Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2016 Справа №607/10395/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунцьо С.В.

та народних засідателів: Тобілевич І.М., Рихальського І.М.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю прокурора Галас Н.В.

представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра ОСОБА_2

особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у примусовому порядку в психіатричний заклад без його згоди.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 з раннього дитинства відставав в психомоторному розвитку від однолітків. На даний час зловживає алкоголем, та в стані інтоксикації спостерігаються судомні припадки. В мовний контакт вступає неохоче, на запитання відповідає по суті. Висловлює маячні ідеї відношення, стосунку «за мною постійно ходять і записують мої слова, а потім передають туди», при цьому жестами показує на верх. Мислення непослідовне, розірване. Виявляє вербальні розлади сприймання, дослухається, посміхається, жестикулює, розмовляє до себе. Загальний рівень знань низький, судження примітивні, вольові процеси ослаблені, емоційно неадекватний. Стверджує, що пацієнт потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди в звязку із наявністю у нього психічного розладу, внаслідок якого ОСОБА_3 не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві та матеріальні потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр ОСОБА_2 заяву не підтримала та суду пояснила, що на даний час ОСОБА_3 не потребує примусової госпіталізації, оскільки він повністю може задовольнити свої життєві потреби, та йому достатньо належного догляду його ж опікуна і амбулаторного лікування.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечив.

Особа, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти госпіталізації його до психіатричного закладу у примусовому порядку.

В судовому засіданні законний представник батько ОСОБА_4 пояснив, що його син хворіє із дитинства, періодично вживає спиртні напої, після чого його хвороба загострюється і він неадекватно себе поводить, тому не заперечує щодо примусової госпіталізації ОСОБА_3 у психіатричний заклад для проходження лікування стаціонарно.

Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, з'ясувавши думку прокурора та законного представника, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря- психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином враховуючи думку представника психіатричного закладу, який не підтримав вказану заяву, прокурора який просить відмовити у її задоволенні, суд вважає, що відсутні відповідні правові підстави для задоволення вимог заявника, а відтак є недоцільним примусово госпіталізовувати у психіатричний заклад ОСОБА_3

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 60, 212, 218, 223, 279-282, 294 ЦПК України, ст.13, 14, 16 Закону України "Про психіатричну допомогу ", суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кунцьо С.В.

Народні засідателі: Тобілевич І.М.

ОСОБА_5