Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Приватний нотаріус Дніпропетроського міського нотаріального округу Журжа Юлія Геннадіївна, про встановлення факту проживання однією сім"єю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з початку 2007 року він проживав з ОСОБА_3 однією сім"єю, в них склалися дружні родинні стосунки як у матері та дитини. Знайомі вони були приблизно з 2005 року, він приїздив до неї, навідував разом з дружиною на свята, привозив гостинці. В кінці 2006 року ОСОБА_3 потрапила до лікарні після падіння від головокружіння та просила його доглянути за нею, в зв'язку з чим він за нею доглядав та сприяв її одужанню, після чого вона послалась на відсутність будь-кого, хто може за нею доглядати, недостатність пенсії та запропонувала йому з дружиною переїхати до неї щоб доглядати та постійно мешкати з нею як з матір"ю. Порадившись з дружиною, з урахуванням того, що вони тривалий час мешкали на зйомних квартирах, на прохання ОСОБА_3 він на початку 2007 року переїхав з дружиною на постійне місце проживання до квартири ОСОБА_3 З цього часу вони проживали однією сім'єю, він раз на тиждень возив її на дачу, допомагав там прибирати сміття та доглядати за земельною ділянкою, саджали та збирали урожай, він постійно дбав про належний догляд за нею, придбавав ліки, ходив за покупками, робив все по ремонтній частині як в квартирі, так і на її дачі. ОСОБА_3 в свою чергу готувала їжу і коли вони приходили додому, годувала їх. Вони вели спільний бюджет, часто придбавали ліки та продукти, які вона хотіла, екзотичні фрукти, молочні вироби, певні солодощі. Вони разом відвідували історико-культурні місця та здійснювали різного роду відпочинки. На початку 2012 року ОСОБА_3 впала та зламала тазову кістку, у зв'язку з чим стала прикутою до ліжка. Він постійно здійснював догляд за нею, придбавав ліки, піклувався про неї та вилікував її до такого стану, що вона почала сідати на ліжку та їсти в сидячому стані, проте потребувала сторонньої допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, він займався її похованням.

Заявник зазначає, що незадовго до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла йому належну їй квартиру АДРЕСА_1, в якій він наразі зареєстрований та фактично проживає. Проте до спадкового майна у заповіті не було включено належну їй земельну ділянку, оскільки в правовстановлюючому документі - державному акті на землю її по батькові зазначено «ОСОБА_3» замість вірного «ОСОБА_3», а тому було вирішено зачекати доки буде подана до суду заява про встановлення факту належності документу. Однак, цього зробити так і не вдалось через смерть ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_3 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом та із заявою про прийняття спадщини за законом. Приватним нотаріусом Журжа Ю.Г. йому було видане відповідне свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено нотаріусом у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спадкування за законом як спадкоємця 4-ї черги.

Посилаючись на зазначене, заявник просив встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Журжа Ю.Г. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення осіб, які з"явилися, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно до ч.2, 3 цієї статті у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у 1й261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно до ч.3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім"єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім"ї, тощо.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 був знайомий з ОСОБА_3 з 2005 року, він приїздив до неї у гості, навідував разом з дружиною на свята, привозив гостинці та підтримував добрі стосунки. В кінці 2006 року ОСОБА_3 потрапила до лікарні після падіння від головокружіння та просила його доглянути за нею, в зв'язку з чим він за нею доглядав та сприяв її одужанню, після чого вона послалась на відсутність будь-кого, хто може за нею доглядати, недостатність пенсії та запропонувала йому з дружиною переїхати до неї щоб доглядати та постійно мешкати з нею як з матір"ю. Порадившись з дружиною, з урахуванням того, що вони тривалий час мешкали на зйомних квартирах, на прохання ОСОБА_3 ОСОБА_1 на початку 2007 року переїхав з дружиною на постійне місце проживання до квартири ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. З цього часу вони проживали однією сім'єю, між ними були відносини як матері та сина, ОСОБА_1 раз на тиждень возив ОСОБА_3 на її дачу, допомагав там прибирати сміття та доглядати за земельною ділянкою, вони разом саджали та збирали урожай, він постійно дбав про належний догляд за нею, придбавав ліки, ходив за покупками, робив все по ремонтній частині як в квартирі, так і на її дачі. ОСОБА_3 в свою чергу готувала їжу і коли вони з дружиною приходили додому, годувала їх. Вони вели спільний бюджет, разом придбавали ліки та продукти, відвідували історико-культурні місця та здійснювали різного роду відпочинки.

На початку 2012 року ОСОБА_3 впала та зламала тазову кістку, у зв'язку з чим стала прикутою до ліжка, потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_1 постійно здійснював догляд за нею, придбавав ліки, продукти харчування, піклувався про неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 8402. ОСОБА_1 займався похованням, поніс всі витрати, пов"язані з цим.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 належну їй квартиру АДРЕСА_1. Проте до спадкового майна у заповіті не було включено належну їй земельну ділянку, оскільки в державному акті на землю її по батькові зазначено «ОСОБА_3» замість вірного «ОСОБА_3», а тому було вирішено зачекати доки буде подано до суду заяву про встановлення факту належності документу. Однак, цього зробити так і не вдалось через смерть ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, що належало їй до дня смерті, у зв'язку з чим 20.12.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Журжа Ю.Г. була відкрита спадкова справа №2/2012.

Після смерті ОСОБА_3 заявник звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Журжа Ю.Г. із заявою про прийняття спадщини за заповітом та із заявою про прийняття спадщини за законом. Приватним нотаріусом Журжа Ю.Г. йому було видане відповідне свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом від 04.07.2013 року на квартиру АДРЕСА_1, де він наразі проживає та зареєстрований.

Постановою приватного нотаріуса Журжа Ю.Г. від 02.12.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спадкування за законом його як спадкоємця 4-ї черги.

Відповідно до вказаної спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, з заявою про отримання спадщини після померлої до нотаріуса звернувся лише ОСОБА_1

Факт проживання ОСОБА_1 однією сім"єю з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з січня 2007 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою АДРЕСА_1, підтвердили в судовому засіданні свідки - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_3 була її пацієнткою, коли вона працювала лікарем-консультантом в аптеці, куди де вона та ОСОБА_1 як її син з 2007 року приходили до аптеки та консультувалися з приводу лікування та стану здоров"я ОСОБА_3, вона міряла їй тиск, вчила ОСОБА_1 робити їй уколи ліків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є жінкою ОСОБА_1 Вони з чоловіком з ОСОБА_3 були знайомі з 2005 року, допомагали їй купувати продукти, ліки. На початку 2007 року вона їх з чоловіком запросила проживати до себе додому, оскільки їй було тяжко самій проживати. Вони погодилися, оскільки жили на зйомній квартирі, стали проживати з ОСОБА_3 однією сім"єю, разом їздили відпочивати та працювати на її дачу, їздили по екскурсіям, у них був сумісний бюджет, разом витрачали кошти на продукти та ліки для неї, разом купили в 2008 році пральну машинку, доглядали за нею. В 2012 році ОСОБА_3 впала та зламала шийку стегна, перед цим вона склала заповіт на користь ОСОБА_1 Після смерті вони поховали ОСОБА_3, зараз проживають в квартирі, яку вона заповіла її чоловіку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила? що з ОСОБА_3 познайомилася в 2003 році, коли прийшла працювати в страхову компанію, з ОСОБА_1 вона знайома з 2000 року. ОСОБА_3 була одинокою, скаржилася, що потребує догляду і вона їй допомагала. ОСОБА_3 згодом запропонувала ОСОБА_1 з жінкою переселитися до неї для здійснення за нею догляду, а вона за це обіцяла залишити їм у спадок свою квартиру, на що вони погодилися. Після переселення вони проживали однією сім"єю, мали добрі відносини, у них був сумісний бюджет, разом святкували свята, їздили на екскурсії та на дачу, доглядали ОСОБА_3, купували продукти та ліки.

Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту його проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно заявнику для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 - належної їй земельної ділянки, оскільки родичів, а отже й спадкоємців, у померлої немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 212-214, 215, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім"єю - задовольнити.

Визнати факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім"єю з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева