Справа № 633/3/16-ц
провадження 2/633/32/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2016 року смт. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Смирнова В.А.

за участю секретаря судових засідань- Ріпа І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні

третя особа - Служба у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, третя особа - Служба у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області.

В обґрунтування позову позивач вказує, що з 25 лютого 2012 р. перебував у шлюбі з відповідачкою. 06 травня 2015 р. шлюб рішенням суду був розірваний.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

До розірвання шлюбу позивач проживав з відповідачкою та дітьми в м. Києві. На цей час відповідачка разом з дітьми фактично проживає в м. Харкові. Згідно рішення суду з позивача стягнуто аліменти на утримання його дітей.

Позивач вказує, що вже більше року він не бачить своїх дітей, бо відповідачка не надає йому можливості у спілкуванні з дітьми. У вересні місяці він зі своєю сестрою зателефонував до відповідачки та запитав, чи можливо приїхати їм побачитися з дітьми, на що остання дала згоду і вони з Києва виїхали до неї. Але позивачу не надали можливості, як він вказує побачитись з дітьми, вимагаючи 30 000 грн.

Позивач вказує, що сім'я розпалась, але він любить своїх дітей і хоче приймати участь у їх вихованні, незважаючи на те, що відповідачка цим маніпулює, вимагаючи гроші, або вигадуючи різні причини для відмови йому у спілкуванні з дітьми, щоб зробити йому боляче. Питання про місце проживання дітей між сторонами не вирішувалось.

10.02.2016 року позивач, скориставшись своїми правами, передбаченими ст.31 ЦПК України, надав суду заяву про уточнення та доповнення своїх позовних вимог, прийнятих судом та просив суд усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми : неповнолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та у їх вихованні, шляхом встановлення йому щомісячно по два тижні ( друга та третя неділі місяця) для спілкування та виховання дітей з можливістю спільного відпочинку та зобов'язання відповідача ОСОБА_2 не порушувати встановленого графіку спілкування з дітьми та завчасно передавати дітей батькові.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, але надали до суду заяву, в якій просили слухати справу за їх відсутності, позивач вказав, що позов підтримує повністю та просив його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що на протязі вже двох років ОСОБА_1 не цікавиться дітьми, не виявляє бажання їх побачити, по аліментах, які було з нього стягнуто за рішенням суду на утримання дітей він має велику заборгованість. Вказує, що її батьки постійно дзвонили позивачу та пропонували йому приїхали та побачитись з дітьми. На даний час вона проживає з дітьми в с. Печеніги. Єдиний раз позивач приїхав до м. Харкова, але з дітьми побачитись не мав бажання. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Печенізької РДА Харківської області в судовому засіданні позов не підтримав, надав висновок від 02.12.2016 р., в якому вказав, що батько дітей - ОСОБА_1 жодного разу не звертався до служби у справах дітей, тому висновку про способи участі батька у вихованні дітей, про місце та час спілкування, служба у справах дітей райдержадміністрації подати на розгляд суду не може. Крім того зазначив, що діти сторін є малолітніми, а тому потребують постійного догляду з боку матері. Тривалі переїзди від матері до батька в інше місто вважає недоцільними.

Заслухавши пояснення відповідачки, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши зібрані по справі докази, обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 8-9).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 06.05.2015 р., яке вони не оскаржували.( а.с. 7).

Діти проживають разом з відповідачкою, знаходяться на її утриманні.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 31 березня 2015 року позивача зобов'язано до сплати аліментів на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2015 р. рішення Печенізького районного суду Харківської області від 31 березня 2015 року було змінено в частині визначення розміру аліментів. З ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання його малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку починаючи з 06 серпня 2014 року і до повноліття дітей.( а.с. 103-106).

Однак, станом на 01.10.2016 р. розмірйогозаборгованості по аліментах становить 10560,38 грн., щопідтверджується відповіддю Богунського ВДВС міста Житомир. ( а.с. 102). Даних про те, щозаборгованість повністю або частково погашена позивач не надав.

Судом встановлено, що позивач не звертався в опікунську раду про його способи участі у вихованні дітей, місце та час спілкування.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є батьком відповідачки. Вказує, що він неодноразово дзвонив позивачу та пропонував йому приїхати та побачитись з дітьми. Позивач приїзжав до м. Харкова, але з дітьми побачитись не мав бажання. Але останній раз позивач приїзжав із своєю сестрою на початку грудня до смт. Печеніги та йому була представлена можливість у спілкуванні з його дітьми. Свідок також пояснив, що ні раніше, ні в майбутньому перешкод у спілкуванні позивача з його дітьми не було і не буде.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідачкою не чиняться позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Відповідно до ст.ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства - стаття 7 СК України.

Виходячи з наведенихправових норм суд вважає, що у даній ситуації, враховуючи всі встановлені судом обставини, спілкування з батьком це право, а не обов'язок дитини. Примушування дітей, всупереч їх волі, до особистих зустрічей з батьком та спілкування з ним лише поглиблюватиме їх негативне ставлення до батька, не сприятиме налагодженню нормальних стосунків між ними.

Крім того, участь батька у вихованні дітей це не тільки зустрічі з дітьми. Існують інші способиучасті у вихованні дітей, середяких є листування, телефонні розмови та інше. Поступове налагодження стосунків позивача з дітьми надасть йому можливість сподіватися на те, що діти в майбутньому хотітимуть зустрічей з батьком та безпосереднього з ним спілкування.

Тому суд не погоджується з доводами щодо встановлення відповідачу щомісячно по два тижні ( друга та третя неділі місяця) для спілкування та виховання дітей з можливістю спільного відпочинку, так як діти сторін: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 є малолітніми і тому потребують постійного догляду з боку матері, з якою вони мешкають і тому передача їх на тривалий проміжок часу не буде відповідати в першу чергу інтересам та віковим потребам малолітніх дітей (4 і 3 роки). При цьому, суд також враховує те, що між сторонами виникли неприязні стосунки і недовіра, які з огляду на їх характер поки не дозволяють окремому спілкуванню батька з дітьми.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов безпідставним, таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.88 ЦПК України, а тому відносить їх на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,88,208,209,212,215 ЦПК України, ст.ст.7,19,153,157, 159 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, третя особа - Служба у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації Харківської області- відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківськоїобласті шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Смирнов