№ 637/992/15-ц
№ 2/637/14/16
РІШЕННЯ

Іменем України

1 листопада 2016 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Катренко Ю.С.,

позивач: представник за довіреністю ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2, представник за договором ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Старовірівська сільська рада Шевченківського району Харківської област про захист майнових прав та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов"язання ОСОБА_2 вчинити певні дії.

Як підставу позову зазначив, що з 12 січня 1995 року він мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є головою господарства. Йому належить 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з яких 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності від 12.01.1995 року та 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.02.2010 року. Окрім того, 1/3 частина будинку належить його матері - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 12.01.1995 року. Для обслуговування житлового будинку була приватизована земельна ділянка площею 0,25 га, отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Зазначає, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку з сусідами, які межують з земельною ділянкою були узгоджені межі земельної ділянки. Проте, вказує позивач, проживаючий поряд відповідач ОСОБА_2, всупереч вимогам ДБН 360-92**п. 3.25 «Планування та забудова міських і сільських поселень», збудував господарське приміщення, яке на 0,15 метри вийшло на його земельну ділянку. На його ж прохання привести побудоване господарське приміщення у відповідність до вимог України, а саме встановити стінку господарського приміщення на відстані 1 метру від межі земельних ділянок, ОСОБА_2 відповів відмовою. Позивач вважає, що ОСОБА_2 порушено його право власності на земельну ділянку. Маючи намір відновити порушене право, він звернувся до Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, якою було складено акт щодо неправомірності дій з боку ОСОБА_2, але на зазначений документ відповідач не реагує і не здійснив заходів щодо демонтування стінки. Позивач вказує, що на теперішній час він не має змоги розпорядитися земельною ділянкою на власний розсуд, оскільки господарська будівля побудована ОСОБА_2 цьому перешкоджає. Позивач просить зобов'язати ОСОБА_2 привести побудовану господарську будівлю у відповідність до законодавства України, а саме демонтувати стінки, які знаходяться на його земельній ділянці та ближче ніж 1 метр від межі, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та наполягали на його задоволенні.

Відповідач та його представник позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Посилаючись на безпідставність позову зазначили, що збудована спірна господарська будівля знаходиться на належній йому ділянці без порушення норм діючого законодавства. Наявний у справі акт встановлення та погодження меж земельної ділянки від 03.07.2013 року складався у його відсутність, своїм підписом він акт не засвідчував. Оскільки позивач з 2009 року є власником спірної ділянки, вважає, що ним пропущені строки позовної давності. З огляду на відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що правових підстав для задоволення позову немає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що ухвалою суду від 1.03.2016 року за клопотанням представника відповідача провадження у справі зупинено на встановлений законом строк у 6 місяців для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 /третя особа по справі/ в зв"язку з її смертю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30.03.2016 року ухвала про зупинення залишена без змін.

25.08.2016 року провадження по справі відновлено.

Судом встановлено наступне.

Позивач зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 з матір"ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 18).

На підставі свідоцтва про право власності від 12.01.1995 року, виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла (а.с. 6) позивачу належить 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.02.2010 року (а.с. 8).

Згідно свідоцтву про право власності від 12.01.1995 року, виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла (а.с. 6) інша 1/3 частина житлового будинку належала ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 належить також 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 /130, 131/.

У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2013 року ОСОБА_4 належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га (а.с. 7).

Відповідно до акту від 03.07.2013 року встановлено та погоджено межу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 11/. Акт складено у відсутність відповідача. Наявний в акті підпис ОСОБА_2 зроблений зі слів останнього не ним (а.с. 10-12).

Акт обстеження земельних ділянок ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 свідчить про неправомірність побудови споруди /сараю/ ОСОБА_2, який знаходиться на подвір"ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 0,15 м /а.с. 17/.

ФО-П ОСОБА_6, виконавець землевпорядних робіт щодо встановлення меж земельних ділянок, в судовому засіданні пояснив, що акт від 03.07.2016 року складено за заявкою ОСОБА_4 у відсутність ОСОБА_2, який запрошувався, а ле не прийшов.

Будь-яких інших доказів сторонами по справаі до суду не надано.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст.ст. 316, 319, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставив справи: роз'яснює особам , які беруть участь у справі їх права та обов'язки , попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках , встановлених цим кодексом.

В судовому засіданні сторонам неодноразово роз"яснені положення ст.ст. 60, 143 ЦПК України та надавалась можливість заявити клопотання про призначення експертизи у справі, натомість своїми правами сторони та їх представники не скористались, наполягаючи на тому, що для вирішення справи по суті достатньо доказів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов»язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, то відповідно, суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягають задоволенню, оскільки в позові відмовлено по суті.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 328 ЦК України ,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Старовірівська сільська рада Шевченківського району Харківської області про захист майнових прав та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Н.І.Островська