УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків їх недійсності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 4 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника на суму 105 тис. дол. США строком отримання (розміщення вкладу) 367 днів до 6 грудня 2014 року зі сплатою процентної ставки в розмірі 7,80% річних. 31 січня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про дострокове погашення 4 лютого 2014 року ощадного сертифікату зі сплатою коштів на поточний рахунок, відкритий у відповідача, на який 4 лютого 2014 року були перераховані кошти в гривнях, а не в доларах США, на загальну суму 7 328 157 грн 94 коп. Одночасно відповідач повідомив його, що грошові кошти в іноземній валюті, отримані від дострокового погашення ощадного (депозитного) сертифікату, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України із подальшим зарахуванням гривневого еквіваленту від продажу такої іноземної валюти на його поточний рахунок в національній валюті, відкритий у банку, кошти з якого можуть бути видані йому або перераховані за його розпорядженням на інший рахунок не раніше, ніж через п'ять робочих днів після їх зарахування. Відповідач запропонував підписати йому заяву встановленої відповідачем форми про те, що він ознайомлений зі змістом Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 та за змістом постанови про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб у межах України, затвердженої правлінням Національного банку України від 16 вересня 2013 року № 365. Надалі з'ясувалося, що положення вказаних нормативних актів суперечить укладеному між сторонами договору, однак не доведені до його відома. Таким чином договір вчинено під впливом обману, оскільки відповідач навмисне приховав вказану інформацію від нього, маючи умисел на заволодіння валютними ресурсами. Крім того, його права, як споживача за публічним договором були порушені, оскільки всупереч вимогам ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» при реалізації продукції була порушена свобода волевиявлення споживача, обмежене його право як споживача на отримання необхідної інформації. За вказаних обставин позивач просив визнати недійсним договір банківського вкладу депозиту № 3330/005/539613 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника від 4 грудня 2013 року та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши на його користь з відповідача грошові кошти в сумі 105 тис. дол. США.

19 жовтня 2015 року ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області вищевказаний позов був об'єднаний з іншими аналогічними позовами ОСОБА_4 до ПАТ «Сбербанк» про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочину (в порядку Закону України «Про захист прав споживачів»), які також уточнювалися позивачем (а.с. 152-156, 202-204 том 1) та з вищенаведених підстав позивач просив:

визнати недійсним договір банківського вкладу (депозиту) № 3330/005/539620 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 105 тис. дол. США.

визнати недійсним договір банківського вкладу (депозиту) № 3330/005/539639 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника від 14 грудня 2013 року та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши на його користь з відповідача грошові кошти в розмірі 105 тис. дол. США.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 4 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Сбербанк» були укладені договори банківських вкладів (депозитів) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника, а саме:

№ 3330/005/539613 від 4 грудня 2013 року сертифікат серії НОМЕР_1 сума вкладу 105 тис. дол. США, строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення 7,80% річних; дата вимоги вкладу - 6 грудня 2014 року;

№ 3330/0005/539620 від 4 грудня 2013 року сертифікат серії НОМЕР_2 сума вкладу 105 тис. дол. США; строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення - 7,80% річних; дата вимоги вкладу - 6 грудня 2014 року;

№ 3330/005/539639 від 4 грудня 2013 року, сертифікат серія НОМЕР_3 сума вкладу 105 тис. дол. США; строк вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення - 7,80% річних; дата вимоги вкладу - 6 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 1.1. вказаних договорів банк приймає від вкладника грошові кошти, перераховані вкладником з його поточного рахунку, відкритого у банку, на рахунок останнього, та видає вкладнику відповідний неемісійний цінний папір в документарній формі - ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, і зобов'язується виплатити вкладникові, або особі, що придбала або якій було вручено сертифікат на договірних умовах номінальну вартість сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку такого сертифікату) та нараховані проценти за сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому цим договором.

Погашення сертифіката (сплата номінальної вартості такого сертифіката) та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій сертифікат було випущено (п. 1.7 договору).

У разі пред'явлення сертифіката для дострокового погашення банк, у строк, зазначений у заяві на дострокове погашення, при умові, що строк складає не менше ніж два робочі дні від дня подання такої заяви, перераховує суму номінальної вартості сертифіката та проценти за ним, які виплачуються у розмірі базової (мінімальної) процентної ставки за вкладом (депозитом) на вимогу для фізичних осіб, яка діє в банку на день такої сплати, на поточний рахунок пред'явника сертифіката, відкритий у банку (п. 2.3 договору).

У п. 5.1. договору визначено, що все інше, що не передбачено цим договором визначено в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», затверджених наказом голови правління банку від 16 січня 2012 року, з усіма змінами та доповненнями, що відбулись протягом дії договору, умови є невід'ємною частиною цього договору і розміщуються на офіційному сайті банку та/або інформаційних стендах, розташованих у доступних для вкладника місцях в операційному та/або касовому залах банку.

На виконання умов договорів сторони склали акти прийому-передачі за якими банк передав, а ОСОБА_4 отримав ощадні сертифікати серій НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, які випущені 4 грудня 2013 року кожний на суму 150 тис. дол. США і за змістом яких позивач погоджується, що обслуговування та погашення сертифікатів здійснюється з урахуванням правил, встановлених законодавством України та Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», що діють на дату здійснення дій, пов'язаних з обслуговуванням та/або погашенням сертифікатів.

31 січня 2014 року ОСОБА_4 подав до банку заяви про дострокове погашення належних йому ощадних (депозитних) сертифікатів на пред'явника серії НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3. Підписанням цієї заяви банк повідомив позивача про наявність постанови Національного банку України № 365 від 16 вересня 2013 року, відповідно до якої грошові кошти в іноземній валюті, отримані від дострокового погашення сертифікату, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України із подальшим зарахуванням гривневого еквіваленту від продажу іноземної валюти на його поточний рахунок в національній валюті.

На виконання умов укладених договорів та з урахуванням вищезазначеної постанови Національного банку України, відповідач, продавши на міжбанківському валютному ринку України грошові кошти в іноземній валюті, отримані від дострокового погашення сертифікатів, по курсу 1 дол США - 8,8 грн, за заявами перерахував ОСОБА_4 гривневий еквівалент суми вкладу за курсом гривні до долару США загальною сумою 924 тис. грн та 154 грн 44 коп. відсотків за кожним договором.

Відповідач при достроковому погашенні сертифікатів за спірними договорами діяв відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» № 365, якою передбачено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунка або шляхом усунення готівки власником рахунку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється. Уповноважений банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Ураховуючи, що кошти на рахунок позивача, який пред'явив ощадні (депозитні) сертифікати за спірними договорами, номіновані в іноземній валюті до погашення, мали бути зараховані не з рахунку позивача, а з рахунку, який йому не нажав, відповідач зобов'язаний був здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши належну їм оцінку (ст. 212 ЦПК України), виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що укладаючи спірні договори, предметом яких була не національна валюта, позивач брав на себе свідомі ризики, які пов'язані із застосуванням державним регулятором в особі Національного банку України повноважень з валютного регулювання та валютного контролю, у тому числі пов'язаних із установленням порядку проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті. В матеріалах справи відсутні будь-які докази обману відповідачем позивача, а ствердження останнього про це є лише його припущенням, які не ґрунтуються на доказах.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

Т.О.Писана