_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5049/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року

Київський райсуд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.,

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справі за позовом

ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, третя особа Публічне Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про звільнення майна з під арешту,

Встановив,

Позивачка звернулась до суду з вимогами про звільнення з під арешту майна, належного їй на праві власності та скасування постанов державної виконавчої служби про арешт і оголошення заборони на відчуження нежилих приміщень №209 і №309 по АДРЕСА_1, посилаючись на наявність договорів іпотеки, на виконання яких ОСОБА_1 передала ПАТ «Укрсоцбанк» в іпотеку нежилі приміщення №209 і №309 по АДРЕСА_1. Представник позивачки вимоги в судовому засіданні підтримала.

Представник Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщений, надав заяву про вирішення спору за його відсутності.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщений.

Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

21.12.2007 року між Акціонерно-Комерційним Банком Соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено іпотечні договори, на виконання яких ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку нерухоме майно: нежилі приміщення № 209 загальною площею 66,5 кв.м. та № 309 загальною площею 46,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Іпотечні договори посвідчені нотаріусом і відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Рішенням Київського райсуду м. Одеси, ухваленим 31.05.2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з відповідачки на користь банку стягнуто борг за договором кредиту в сумі 1243401,02 грн. і судовий збір в сумі 1952 грн.

З заявою про примусове виконання виконавчих листів, виданих Київським райсудом м. Одеси 27.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів в сумі 1243401,02 грн. і грошових коштів в сумі 1952 грн., стягувач звернувся до Київського ВДВС.

Державним виконавцем неодноразово приймались виконавчі листи до виконання, відкривались виконавчі провадження, вчинялись передбачені законом дії щодо примусового виконання виконавчих листів. Надалі державний виконавець виносив постанову про закриття виконавчого провадження і повертав стягувачу виконавчі листи без виконання. В межах виконавчих проваджень державні виконавці виносили постанови про арешт майна, належного на праві власності боржнику ОСОБА_1 та оголошували заборону на відчуження цього майна. Так, постановою державного виконавця Другого Київського ВДВС від 08.10.2010 року накладено арешт на все майно боржниці ОСОБА_1; постановою державного виконавця Другого Київського ВДВС від 28.03.2012 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено відчуження будь-якого майна, належного боржниці; постановою державного виконавця від 08.10.2012 року накладено арешт на належне ОСОБА_1 на праві приватної власності майно, а саме: нежиле приміщення №209, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та нежиле приміщення №309, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; постановою державного виконавця від 29.01.2016 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено відчуження будь-якого майна, що належить боржниці. Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на виконання постанов державних виконавців щодо арешту майна боржниці ОСОБА_1 виконано арешт майна і заборона на його відчуження щодо нежилих приміщень №209 і №309 в будинку АДРЕСА_1. З цієї ж довідки вбачається, що вказане майно перебуває в іпотеці з 2007 року.

Позивачева сторона доводить, що постанови державних виконавців Київського ВДВС щодо арешту і оголошення на заборону відчуження нерухомого майна у вигляді нежилих приміщень №209 і №309 в будинку АДРЕСА_1 підлягають скасуванню, тому як є перешкодою для укладання угоди про передачу іпотечного майна іпотекодержателю в рахунок погашення боргу за кредитним договором.

Дослідивши надані до позову документи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних правових підстав.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 Закону «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Верховний Суд України в листі від 01.02.2015 року «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» надав такі роз'яснення «Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст. 3 Закону № «Про іпотеку» убачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.»

Керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 08.10.2010 року в рамках виконання виконавчого листа №2-1458/10, виданого Київським районним судом м. Одеси від 27.01.2010 р., якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1.

Скасувати постанову другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 28 березня 2012 р., винесену в рамках ВП№32029530, про накладання арешту на все майно ОСОБА_1 та заборону відчуження будь-якого майна ОСОБА_1.

Скасувати постанову другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 08 жовтня 2012 р., винесену в рамках ВП№32029530, про накладання арешту на майно ОСОБА_1, а саме:

- нежиле приміщення №209, загальною площею 66,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження - 13087081, яке зареєстроване 08.10.2012 року реєстратором: Одеська філія ДП«Інформаційний центр» Міністерства юстиції України);

- нежиле приміщення №309, загальною площею 46,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження - 13087094, яке зареєстроване 08.10.2012 року реєстратором: Одеська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України).

Скасувати постанову Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 29 січня 2016 р., винесену в рамках ВП№50013668, про накладання арешту на все майно ОСОБА_1 та заборону відчуження будь -якого майна ОСОБА_1.

Копію рішення для виконання направити до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.