У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного вищого навчального закладу «Буковинський університет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - територіальна державна інспекція з питань праці у Чернівецькій області, про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 січня 2013 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 3 вересня 2007 року по 4 жовтня 2011 року вона працювала у приватному вищому навчальному закладі «Буковинський університет» на посаді методиста з видавничої роботи. За період роботи на вказаній посаді, в порушення вимог ст. 57 Закону України «Про освіту», їй не нараховувалась та не виплачувалась щомісячна надбавка у розмірі 30% посадового окладу за вислугу років понад 20 років, а за попередні три роки - не надавалась матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу, а також не нараховувалась і не виплачувалась індексація заробітної плати у 2007-2011 роках, за винятком червня та серпня 2010 року, в яких вона була виплачена частково. Крім того, вказувала, що у зв'язку з порушенням відповідачем трудових прав, їй була завдана моральна шкода.

З огляду на зазначене, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати у розмірі 18 133,08 грн з яких: 9 465,14 грн - невиплачена надбавка за вислугу років, 3 370 грн - невиплачена допомога на оздоровлення, 11 297,94 грн - невиплачена індексація заробітної плати.

Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8 641,82 грн та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 2 000 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 січня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Справа в апеляційному порядку розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 9 вересня 2015 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 січня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 січня 2013 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 9 вересня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, суд апеляційної інстанції, встановивши, що посада методиста, яку обіймала позивач, не відноситься до посад науково-педагогічних чи педагогічних працівників і приватний вищий навчальний заклад «Буковинський університет» не відноситься до державних або комунальних навчальних закладів та не фінансується за рахунок державного бюджету, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 9 вересня 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так як колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду, яким скасовано рішення суду першої інстанції, підстав для перегляду у касаційному порядку рішення суду першої інстанції з перевіркою правильності застосування цим судом норм права не має.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішенняапеляційного суду Чернівецької області від 9 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.О.Кузнєцов Г.І.Мостова