Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Павелко Л.М. про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня

2015 року, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на постанову головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції (далі - ВДВС Рівненського РУЮ) Павелко Л.М. про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня 2015 року.

Зазначала, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки рішення суду в частині поділу будинку та проведення робіт з переобладнання будинку не виконано.

Беручи до уваги зазначене просила визнати неправомірно та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Рівненського РУЮ Павелко Л.М. про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня

2015 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від

26 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2016 року, у задоволенні скарги

ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2016 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що виконавче провадження № 44514850, відкрите за заявою ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації, виконане повністю шляхом перерахування стягнутої суми, а тому оскаржувана постанова державного виконавця є законною та скасуванню не підлягає.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим доказам та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 червня 2014 року Рівненським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-270/11 про поділ між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 житлового будинку по АДРЕСА_1 проведення робіт по переобладнанню будинку та стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 компенсації за збільшення частки в сумі 3 100 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Рівненського РУЮ

Павелко Л.М. від 13 серпня 2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого листа на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця ВДВС Рівненського РУЮ

Павелко Л.М. від 27 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження

№ 44514850 з виконання виконавчого листа, виданого 12 червня 2014 року Рівненським районним судом Рівненської області у справі № 2-270/11 в частині стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 компенсації за збільшення частки у сумі 3 110 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Рівненського РУЮ

Павелко Л.М. від 29 жовтня 2015 року закінчено виконавче провадження

№ 44514850 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у зв'язку із перерахуванням ОСОБА_4 суми компенсації за збільшення частки.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 даного Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи, що виконавче провадження № 44514850 з виконання виконавчого листа, виданого 12 червня 2014 року Рівненським районним судом Рівненської області у справі № 2-270/11, про стягнення із

ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 компенсації за збільшення частки у сумі 3 110 грн виконане шляхом перерахуванням ОСОБА_4 зазначеної суми, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність для визнання постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження незаконною та її скасування.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій, при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 травня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М.Коротун