У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до обслуговуючого кооперативу «Житлове об'єднання «Цементник», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні приміщенням, визнання протиправними і скасування загальних зборів та ордеру на житлове приміщення, визнання такими, що не набули і не мають права користування жилим приміщенням, визнання права користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 17 вересня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив: усунув перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права користування жилим приміщенням, яке знаходиться у гуртожитку за адресою: кімната АДРЕСА_1 визнав протиправним та скасував рішення загальних зборів членів ОК «Житлове об'єднання «Цементник» про надання ОСОБА_5 з сім᾿єю і ОСОБА_6 права зайняття жилої площі в гуртожитку за адресою: кімнат АДРЕСА_1, прийняте протоколом загальних зборів членів ОК «Житлове об'єднання «Цементник» від 21 вересня 2013 року; визнав протиправним та недійсним ордер на жилу площу, виданий ОК «Житлове об'єднання «Цементник» 30 вересня 2013 року на право зайняття ОСОБА_5 з сім᾿єю і ОСОБА_6 жилої площі в гуртожитку за вказаною адресою; визнав ОСОБА_5 і ОСОБА_6 такими, що не набули та не мають права користування жилим приміщенням та реєстрації місця проживання за вказаною адресою; визнав за ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням, яке знаходиться в гуртожитку, за адресою: кімната АДРЕСА_1 з правом реєстрації місця проживання; зобов'язав ОК «Житлове об'єднання «Цементник» видати ОСОБА_4 ордер на кімнату за вказаною адресою з укладенням договору найму житлової площі; вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Одеської області рішенням від 24 листопада 2015 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2014 року скасував і ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року залишила без змін.

1 вересня 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 6, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 59, статті 129, частин другої, третьої статті 132 Житлового кодексу УРСР (далі − ЖК УРСР), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2012 року.

Водночас ОСОБА_4 просить поновити строк подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені ОСОБА_4 причини пропуску строку є поважними.

Разом з тим, перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який відмовив у задоволенні позову. При цьому, суд виходив з того, що оскільки дія договору найму жилого приміщення, укладеного між позивачкою і кооперативом «Цементник» закінчилась 31 грудня 2013 року, то у ОСОБА_4 відсутнє право на проживання у спірній кімнаті гуртожитку з 1 січня 2014 року. Рішення загальних зборів членів кооперативу та ордер, виданий на ім'я ОСОБА_5 на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 у зазначеному гуртожитку.

Гаданою для порівняння ухвалою від 18 січня 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалені у справі судові рішення, направивши справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, оскільки судами порушено норми процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме суди не перевірили чи було вільним спірне жиле приміщення, на яке видано ордер третій особі, та чи поширюється на відповідачів дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року.

У судовому рішенні, наданому заявницею на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до обслуговуючого кооперативу «Житлове об'єднання «Цементник», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні приміщенням, визнання протиправними і скасування загальних зборів та ордеру на житлове приміщення, визнання такими, що не набули і не мають права користування жилим приміщенням, визнання права користування жилим приміщенням за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук