22.08.2016 Єдиний унікальний № 371/955/16-ц
Провадження 2/371/490/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" серпня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гаврищука А.В.,

з участю секретаря Смиченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на обєкт нерухомого майна у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі 8 серпня 2016 року звернулися до Миронівського районного суду Київської області із позовом до Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на обєкт нерухомого майна у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 3 березня 2010 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Молодіжній, 8, с. Пустовіти, Миронівського району, Київської області.

Позивачі, будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, звернулися до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду.

Тому позивачі просять у судовому порядку визнати за кожним із них право власності на 1/3 частину житлового будинку №8 по вул. Молодіжній в с. Пустовіти Миронівського району Київської області.

У судове засідання позивачі не зявилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 3 березня 2010 року в с. Пустовіти Миронівського району помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №177332, виданим виконкомом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області 5 березня 2010 року /а.с.7/.

ОСОБА_4 постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області від 27 липня 2016 року № 311, та був власником вищевказаного будинку згідно по господарських книг:

№14 за 1991-1995 роки о.рах.650;

№12 за 1996-2000 роки о.рах.274;

№3 за 2001 2005 роки о.рах.231;

№4 за 2006-2010 роки о.рах.218 /а.с.20/.

Єдиними спадкоємцями за законом першої черги є позивачі ОСОБА_1 (дружина померлого), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (сини померлого). Факт родинних стосунків між спадкодавцем та спадкоємцями позивачами у справі підтверджується:

-свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 серії ІІІ-БК №452256, виданим відділом РАЦСу Миронівського райвиконкому Київської області 5 серпня 1989 року /а.с.9/;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії І-БК №263893, виданим Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області 11 січня 1995 року /а.с. 8/;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії VI-БК №487175, виданим відділом РАЦСу Миронівського райвиконкому Київської області 12 лютого 1990 року /а.с.8/.

Інших спадкоємців, окрім позивачів, після смерті ОСОБА_4, немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №101/2010 /а.с. 35-60/.

Позивачі у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується відмовою нотаріуса, яка міститься у матеріалах справи /а.с.19/.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи /а.с. 35-60/.

У ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини за законом з'ясувалося, що спадкодавцем не був отриманий правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, у зв'язку з чим позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до довідки КП Київської обласної ради «Південне БТІ» №1059 від 23.05.2016 станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок №8 по вул. Молодіжній в с. Пустовіти Миронівського р-ну, Київської обл. не було зареєстровано в КП КОР «Південне БТІ», станом на останню дату технічної інвентаризації, 23.05.2016 року загальна площа житлового будинку становить 108, 5 кв.м., житлова 61.2 кв.м. До житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: жомова яма літ. «Б»; сарай-гараж-літня кухня з погребом та убиральнею літ «В-1»; В/пг.; в.1; сарай-гараж літ «Г-1»; колодязь №1; огорожа №2-4 /а.с.21/.

Згідно технічного паспорта житловий будинок побудовано у 1983 році, загальна площа житлового будинку становить 108, 5 кв.м., житлова 61.2 кв.м. До житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: жомова яма літ. «Б»; сарай-гараж-літня кухня з погребом та убиральнею літ «В-1»; В/пг.; в.1; сарай-гараж літ «Г-1»; колодязь №1; огорожа №2-4 /а.с. 16-18/

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13,41,55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 331, 1216,1217, 1218,1220, 1223,1268 ЦК України.

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За приписами ч.3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав ( ч.4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної ОСОБА_6 УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних.

Відповідно до розяснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що будинок під номером 8, розташований по вулиці Молодіжній села Пустовіти Миронівського району Київської області був побудований у 1983 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Будинок має затверджений КП КОР Білоцерківським МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, зареєстрований в погосподарській книзі (а.с. 16-18).

З огляду на встановлені обставини, при вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця ОСОБА_4 на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР ", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських ОСОБА_6 народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських ОСОБА_6 народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 - 24.

За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ОСОБА_6 депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухому та рухоме майно.

ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості проведення первинного обліку.

Із інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах, міського типу УРСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали.

Таким чином, станом на 1983 рік (рік побудови будинку) в сільській місцевості, державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Відтак, виникнення права власності на житловий будинок, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих рад. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями в с. Пустовіти Миронівського району Київської області вул. Молодіжна, 8, підтверджена вище зазначеними доказами, перевіреними і дослідженими судом, а тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України позивачі прийняли спадщину, оскільки у строки, визначені ч.1 ст. 1270 ЦК України, подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право позивачів на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 13, 41, 55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. ст.ст. 328, 331,1216,1217,1218,1220,1223,1233,1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на предмет спадщини 1/3 (одну третю) частину житлового будинку, 1983 року забудови, цегляного, загальною площею 108,50 кв.м. та 61.20 кв.м. житловою площею, з господарськими спорудами, розміщеного за адресою: Київська область, Миронівський район, с. Пустовіти, вул. Молодіжна, 8.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на предмет спадщини 1/3 (одну третю) частину житлового будинку, 1983 року забудови, цегляного, загальною площею 108,50 кв.м. та 61.20 кв.м. житловою площею, з господарськими спорудами, розміщеного за адресою: Київська область, Миронівський район, с. Пустовіти, вул. Молодіжна, 8.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на предмет спадщини 1/3 (одну третю) частину житлового будинку, 1983 року забудови, цегляного, загальною площею 108,50 кв.м. та 61.20 кв.м. житловою площею, з господарськими спорудами, розміщеного за адресою: Київська область, Миронівський район, с. Пустовіти, вул. Молодіжна, 8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук