Справа № 481/753/16-ц
Провадж.№ 2/481/373/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

27.09.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Уманської О.В.,

за участю секретаря Кузьміної Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг цивільну справу позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення ,

встановив:

08.07.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_2 про виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що у 1964 році, вона разом з чоловіком збудували житловий будинок №22 «А» з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Островського в м. Новий Буг Миколаївської області, який 12.07.1989 року був зареєстрований на імя чоловіка ОСОБА_4 10.02.2009 року ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилася спадщина на ? частину зазначеного будинку (в силу ст.60 СК України інша ? частина будинку належить позивачці як дружині), яку вона прийняла як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та в березні 2009 року звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. Похилий вік та незадовільний стан здоровя позивача не дозволили самостійно проживати в успадкованому будинку та нести витрати з його утримання і згодом вона перейшла проживати до помешкання дочки ОСОБА_5, яку уповноважила вирішувати питання з відчуження успадкованого будинку. У вересні 2015 року відповідач ОСОБА_2 виявила бажання купити вищезгаданий житловий будинок за 75000 грн. на що дала згоду і після отримання від неї авансу в сумі 37000 грн. позивач дозволила вселитися в будинок, а сама почала готувати правовстановлюючі документи, які б дозволили нотаріально оформити договір купівлі-продажу. В лютому 2016 року відповідач ОСОБА_2 заявила про своє небажання купувати вищезгаданий будинок і зажадала повернення сплаченого авансу, згодом звернулася до суду з позовом про стягнення авансового платежу, однак з будинку не виселилася. На неодноразові вимоги звільнити житловий будинок відповідач не реагує і продовжує в ньому проживати та вчинювати дії з руйнування будинку, господарських споруд, а також самоправно, без дозволу використовувати інше майно та вчинювати дії з відчуження майна, чим умисно і свідомо завдає позивачу майнової шкоди. Таким чином, відмова відповідача від попередньої домовленості з укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, відсутність договору найму цього житла, укладеного у письмовій формі, вказують на те, що тривалий час відповідач ОСОБА_2 проживає в успадкованому мною житловому будинку не маючи для цього достатніх підстав, тому позивач була змушена звернутись до суду із вказаним позовом, з метою захисту свого права власності.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що на сьогоднішній день позивач ОСОБА_3 втратила інтерес щодо укладення договору купівлі-продажу будинку саме із відповідачем ОСОБА_2, а тому позов представник підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги ОСОБА_3 вона не визнає, просить відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що вона дійсно в будинок вселилась із дозволу позивача та її доньки ОСОБА_5 саме після домовленості щодо купівлі даного будинку та передачі авансового платежу в сумі 37000,00 грн. В подальшому самі власники будинку почали чинити їй перешкоди у проживанні, домовленості щодо письмового укладення договору купівлі - продажу будинку №22 «А» з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Островського в м. Новий Буг Миколаївської області не дотрималась сама позивачка. Крім того відповідачка ОСОБА_2 суду пояснила, що вона не бажає виселятись із будинку доти, доки позивачка та її донька ОСОБА_5 не повернуть їй 37000,00 грн.

Заслухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідка та дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що у вересні 2015 року між сторонами була досягнута домовленість про купівлю - продаж житлового будинку, розташованого по вул. Островського, 22-А в м. Новий Буг за 75 000 грн.

З цією метою, відповідачка ОСОБА_2 передала ОСОБА_5 37 000 грн., а решту зобов'язалася передати при оформленні договору купівлі-продажу, але не пізніше 20 жовтня 2015 року. Факт передачі грошей оформили розпискою. За умовами цієї розписки позивачці дозволено вселитися у цей будинок.

В подальшому, між сторонами склалися досить неприязні стосунки з приводу користування позивачкою житловим будинком та зволіканням позивача у оформленні спадкових прав останньої на вказаний житловий будинок, що призвело до того, що договір купівлі-продажу вказаного будинку укладений не був.

06.06.2016 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було розглянуто справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, про стягнення безпідставно набутих коштів. Рішенням суду з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 стягнуто безпідставно набуті кошти в сумі 37000 ( тридцять сім тисяч) грн 00 коп., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3032 ( три тисячі тридцять дві ) грн. 98 коп, суму збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 378 ( триста сімдесят вісім) грн. 51 коп, три відсотки річних за користування коштами в сумі 413 ( чотириста тринадцять) грн 58 коп, а також судові витрати.

Дане рішення суду набрало законної сили, а тому в силу ст..61 ЦПК України обставини, встановлені таким рішенням не підлягають повторному доказуванню.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона була присутня при огляді відповідачкою будинку № 22-а по вул. Островського в м. Новому Бузі Миколаївської області, та їй відомо, що дійсно між сторонами було досягнуто згоди, щодо продажу будинку за 75000,00 грн, з яких 37000,00 грн відповідачка сплатила власникам будинку, тому на сьогоднішній день має право проживати в будинку, а позивачка зобовязана дотриматись слова, та оформивши належним чином свої спадкові права, укласти договір купівлі - продажу будинку.

Відповідно до ст. 380 ЦК України будинок є об'єктом права власності .

Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК Україну власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, в даному випадку будинком, яке здійснюється ним на власний розсуд.

ОСОБА_3 набула права власності на будинок № 22 «А» з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Островського в м. Новий Буг Миколаївської області після смерті чоловіка ОСОБА_4 10 лютого 2009 року виходячи з наступного.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 402 ЦК України право користування чужим майном виникає на підставі закону.

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд .

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Проживання відповідача в будинку, що належить на праві власності позивачу, перешкоджає їй у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном , що доведено в ході дослідження доказів у справі.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння..

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Отже вимога позивача ОСОБА_7 щодо виселення ОСОБА_2 із житлового будинку № 22 «А» розташований по вул. Островського в м. Новий Буг Миколаївської обґрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гр. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 88, 209, 212, 213 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з жилого приміщення, а саме будинку № 22 «А» розташованого по вул. Островського в м. Новому Бузі Миколаївської області .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми під час його проголошення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя