Дата документу 25.10.2016
Справа № 320/3944/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Мелітополь

Запорізької обл.

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Фоміна В.А.,при секретарі - Захаровій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Публічного Акціонерного Товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма»

Про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 2138 грн. 07 коп.

Позивач в позові зазначає, що 22 серпня 1989 року вона була прийнята на роботу до Мелітопольського заводу холодильного машинобудування ім. 30 років ВЛКСМ, правонаступником якого є ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», на посаду оператора станків ІІІ розряду. 21 квітня 2016 року вона була звільнена згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. В день звільнення їй не була виплачена заробітна плата в сумі 7185 грн. 48 коп.

Тому позивач вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки заробітної плати за період з 22 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року в сумі 2138 грн. 07 коп.

В судове засідання сторони не зявились.

Від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги позивача в сумі стягнення середнього заробітку збільшив: просить суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 9453 грн. 78 коп.

Від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність з урахуванням відзиву на уточнену суму середнього заробітку позивача в сумі 9453 грн. 78 коп. Представник відповідача у відзиві зазначив, що позовні вимоги позивача у даній сумі визнає. Але представник відповідача вважає, що в резолютивній частині рішення повинно бути обовязково визначено зобовязання відповідача нарахувати, утримати та перерахувати до відповідних бюджетів суми податків за зборів у розмірах, передбачених законодавством, оскільки на час розгляду справи позивачка вже не має трудових відносин з підприємством, тому підприємство у разі самостійного та/або примусового його виконання повинно буде виконати вимоги Податкового кодексу України у частині нарахування, утримання та сплати визначених законом сум податків на користь державного бюджету.

З урахуванням заяв представників сторін по справі з проханням слухати справу у їх відсутність, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, врахувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є юридичною особою. /а.с. 10/

22 серпня 1989 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Мелітопольського заводу холодильного машинобудування ім. 30 років ВЛКСМ, правонаступником якого є ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», на посаду оператора станків ІІІ розряду. 21 квітня 2016 року звільнена за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. /а.с. 6/

Згідно копії Довідки по заборгованості по заробітній платі від 26.04.2016 року, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1, яка працювала на ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», становить в загальній сумі 8 485 грн. 48 коп. /а.с. 7/

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від відповідальності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

Як зазначено вище, згідно довідки ПАТ «Рефма» від 26.04.2016 року заробітна плата позивача на підприємстві за останні два місяці роботи, передуючі звільненню, тобто за березень 2016 року та грудень 2015 року становить: 463,73 грн. та 1111,80 грн. відповідно.

І тому, згідно вказаного Порядку, розмір середньомісячної заробітної плати становить ((463,73 грн. + 1111,80 грн.) : 2) = 787,77 грн.

Розмір середньоденної заробітної плати - 21 робочий день (без урахування вихідних та святкових днів): (463,73 грн. + 1111,80 грн.) : 21) = 75,03 грн., і таким чином, розмір компенсації середнього заробітку за час затримки заробітної плати з наступного дня від дня звільнення і по день ухвалення рішення суду, з урахуванням терміну прострочення виплати - 126 робочих днів (з 22.04.2016 по 25.10.2016 року) - (75,03 грн. х 126) = 9453 грн. 78 коп.

Розмір середнього заробітку за час затримки заробітної плати визнаний відповідачем.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 20 Постанови, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача у письмових поясненнях щодо визначення в резолютивній частині рішення зобовязання відповідача нарахувати, утримати та перерахувати до відповідних бюджетів суми податків за зборів у розмірах, передбачених законодавством, оскільки відповідачем не конкретизовані суми податків та зборів. У крім цього, дана вимога не передбачена чинним законодавством.

Враховуючи те, що позивача звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, є наявність заборгованості з виплати заробітної плати позивачу, що свідчить про порушення відповідачем трудового законодавства, суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України у розмірі 9453 грн. 78 коп.

Керуючись ст.ст. 44, 116, 117 КЗпП України, п. 20, п. 100 Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 р., Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати задовольнити:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», юридична адреса: 72301 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Профінтерна, 15, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 9 453 (девять тисяч чотириста пятдесят три) грн. 78 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Фомін