У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 5 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 4 серпня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що сторони більше року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що інших дітей, непрацездатних членів сім'ї відповідач не має. Оскільки ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає матеріальної допомоги дітям, тому просила задовольнити позов та стягнути аліменти.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 5 липня 2016 року рішення Бродівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року змінено в частині визначення розміру аліментів та визначено стягуваною сумою замість Ѕ частини усіх доходів позивача - 1/3 частини його усіх доходів та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. В решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права тапорушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 180, 181, 183 СК України, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Установлено, що відповідач у квартирі разом із дітьми не проживає через неприязнені стосунки з позивачем, проте здійснює оплату комунальних послуг, про що свідчать квитанції. З наведеного убачається участь відповідача у матеріальному забезпеченні дітей у зазначений спосіб та вказана обставина впливає на визначення розміру присуджених аліментів.

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 5 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П. Штелик