АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1557/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1557/16Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

секретар- Філоненко О.В.

за участю: представника позивача Силки І.О.

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2016 року

по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві до ОСОБА_3 про стягнення переплати пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року УПФ України Київського району в м. Полтаві звернулося до місцевого суду із вказаним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідач 06.04.2012 року звернувся до них із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме із пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Зазначають, що стаж відповідача з 01.01.2004 року зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма К-5) згідно сплачених страхових внесків, а розпорядженням від 03.03.2015 року переглянуто розрахунок середньомісячного заробітку для обчислення пенсії з урахуванням повних місяців, починаючи з 24.04.2012 року, та, згідно проведеного перерахунку з 24.04.2012 року по 31.03.2015 року виникла переплата пенсії у розмірі 217,62 грн. На пропозицію управління Пенсійного фонду добровільно повернути переплачену пенсію відповідач не погодився, а тому просили стягнути з останнього 217,62 грн. переплаченої пенсії.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог про стягнення переплаченої пенсії відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржив позивач, представник якого у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вважають, що, оскільки згідно проведеного перерахунку з 24.04.2012 року по 31.03.2015 року виникла переплата пенсії в сумі 217,62 грн. та відповідачем у добровільному порядку не було повернуто помилково сплачених коштів, то вони підлягають стягненню з ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Відповідач апеляційну скаргу не визнав та прохав її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності дост.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФ України Київського району в. м. Полтаві як пенсіонер і отримує пенсію за віком.

Місцевим судом також встановлено, що 06.04.2012 року ОСОБА_3 звертався до УПФ України Київського району в. м. Полтаві із заявою про переведення його із пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Розпорядженням №118677 від 13.06.2012 року УПФ України Київського району в. м. Полтаві ОСОБА_3 був переведений на пенсію за віком, яку він отримував до 03.03.2015 року (а.с.4).

Розпорядженням №118677 від 03.03.2015 року УПФ України Київського району в. м. Полтаві розмір пенсії ОСОБА_3 був перерахований у бік зменшення розміру пенсії, оскільки позивачем був перерахований стаж відповідача (а.с.5).

Відповідно до листа № 995/04-04-60/01 від 31.03.2015 року Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області згідно проведеного перерахунку по розпорядженню від 03.03.2015 року по о/р 118677 п/в 36034 ОСОБА_3, за період з 24.04.2012 року по 31.03.2015 року виникла переплата пенсії у розмірі 217,62 грн. у зв'язку з оптимізацією заробітної плати (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд дійшов вірного висновку, що матеріали справи не містять доказів того, з яких підстав відповідачеві був здійснений перерахунок пенсії із зменшенням її розміру, та доказів того, що призначення пенсії відповідачеві 13.06.2012 року відбулося внаслідок зловживань з його боку або подання ним недостовірних даних.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам.

За змістом ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

За змістом статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-151цс13 від 22.01.2014 року).

Судом першої інстанцій вірно встановлено, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулася з вини пенсіонера, а саме через зловживання або за наявності рахункової помилки з боку Пенсійного Фонду України (територіального органу).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, правильно виходив із того, що позивачем не доведений факт зловживань з боку відповідача, внаслідок чого виникла переплата пенсії, а тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

За таких обставин рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, ч.1 ст.308, ст.ст. 314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2016 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун