УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у зв'язку з виконанням ним службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із 26 квітня 1986 року по 1999 рік на роботах в зоні іонізуючого випромінювання його здоров'ю було завдано шкоду, внаслідок чого він отримав ІІ групу інвалідності довічно.

Станом на березень 2016 року управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області (далі - управління соціального захисту населення ВК Славутицької МР Київської області) не виплатило йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік за шкоду заподіяну здоров'ю під час ліквідації наслідків ядерної аварії на ЧАЕС у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, що передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладені обставини, просив стягнути з відповідача на його користь невиплачені зазначені вище грошові кошти в розмірі 6 770 грн.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 травня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення ВК Славутицької МР Київської області про відшкодування шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані ухвали та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 15, 122 ЦПК України, врахувавши роз'яснення п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_4, звертаючись до суду з даним позовом, оскаржував бездіяльність управління соціального захисту населення ВК Славутицької МР Київської області, яка полягала у невиплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік на підставі ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми процесуального права, суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи правильно відмовили у відкритті провадження.

Оскаржувані ухвали є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик