями технічних умов (а.с. 57-64) .

У серпні 2009 року відповідач отримала допуск на підключення до електричної мережі електроустановки, а в грудні 2013 року отримала послуги приєднання до електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» електроустановок в реконструйованому будинку під кафе та магазин, що підтверджується копіями актів (а.с. 49-56) .

У січні 2010 року ОСОБА_3 затвердила зведений кошторисний розрахунок вартості реконструкції житлового будинку під кафе «Барселона», магазин по торгівлі товарами з влаштуванням житлових приміщень на другому поверсі по вул. Вокзальна, 73 в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується його копією (а.с. 22-23).

18 січня 2011 року відповідач отримала дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку під кафе, магазин по торгівлі продовольчими товарами з влаштуванням житлових приміщень на другому поверсі по вул. Вокзальна, 73 в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується його копією (а.с. 79).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набув чинності з 12 березня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Носівська міська рада рішенням від 25 вересня 2013 року затвердила «Порядок залучення та використання коштів замовника будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста».

Як передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (норми якого діяли на час закінчення реконструкції та введення в експлуатацію), замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

У судовому засіданні встановлено, що Носівській міській раді було відомо, що ОСОБА_3 отримала дозвіл на реконструкцію та здійснює реконструкцію житлового будинку та будівництво кафе.

Частиною 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (яка набрала чинності 1 січня 2013 року) визначено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Міська рада не надала суду доказів про те, що: відповідач до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію ухилялася від укладення договору; що існували поважні причини, які перешкоджали позивачу укласти з відповідачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи держаної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

З матеріалів справи вбачається, що після прийняття обєкта будівництва в експлуатацію, а саме: 21 січня, 9 квітня 2014 року та в березні 2015 року міська рада зверталася до відповідача із пропозицією укласти договір про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Проект договору про пайову участь від 27 березня 2015 року, який позивач просить визнати укладеним, пропонувався відповідачу до підписання більше ніж через 15 місяців після прийняття обєкта в експлуатацію, що суперечить ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою визначено, що договір про пайову участь укладається до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено істотні умови договору, якими є розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін.

У судовому засіданні встановлено, що сторони не погодили всі істотні умови договору.

Так, відповідач стверджувала, що розмір пайової участі є завищеним, не враховує дійсної кошторисної вартості будівництва обєкта, розмір пайової участі не був зменшений на суму кошторисної вартості інженерних мереж, які збудовані поза межами її земельної ділянки.

Суд приходить до висновку про те, що є підстави вважати, що розмір пайової участі, який був визначений позивачем в односторонньому порядку, не відповідає положенням чинного законодавства.

Доводи представника відповідача про те, що: позовну заяву подано після спливу позовної давності; що така обставина є підставою для відмови у позові, є необґрунтованими.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований на законі, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити Носівській міській раді Чернігівської області у задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Носівка.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв