Справа № 653/3870/16-ц
Провадження № 2-о/653/286/16
РІШЕННЯ

іменем України

24.11.2016 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Генічеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_2, який народився 03 вересня 2016 року у м. Сімферополь АР Крим.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 03 вересня 2016 р. в м. Сімферополь АР Крим, від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким у зареєстрованому шлюбі вона не перебуває, вона народила сина ОСОБА_4, про що їй 05.09.2016 р. медичною організацією ГБУЗ РК Сімферопольський клінічний пологовий будинок № 1, було видано медичне свідоцтво про народження серії 35 № 004682. Зазначене свідоцтво їй видане на прізвище «Керімова», оскільки 04.08.2015 р. Червоноармійським районним відділом запису актів цивільного стану, їй видано свідоцтво про укладення шлюбу, згідно якого її прізвище змінено на ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації народження дитини органами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, заявник просить суд встановити факт народження 03 вересня 2016 року дитини чоловічої статі ОСОБА_2 в м. Сімферополь АР Крим, матірю якого є громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: смт. Октябирське, Красногвардійського району, АР Крим.

В судове засідання заявниця не зявилась, надіслала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, вимоги, викладені у заяві підтримала, просить допитати у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Представник заінтересованої особи Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання вимог заявника та розгляд справи у його відсутність.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 03 вересня 2016 р. в м. Сімферополь АР Крим у нього з заявницею ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4, про реєстрацію народження якого він звертався до Генічеського РАЦС, але йому було відмовлено з мотивів відсутності медичних документів встановлених вимогами законодавства України.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він є двоюрідним братом чоловіка заявниці, ОСОБА_3, підтвердив, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 і у них народився 03 вересня 2016 р. син ОСОБА_4.

Вислухавши свідків, дослідивши надані докази в обґрунтування заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про встановлення вищезазначеного факту, виходячи з наступного.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, за змістом ст.11 ЦПК України право визначення меж та предмету позову, а також підстав позову, надано позивачеві.

Згідно з ч.2 ст.. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Як вбачається із матеріалів справи, заявницею надано у якості доказів копію медичного свідоцтва про народження серії 35 № 004682, видану 05.09.2016 р. Сімферопольським клінічним пологовим будинок № 1 ДБОЗ РК, відповідно до якої ОСОБА_6 народила дитину хлопчика 03 вересня 2016 р.

Разом з тим, суд не може оцінити вищевказані документи у якості належних та допустимих доказів по справі, так як копії документів належним чином не завірені та відомості, що містяться у даних документах суперечать відомостям, долученим до справи заявником, зокрема суд вважає суперечливими відомості щодо матері дитини, так як фактично до суду звернулась ОСОБА_1, про що свідчить і копія паспорту громадянина України виданого ОСОБА_1, а в наданому у якості доказу медичному свідоцтві про народження серії 35 № 004682, вказано, що дитину народила ОСОБА_6.

Суд також визнає недопустимим доказом надане заявницею копію свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3, так як дане свідоцтво видане неправомочним органом і не відповідає вимогам національного законодавства України, та в силу недійсності не може створювати або підтверджувати будь які права та обовязки для заявника та підтверджувати відповідні факти.

Крім того як вбачається з відмови Генічеського РВД РАЦС від 18.11.2016 р., ОСОБА_3 відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини не предявлено медичний документ, який відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545, при цьому з наданих ним документів встановлено, що членом сім'ї заявниці він не являється. До матеріалів заяви та в судове засідання, заявником також не надано медичного підтвердження факту народження у дитини.

Доводи заявниці щодо неможливості реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини суд вважає необґрунтованими, оскільки, як пояснив суду свідок ОСОБА_3Б, ОСОБА_1 до органів РАЦС з приводу реєстрації народження дитини не зверталася, з наданих письмових доказів також вбачається, що письмового рішення про відмову у реєстрації народження їй не видавалося.

Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження.

Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника, однак з відповіді Генічеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 18.11.2016 року № 1391/06.1-23 про відмову у державній реєстрації народження дитини, вбачається, що з заявою про реєстрацію дитини, звернувся ОСОБА_3, який офіційно на це матірю дитини не уповноважений, та доказів підтверджуючих його батьківство суду також не надано.

Ст. 256 ч.1 п.7 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно абзаців 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного судочинства», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст., ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Задоволення ж заяви ОСОБА_1 у викладеній нею редакції неможливе, оскільки за загальними приписами цивільного та сімейного законодавства України захист порушеного права та його відновлення можливе лише за умови правомірності цього права. Поновлення ж нелегітимного права позивача обраним ним шляхом (способом), всупереч встановленого законом порядку, не допустимо, оскільки таке поновлення буде порушенням вимог закону.

Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів підтверджуючих як її право звернення до суду так і її вимоги викладені у заяві. З огляду на наведене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.144 Сімейного кодексу України, ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного судочинства» ст.ст. 7, 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа: Генічеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту народження дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_7