У Х В А Л А

07 липня 2016 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області, Добропільської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) що перебуває в колективній власності КСП «Добропільське» розміром 7,706 умовних кадастрових га, а саме на земельні ділянки площею 3.2399 га ріллі кадастровий номер :01:000:2010 та 3,5590 га ріллі кадастровий номер :01:000:2011, які розташовані на території Світллівської сільської ради Добропільського району Донецької області.

Дослідивши зміст позовної заяви вважаю, що подана позивачем позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до статті 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати вимогам, встановленим законом, а саме позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Так, позивач викладаючи обставини, якими обґрунтовує свої вимоги взагалі не зазначив в позові доказів, які підтверджують кожну обставину на яку посилається та не навів підстав які звільняють його від доказування.

Таким чином вбачається, що позовна заява не відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.119 ЦПК України.

В порушення вимог п.4 ч.1 ст.119 ЦПК України, які є обовязковими для всіх позовних заяв, при викладені змісту позовних вимог позивачем не зазначено ціну позову, враховуючи при цьому те, що позовні вимоги стосуються вимог майнового характеру (позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку).

Відповідно до положень частини 1 статті 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до ст..181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки.

В пункті 15 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п.16 вказаної постанови Пленуму ВССУ, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України такий обовязок покладається саме на позивача.

З позовної заяви вбачається, що вартість земельної ділянки згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) складає 102480,19 грн.

В той же час з вказаної копії сертифікату, яка додана до позову, вбачається, що він був виданий в 2011 року, тобто і оцінка земельної частки визначена станом на 2011 рік.

Позовна заява ж подана до суду 04 липня 2016 року.

Тобто, вважаю, що вказана позивачем вартість нерухомого майна в сумі 102480,19 грн не відповідає дійсній вартості спірного майна станом на 04.07.2016 року.

Таким чином вбачається, що позивач в позові не зазначив дійсну ціну позову, а також не зазначив докази, відповідно до п.6 ч.1 ст.119 ЦПК України, які підтверджують вартість нерухомого майна.

Тому позивачу слід в позові вказати дійсну ціну позову та зазначити докази, які підтверджують вартість спірної земельної ділянки станом на момент пред»явлення позову до суду.

Згідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн).

Враховуючи наведене, а також те, що за відсутності ціни позову визначити розмір судового збору не є можливим, позивачу слід вказати в позовній заяві ціну позову (тобто визначити дійсну вартість земельної частки на момент пред»явлення позову до суду) і в залежності від її ціни сплатити судовий збір.

Відповідно до ст..121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з положень ст.121 ЦПК, якщо позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст.119, 120 ЦПК, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та надає позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області, Добропільської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) - залишити без руху і надати позивачеві термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз»яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута позивачу.

Ухвала не оскаржується.

Суддя О.В.Здоровиця

07.07.2016