У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4, третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило звільнити з-під арешту іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 75 тис. доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 березня 2007 року між «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

01 липня 2010 року відділом державної виконавчої служби Київського міського управління юстиції накладено арешт на предмет іпотеки та внесено до Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 10283195.

12 грудня 2011 року між ТОВ «Кей-Колект» і ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу кредитною портфелю, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги ТОВ «Кей-Колект» за кредитним договором від 22 березня 2007 року в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності зазначеного договору.

Посилаючись на те, що арешт іпотечної квартири перешкоджає задовольнити вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із недоведеності позивачем того, що накладеним арештом порушуються його права, оскільки окрім нього, як правонаступника за договором відступлення права від 12 грудня 2011 року, ніхто інший права на іпотечну квартиру боржника не отримав.

Висновок судів є правильним, узгоджується з фактичними обставинами справи та вимогами ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання доказів.

Доводи скарги висновків суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик