АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Енергобудлізинг», товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест», про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року,

у с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (в подальшому з уточненими позовними вимогами) до ОСОБА_3, треті особи: ТОВ «Компанія з управління активами «Енергобудлізинг», ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест», в якому просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 та на цінні папери емітента ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест», а за відповідачем - право власності на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 (том І, а. с. 3-5, 192-193).

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом (в подальшому із заявою про зменшення та уточнення позовних вимог) до ОСОБА_2, в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю; визнати за нею право на набуття права власності на Ѕ квартири АДРЕСА_2; визнати право власності на автомобіль «Міцубіші Грандіс», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, за ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Ѕ вартості автомобіля у розмірі 250000,00 грн. (том І, а. с. 41-42, 200-201).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року

_____________________________________________________

Справа № 760/8942/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10075/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

позов ОСОБА_2 задоволено: право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 припинено; в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_2 на 2/5 частини квартири АДРЕСА_1; в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_3 на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1; в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_2 на цінні папери емітента ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» загальною вартістю 582080,00 грн. за договором купівлі-продажу цінних паперів № Б12/01-15, укладеного між ПАТ «Аграрний комерційний банк» та ОСОБА_2 30 січня 2012 року; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір 3654,00 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити та: визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину цінних паперів (облігацій) емітента ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» загальною вартістю 582080,00 грн. за договором купівлі-продажу цінних паперів від 30 січня 2012 року № Б12/01-15, укладеного між ПАТ «Аграрний комерційний банк» та ОСОБА_2 у кількості 27020 шт., загальною вартістю 291040,00 грн. та на підставі цього визнати за ОСОБА_3 право вчиняти дії щодо оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2; стягнути з ОСОБА_2 Ѕ частину вартості автомобіля «Міцубіші Грандіс», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі 250000,00 грн.

Представник ОСОБА_3, зокрема, посилається на ті обставини, що суд не взяв до уваги встановлену рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року обставину щодо припинення шлюбних відносин сторін з 2011 року. Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 була набута відповідачем ОСОБА_3 після припинення шлюбних відносин, то вона не може бути і предметом спільного майна подружжя, а лише визнана особистою власністю ОСОБА_3 Також зазначає, що ОСОБА_3 має право на половину облігацій (цінних паперів), які були придбані для придбання квартири та має право на оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, оскільки під час шлюбу чоловік уклав договір резервування даної квартири. Суд безпідставно поклав в основу рішення висновок експертної оцінки вказаної квартири, оскільки вказана у висновку вартість не відповідає дійсності і не могла бути встановлена експертами, оскільки вони не виходили на місце об'єкту оцінки. Крім того, матеріали справи не містять правовстановлюючих документів на квартиру. Також зазначає, що суд не визнав спільним майном подружжя автомобіль «Міцубіші Грандіс», придбаний сторонами у 2008 році, та безпідставно відмовив відповідачу у вчиненні запитів про витребування інформації про вказаний спірний автомобіль. Також при прийнятті рішення суд не врахував обставини, які мають істотне значення, а саме, що ОСОБА_3 не має іншого житла, окрім квартири АДРЕСА_1, у спірній квартирі з нею проживають двоє синів, один з них ще малолітній, також інваліди по слуху і теж не мають іншого житла.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу просили відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Представники третіх осіб ТОВ «Компанія з управління активами «Енергобудлізинг» та ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест», належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони з 25 липня 1998 року по 1 червня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (том І, а. с. 7, 44).

З матеріалів справи вбачається, що під час шлюбу ними було придбано наступне майно - трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 25 травня 2011 року, та цінні папери в кількості 5440 штук в емітента ТОВ «Міськбудінвест» загальною сумою 582080,00 грн. за договором купівлі-продажу цінних паперів № Б12/01-15, укладеного між ПАТ «Аграрний комерційний банк» та ОСОБА_2 30 січня 2012 року (том І, а. с.10, 43).

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 2-15/02 від 15 лютого 2016 року вартість квартири АДРЕСА_3 складає 3 629 468,00 грн. (том І, а. с. 153).

Вартість вищезазначеної квартири оцінена експертом в 3 629 468,00 грн., а вартість цінних паперів складає 582 080,00 грн., склавши вартість спільного майна подружжя, позивач просить суд здійснити його поділ, виходячи із 1/2 частини майна (3 629 468+582 080=4 191 548/2=2 095 774).

Так, 1/2 частка від майна, що перебуває у спільній власності дорівнює 2 095 774 мінус вартість цінних паперів 582 080, що дорівнює 1 513 392,00 грн., що буде становити у відсотках 41,9 від усієї вартості квартири.

Відповідно до довідки Центру ДАІ № 4 від 16 жовтня 2014 року № 10/ВН-112, згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ ГУМВС України в м. Києві станом на 16 жовтня 2014 року (16:17) за ОСОБА_3 на праві власності зареєстрований транспортний засіб Mitsubishi Grandis 2.4, 2008 року випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 26 квітня 2008 року (том І, а. с. 110).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд виходив з того, що частки майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3є рівними, інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Підставою для зміни рівності часток подружжя СК України називає також домовленість між подружжям.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторони по справі мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

З довідки форми № 3 ТОВ «Житлосервіс» № 81 від 25 червня 2015 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані позивач ОСОБА_3 та двоє дітей ОСОБА_9, ОСОБА_10 (том І, а. с. 111).

Судом вірно визначено, що позивач ОСОБА_2 відступає від рівності та, заявляючи вимоги, не просить відповідну компенсацію вартості спільної квартири, просить при поділі у відсотках собі менше 40 %, а не 41,9 %, тобто 40/100 або 2/5 частки вищезазначеної квартири, а відповідно за відповідачем визнати право власності на 3/5 частини даної квартири, з урахуванням вартості цінних паперів згідно договору про резервування квартири від 30 січня 2012 року.

Згідно договору про резервування квартири від 30 січня 2012 року ТОВ «Міськбудінвест» та позивач ОСОБА_2 домовились про те, що за позивачем закріплена квартира АДРЕСА_4 на певних умовах, а саме після здачі будинку в експлуатацію позивач має право придбати дану квартиру у власність шляхом укладення із ТОВ «Міськбудінвест» договору купівлі-продажу та оплати її цінними паперами в кількості 5 440 штук. Після чого відбувається державна реєстрація квартири (том І, а. с.16, 18).

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, з відповіді ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» № 899 від 26 жовтня 2016 року на запит апеляційного суду вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_5 було введено в експлуатацію на підставі сертифікату від 22 березня 2013 року. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 з ОСОБА_2 на виконання п.п. 2.1.3-2.1.5 договору № 07/1-12 про резервування квартири від 30 січня 2012 року не укладався. Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 з ОСОБА_2 на умовах договору № 07/1-12 про резервування квартири від 30 січня 2012 року, оформлено на ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» (том ІІ, а. с. 17).

З викладеного вбачається, що спільним майном подружжя є цінні папери емітента ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» загальною вартістю 582080,00 грн.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що при поділі спірного майна за можливе відступити від засад рівності часток сторін і поділити квартиру АДРЕСА_1, визнавши право власності за ОСОБА_2 на 2/5 частки і за ОСОБА_3 на 3/5 частки вказаного спірного майна. При цьому в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_2 на цінні папери емітента ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест» загальною вартістю 582080,00 грн. за договором купівлі-продажу цінних паперів № Б12/01-15, укладеного між ПАТ «Аграрний комерційний банк» та ОСОБА_2 30 січня 2012 року.

При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог зустрічного позову ОСОБА_3, оскільки чинним законодавством не передбачено визнання права на набуття права власності на Ѕ квартири АДРЕСА_4.

Також суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні вимоги ОСОБА_3 по автомобілю Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1, з підстав недоведеності.

Всупереч приписам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів місцезнаходження спірного автомобіля, його вартості.

Згідно довідки, що міститься в матеріалах справи (том І, а. с. 110), вказаний автомобіль «Міцубіші Грандіс», державний номерний знак НОМЕР_1, належить ОСОБА_3

Окрім цього, позивач ОСОБА_2, другий з подружжя, на вказаний транспортний засіб не претендує, у зв'язку з чим суд обґрунтовано відмовив у поділі цього автомобіля.

Доводи апелянта з приводу того, що квартира АДРЕСА_1 є її особистою власністю та не може бути предметом поділу майна подружжя, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, змістом самого договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2011 року. Пунктом 8.1. договору ОСОБА_3 зазначила «Я, покупець, стверджую, що на даний час перебуваю в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який своєю згодою на придбання майна, справжність підпису на якій засвідчено 15 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1148, дає свою згоду на придбання цієї квартири за наші спільні кошти подружжя, інші особи, які б заперечували проти укладення мною цього правочину, у тому числі і відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України, відсутні» (том І, а. с. 43).

Посилання сторони ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції на те, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року про розірвання шлюбу встановлено фактичне припинення шлюбних стосунків з 2011 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такої преюдиції рішенням не встановлено. Крім того, рішення ухвалено в заочному порядку, у відсутність сторін (том І, а. с. 44).

Щодо доводів особи, яка подала скаргу, що оцінки вартості квартири АДРЕСА_1 не відповідає дійсності і не могла бути встановлена експертами, оскільки вони не виходили на місце об'єкту оцінки, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вказана оцінка проведена у відповідності вимог чинного законодавства, на підставі наявних у справі матеріалів після того, як було встановлено фактичне ухилення ОСОБА_3 від проведення експертизи та перешкоди у допуску експертів до об'єкта дослідження.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності скасування, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених ст. 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова