Справа №442/2171/16-ц
Провадження №2/442/858/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамар О.В.

при секретарі - Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості із заробітної плати та моральну шкоду,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати та моральну шкоду, яку оцінює в 1500 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працювала у відповідача помічником юрисконсульта з 05.03.2014 року. 13.05.2015 року вона був звільнена з роботи за угодою сторін. Однак, при звільненні відповідач не виплатив їй заробітну плату та заборгованість із такої. Вона неодноразово звертався до керівництва заводу про виплату їй заборгованості із заробітної плати, але її прохання були проігноровані. Такими протиправними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях - весь цей час вона переживала за свій побут через відсутність грошових коштів на які вона могла б розраховувати, втрату нормальних життєвих звязків. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Встановлено, що позивач працював у відповідача помічником юрисконсульта з 05.03.2014 року.

13.05.2015 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін.

Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 23.03.2016 року № 93 заборгованість відповідача перед позивачкою з виплати заробітної плати становить 5030,16 грн. (грудень 2014 року - травень 2015 року)

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів.

Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобовязаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст.43 Конституції України, ст.115 КЗпП України, ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р., п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в користь ОСОБА_1 5030,16 гривень заборгованості із заробітної плати та 1500 гривень моральної шкоди, а всього: 6530,16 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в дохід держави 1378 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Суддя Крамар О.В.