Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором кредиту,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду свавільним та неправосудним, ПАТ «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд витлумачив норми процесуального права на власний розсуд та доводить, що у випадку невідповідності позовної заяви вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України на стадії розгляду справи суд мав залишити позов без розгляду, а не відмовляти у позові по суті. Зауважує, що технічна неможливість прочитати додані до позовної заяви документи не має правових наслідків та не дає суду підстав для ухвалення рішення про відмову в позові. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Окрім цього, у звязку з нехтуванням місцевим судом нормами процесуального закону, неправомірним і необґрунтованим висловленням про неповагу до суду та порушення етичних норм з боку Банку, та викладення цього в рішенні, просить також винести окрему ухвалу щодо судді Болотвіної Л.О.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено: у липні 2016 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 34 532 грн. 19 коп., яка складається: 3 997 грн. заборгованість за кредитом; 25 514,61 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2 900 грн. заборгованість по комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 620,58 грн. штраф(процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що банк до позовної заяви додав документи, які неможливо прочитати та неможливо зрозуміти їх суть.

Колегія суддів апеляційного суд з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, виходячи із слідуючого.

__________________________________________________________________________Справа № 572/2286/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_2

Провадження № 22-ц 787/1993/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_3

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи: роз"яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов"язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачений судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позову без руху і надається строк для усунення недоліків.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм процесуального законодавства не виконано, не досліджено докази, яким сторона обґрунтовувала свої вимоги, у зв»язку з чим ухвалено рішення, яке не відповідає обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 3 жовтня 2013 року подала до ПАТ КБ «Акцент-Банк» Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «А-Банк» та в цей день отримала кредит в сумі 4 000 грн..

Кредитні кошти ОСОБА_1отримала у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджується випискою з особового рахунку позичальника.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв"язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитних коштів, відсотків за користування ними.

Обгрунтовуючи свої вимоги, ПАТ «Акцент-Банк» долучив до справи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, написану та підписану ОСОБА_1, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку кредиткарти «Універсальна» (тарифний план «55 днів»).

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, що укладений відповідно до її Анкети-заяви та Умов кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна» (тарифний план «55 днів»).

Жодних заперечень щодо позовних вимог банку, або щодо розрахунку заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 до суду першої інстанції не подала, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи(а.с.24).

Відповідачка також не з»явилась в судове засідання до апеляційного суду та будь-яких заперечень щодо позовних вимог та апеляційної скарги не подала. Про слухання справи в апеляційному суді відповідачка повідомлена рекомендованим листом 20.10.2016 року(а.с.41).

Враховуючи вищенаведені докази та вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що позовні ПАТ «Акцент-Банк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 997 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 25 514,61 грн, штрафи в розмірі 500 грн. та 1620,58 грн. є законними та підлягають до задоволення.

Разом з тим, на думку колегії суддів, не можуть бути задоволені вимоги про стягнення комісії в розмірі 2 900 грн., виходячи із слідуючого.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту.

Оскільки, плата за обслуговування кредиту суперечать положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідає Умовам та Правилам надання банківських послуг, за якими ОСОБА_1 наданий кредит, то вимоги Банку про стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, в звязку із чим прийняв незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 31 632 (тридцять одна тисяча шістсот тридцять дві) гривні 19 копійок, яка складається: 3 997 (три тисячі дев"ятсот дев"яносто сім) гривень заборгованість за кредитом; 25 514 (двадцять п"ять тисяч п"ятсот чотирнадцять) гривень 61 копійка заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500 (п"ятсот) гривень штраф (фіксована частина); 1 620 (одна тисяча шістсот двадцять) гривень 58 копійок штраф (процентна складова).

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 2 900 (дві тисячі дев"ятсот) гривень заборгованості по комісії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по справі в сумі 2 893 (дві тисячі вісімсот дев"яносто три) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_3

Судді : підпис ОСОБА_4

підпис ОСОБА_5

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_3