Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що прийняла в дар квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, у якій вона разом з відповідачем зареєстровані. Вказує, що відповідач, маючи власне житло, де фактично проживає, відмовляється добровільно знятися з реєстрації. Оскільки відповідач у вказаній квартирі не проживає та не несе витрат по її утриманню, просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

В процесі представником відповідача було подано зустрічну позовну заяву про визнання вказаної квартири об'єктом права спільної сумісної власності, посилаючись на те, що ОСОБА_5 бере участь в утриманні зазначеної квартири, здійснює її поточні ремонти та приймає участь в оплаті житлово-комунальних послуг.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено.

Визнано ОСОБА_5 такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.

Частиною 3 ст. 10та частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив із того, що сторони з 2011 року не проживають в спірній квартирі, а тому наявні підстави для визнання відповідача за первісним позовом особою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням.

Крім того, суди обгрунтовано відмовили в задоволенні зустрічного позову, встановивши, що спірна квартира набута в дар позивачем за первісним позовом, а тому, відповідно до роз'яснень викладених у п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, не може бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова

В.О.Кузнєцов

Г.І. Мостова