АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк», поданою уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» Шевченко Олександром Володимировичем до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ « КБ «Актив-Банк» звернувся до суду з цим позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем 26.06.2012 укладено кредитний договір № 0626/01 за умовами якого позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію й надав йому кредити (на поточні потреби), ліміт заборгованості за якими в сумі не перевищував 1 270 000,00 гривень, а останній зобов'язався погасити кредит не пізніше 21.12.2012 та сплатити проценти за користування кредитом - 25,0 % річних. В подальшому за умовами додаткових договорів про внесення змін до Кредитного договору сторони змінили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами та строк погашення кредиту. В остаточному результаті: розмір процентної ставки за користування кредитними коштами - 23,5 процентів річних, а починаючи з 26.12.2013 р. - 25, 5 процентів річних, строк погашення кредиту - не пізніше 25.06.2014. За умовами Кредитного договору позивачем виконані свої зобов'язання в повному обсязі та надано відповідачу у користування кредитні кошти. Також, згідно п. 1.8. Кредитного договору сторони домовились, що будь-яке порушення Позичальником умов кредитного договору надає право Банку в порядку, передбаченому кредитної угодою та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від Позичальника погашення кредиту та інших передбачених договором платежів. Але, станом на момент подання позовної заяви, строк виконання зобов'язань відповідача за Кредитним договором є таким, що настав - кредит мав бути погашений ним не пізніше 25.06.2014. А тому, у зв'язку з порушенням відповідачем умов Кредитного договору, 20.04.2015 позивачем направлено йому вимогу № 1082/11 від 20.04.2015 про виконання зобов'язань по Кредитному договору та повернення заборгованості, однак, ця вимога залишена без відповіді та задоволення, а тому, на думку позивача, станом на 02.04.2015 загальна заборгованість відповідача, перед позивачем за кредитним договором № 0626/01 від 26.06.2012 становить 1 230 010, 96 гривень, в тому числі: 1 230 000,00 гривень - сума простроченої заборгованість за кредитом; 10,96 гривень - сума заборгованості за простроченими процентами за кредитом. Загальний строк прострочення за кредитом станом на 02.04.2015 (з 26.06.2014 по 02.04.2015) складає 281 день. А тому, позивач враховуючи положення ЦК України просив даний позов задовольнити та стягнути заборгованість за кредитним договором.

Повторним заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк», поданий уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» ШевченкоОлександром Володимировичем до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» заборгованість в розмірі 1 230 010 грн. 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави 3654 грн. 00 коп. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені первісного позову відмовити. В скарзі вказувала на те, що рішення є необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом при ухвалені рішення не враховано того, що заборгованість відповідача за спірним кредитним договором відсутня, так як є погашеною на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12 лютого 2016 року. Суд не взяв до уваги того, що в ПАТ «КБ «Актив-Банк» на підставі договору №37-0626/02Ф від 26 червня 2012 р. розміщений заставний депозитний вклад ОСОБА_2 в сумі 1400000,00 грн. Цей вклад відповідно до договору застави №0626/01/8-1 від 26 червня 2012 р. є забезпеченням зобов'язання за спірним кредитним договором №0626/01 від 26.06.2012 р., сума позики за яким становить 1230000,00грн. Зарахування суми заставного депозитного вкладу в рахунок саме забезпеченого кредитного зобов'язання було узгодженого сторонами 26.06.2012р., при підписані одночасно договору строкового банківського вкладу №37-0626/02Ф, кредитного договору № 0626/01 та договору застави грошових коштів №0626/01/8-1. Так, при укладанні кредитного договору в якості додатку 1 до нього сторонами було складене розпорядження, яким банку було доручено списувати грошові кошти з рахункуНОМЕР_2 на погашення будь-яких платежів за кредитним договором. 26.06.2014 р. сплив строк на який було надано кредит, а також настав строк повернення банком вкладу за депозитним договором. Цього ж дня банк самостійно склав та надав ОСОБА_2 для підписання заяву про перерахування депозитних грошових коштів на рахунок НОМЕР_2. Із зазначеного рахунку на підставі додатку 1 до кредитного договору банк зобов'язаний скерувати грошові кошти на погашення суми заборгованості по кредиту.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що 26 червня 2012 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Актив-Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0626/01 (а.с. 3-8).

За даним договором, відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості, що не повинен перевищувати 1270000 грн. зі сплатою 25 % річних з кінцевим строком повернення до 21 грудня 2012 року ( п.1.1.,1.2. кредитного договору).

В подальшому за умовами додаткових договорів про внесення змін до Кредитного зговору сторони змінили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами та строк погашення кредиту.

В остаточному результаті: розмір процентної ставки за користування кредитними коштами - 23, 5процентів річних, а починаючи з 26.12.2013 р. - 25,5 процентів річних, строк погашення кредиту - не пізніше 25.06.2014.

За умовами Кредитного договору позивачем виконані свої зобов'язання в повному обсязі та надано відповідачу у користування кредитні кошти.

Згідно п. 1.8. Кредитного договору сторони домовились, що будь-яке порушення Позичальником умов кредитного договору надає право Банку в порядку, передбаченому кредитної угодою та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від Позичальника погашення кредиту та інших передбачених договором платежів.

Але, станом на момент подання позовної заяви, строк виконання зобов'язань відповідача за Кредитним договором є таким, що настав - кредит мав бути погашений ним не пізніше 25.06.2014 року.

А тому, у зв'язку з порушенням відповідачем умов Кредитного договору, 20.04.2015 позивачем направлено йому вимогу № 1082/11 від 20.04.2015 про виконання зобов'язань по Кредитному договору та повернення заборгованості, однак, ця вимога залишена без відповіді та задоволення через, що станом на 02.04.2015 загальна заборгованість відповідача, перед позивачем за кредитним договором № 0626/01 від 26.06.2012 становить 1 230 010, 96 гривень, в тому числі: 1 230 000,00 гривень - сума простроченої заборгованість за кредитом; 10,96 гривень - сума заборгованості за простроченими процентами за кредитом.

Загальний строк прострочення за кредитом станом на 02.04.2015 року (з 26.06.2014 по 02.04.2015) складає 281 день.

Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача виникла наступна заборгованість: сума простроченої заборгованості за кредитом - 1230000 грн., сума заборгованості за строченими процентами - 10 грн. 96 коп., а всього 1230010 грн. 96 коп. (а.с.11).

Відповідно до постанови правління НБУ від 23.12.2014 року №838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив Банк» та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2014 158 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк».

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон) встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання впровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону. який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема, щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі та кошти надані в користування відповідача, однак відповідач на потязі дії терміну договору, порушив строки погашення кредиту передбачені графіком погашення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, так як він в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлена черговість та порядок задоволення вимог до банку, згідно якої кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

Частиною 4 зазначеної норми встановлено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги.

Таким чином, задоволення вимог окремих кредиторів Банку поза межами ліквідаційної процедури не допускається.

Згідно статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимоги кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 надіслав позивачу вимогу про визнання його кредитором стороною відповідача не надано.

Доводи скарги про те, що заборгованість відповідача за спірним кредитним договором відсутня, так як є погашеною на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12 лютого 2016 року (а.с.188) є безпідставні, оскільки відповідач в розумінні ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не є кредитором за депозитним договором, а тому у суду не було правових підстав для врахування цих обставин.

Посилання представника відповідача на не врахування судом практики Європейського Суду з прав людини та порушення принципу правової певності та прав відповідача банком, який мав можливість та зобов'язаний був задовольнити свої вимоги за рахунок коштів позивача, які були на депозиті в цьому ж банку, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що на момент розгляду даної справи позивач в даній справі знаходиться в стадії ліквідації і тому зарахування однорідних вимог, можливе лише з дотриманням норм спеціальних законів, які наведені вище.

Посилання представника відповідача на те, що відповідач був впевнений, що його борг погашений за рахунок депозиту на підставі його розпорядження та заяви від 26 червня 2014 року , ще до введення ліквідаційної процедури, а тому пропустив передбачені законом строки для звернення з заявою про включення його в реєстр кредиторів, колегія суддів не приймає, так як відповідач не подав суду докази, що він звертався до позивача з відповідними зверненнями з приводу надання йому інформації, щодо результатів розгляду його заяви від 26 червня 2014 року і йому надавалась відповідь з приводу погашення боргу за рахунок предмету застави.

Така заява відповідача не могла бути задоволена банком, так як постановою НБУ від 12 та 26 червня 2014 року ПАТ КБ «Актив Банк» вже був віднесений до категорії проблемних банків і НБУ з метою відновлення діяльності банку були введені обмеження, в тому числі і з приводу погашення заборгованості, яке мало прийматись тільки в грошовій формі.

Боржник за кредитним договором зобов'язаний був цікавитись , чи банк отримав задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна. Не отримавши позитивної відповіді, відповідач в даній справі, як кредитор банку по депозитному договору також зобов'язаний був знати про початок процедури ліквідації в банку та повинен був дотриматись строків передбачених законом для подачі відповідної заяви для включення його вимог в реєстр кредиторів.

Порушення вимог закону позивачем, не дозволяє суду застосовувати ст. 601 ЦК України та зараховувати однорідні вимоги, оскільки вимоги відповідача до банку за вкладом на підставі договору №37-0626/02Ф від 26 червня 2012 року в сумі 1400000,00 грн. є погашеними, через пропуск останнім строку передбаченого ст. 45 вищенаведеного Закону.

Посилання представника відповідача на те, що вклад був заставним, а тому він не повертається фондом гарантування у відповідності з п.8 п.4 ст.26 Закону не спростовує висновків суду, з приводу необхідності всіх кредиторів банку , який ліквідується заявляти про свої вимоги в порядку та строки передбачені Законом.

Посилання представника відповідача на те, що існують не виконані зобов'язання позивача за рішенням суду по іншим вкладам, які були стягнуті судом на правильність ухваленого рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не впливають.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: