23.05.2016 Справа № 363/1095/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1,
при секретарі - ОСОБА_2,
за участі: представника позивача - представника відповідача - ОСОБА_3., ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказав, що він є власником квартири №5 розташованої у будинку №3 по вул.Шолуденко у м.Вишгороді Київської області. 05.12.2002 року, відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області, з нього на користь КПТМ «Вишгородтепломережа» було стягнуто заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачання у сумі 1206 гривень 65 копійок. У звязку із чим, 10.02.2004 року постановою державного виконавця було накладено арешт на все його майно, у тому числі на зазначену квартиру. В подальшому ним у повному обсязі було сплачено заборгованість, відповідно до рішення суду, про що свідчить довідка надана ВРКП «Вишгородтепломержа» про відсутність заборгованості. У 2016 році він вирішив продати вказану квартиру, але коли звернувся до нотаріуса йому було повідомлено, що на його квартиру накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 1325891, згідно постанови ДВ-5 Б/Н від 10.02.2004 року, а у ВДВС Вишгородського РУЮ повідомили, що виконавче провадження закрито та знищено, у звязку із чим вони зняти арешт не можуть та порекомендували йому звернутися до суду. У звязку із чим позивач просить зняти арешт з всього майна, що належить йому ОСОБА_5, накладений постановою державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ ДВ-5 Б/Н від 10.02.2004 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, надав аналогічні пояснення викладеним у позовній заяві та наголосив, що згідно наданих до суду документів вбачається, що позивач є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1. У звязку із рішенням суду, згідно якого з позивача було стягнуто кошти на користь КПТМ «Вишгородтепломережа», державним виконавцем було накладено арешт на майно позивача, зокрема на вказану квартиру. Позивачем, в подальшому, було погашено заборгованість у повному обсязі, у звязку із чим виконавче провадження було закрито, але про наявність арешт на його майно, останньому стало відомо лише у 2016 році. Оскільки виконавче провадження закрито та знищено, що підтверджується інформацією наданою ВДВС Вишгородського РУЮ, то позивач може захистити своє право виключно шляхом звернення до суду із даним позовом. У звязку із чим, представник позивача просив заявлені позовні вимоги задовольнити, оскільки підстави які послугували накладенню арешту, зокрема заборгованість, на теперішній час позивачем погашена у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що до ВДВС Вишгородського РУЮ дійсно звертався позивач щодо зняття арешту з усього його майна. При перевірці реєстру ВП «Виконавець» було встановлено що відомості з приводу даного провадження у базі відсутні, оскільки в базу вносились виконавчі провадження з 2006 року, а дане провадження 2004 року. Крім того, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, у звязку із чим матеріали даного провадження знищені і виконавче провадження не може бути відновлено, у звязку із чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду з приводу вирішення питання щодо зняття арешту з майна. Задоволення позовних вимог залишив на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 316 ЦК України визначено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що передбачено ст.319 ЦК України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.04.2006 року ОСОБА_5 належить квартира розташована за адресою:Київська область, АДРЕСА_2 (а.с.11), що також підтверджується витягом МКП БТІ від 20.05.2006р. (а.с.12) та технічним паспортом на дану квартиру (а.с.13-16).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18.03.2016 року вбачається, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 та має обтяження, у виді арешту накладено на підставі постанови, ДВ-5 Б/Н, 10.02.2004, Виконавча служба, Вишгородського уп-ня (а.с.8).

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Згідно відповіді наданої Вишгородською районною державною нотаріальною конторою позивачу, вбачається, що в архівних даних відсутня інформація стосовно заборон/арештів за 2004 рік, у звязку із чим позивачу рекомендовано звернутися до суду та виконавчої служби (а.с.5).

До суду, представником позивача, було надано копію рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.12.2002 року, згідно якого з ОСОБА_5 на користь КПТМ «Вишгородтепломержа» було стягнуто заборгованість за опалення та гаряче водо постачання у розмірі 1206 гривень 65 копійок (а.с.31) та довідку видану ВРКП «Вишгородтепломережа» від 17.05.2016 року за 314, згідно якої ОСОБА_5 розрахувався за послуги теплопостачання (а.с.29) та довідку про те, що ВРКП «Вишгородтепломережа» просить закрити виконавче провадження, у звязку із погашенням заборгованості (а.с.30).

Згідно довідки наданої ВДВС Вишгородського РУЮ від 21.03.2016 року вбачається, що виконавче провадження, при виконанні якого державним виконавцем накладено арешт, відсутнє в реєстрі ВП виконавець, оскільки знаходилось на виконанні до функціонування зазначеного реєстру. Крім того, враховуючи, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень у відділах державної виконавчої служби становить три роки, матеріали даного виконавчого провадження знищені і виконавче провадження не може бути відновлено (а.с.6).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, визначено, що приватна власність громадян, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом. Судовий захист прав приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, у тому числі шляхом розгляду справ за позовами про зняття арешту.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3, на яку, у звязку із відкриттям виконавчого провадження про стягнення заборгованості за опалення, державним виконавцем було накладено арешт. У звязку із погашенням заборгованості позивачем виконавче провадження було закрито та знищено, але державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту. На теперішній час, позивач позбавлений свого права щодо належного йому на праві приватної власності майна, зокрема розпорядження, що порушує його права передбачені Конституцією України та Цивільним кодексом України.

На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_5 такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони знайшли підтвердження під час розгляду справи судом та дослідження доказів у їх сукупності з наданими сторонами поясненнями, у звязку із чим необхідно зняти арешт з всього майна, що належить ОСОБА_5, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції ДВ-5 Б/Н від 10 лютого 2004 року.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, ст. ст. 11, 15, 16, 316-312 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 208, 215, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Зняти арешт з всього майна, що належить ОСОБА_5, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції ДВ-5 Б/Н від 10 лютого 2004 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ - І.Ю.КОТЛЯРОВА