Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 лютого 2010 року ОСОБА_3 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписав анкету-заяву про приєднання до вказаних умов та отримав картку «Універсальна».

30 вересня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на «Універсальна Gold», згідно з тарифами якої він отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Звертав увагу на те, що банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, проте ОСОБА_3 не виконав належним чином своїх зобов'язань, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість, яка станом на 09 листопада 2015 року становить 28 028 грн 76 коп. та складається з: 7 897 грн 51 коп. - заборгованість за кредитом, 16 470 грн 36 коп. - заборгованість за відсотками, 1 850 грн - пеня та комісія, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1 310 грн 89 коп. - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 лютого 2010 року у розмірі 28 028 грн 76 коп., яка складається з: 7 897 грн 51 коп. - заборгованість за кредитом; 16 470 грн 36 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 1 850 грн - пеня та комісія; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 310 грн 89 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасуватиоскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права

Статтею 213 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 11 лютого 2010 року ОСОБА_3 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», підписав анкету-заяву про приєднання до вказаних умов та отримав картку «Універсальна».

30 вересня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на «Універсальна Gold», згідно з тарифами якої він отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Змінюючи кредитний ліміт ПАТ КБ «ПриватБанк» керувався п. 3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам.

Як вбачається з розрахунку заборгованості завказаним кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 09 листопада 2015 року становить 28 028 грн 76 коп., яка складається з: 7 897 грн 51 коп. - заборгованість за кредитом; 16 470 грн 36 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом; 1 850 грн - пеня та комісія; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 310 грн 89 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 4-5).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, позивачем доведено свої позовні вимоги, надані докази на підтвердження зобов'язань ОСОБА_3 та розрахунок заборгованості, що є доказом невиконання таких зобов'язань останнім.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте ухвала апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

За приписами ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із указаним позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 11 лютого 2010 року.

З анкети-заяви від 11 лютого 2010 року вбачається, що ОСОБА_3 мав намір отримати платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 0 грн.

Доказів, які б підтверджували те, що відповідачу видавалась картка з таким лімітом саме на виконання умов указаного кредитного договору, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається та на це вказував позивач, що 30 вересня 2013 року відповідачу було переоформлено картку на «Універсальна Gold», згідно з тарифами якої він отримав кредит у розмірі 8 000 грн.

Разом з тим, ані з розрахунку заборгованості, ані з довідки про існування заборгованості не можливо встановити, за яким саме кредитним договором виникла заборгованість.

Суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, припустився однобічності у вирішені спірних правовідносин, що виникли між сторонами, дав оцінку доказам на підтвердження позовних вимог, при цьому не вмотивував відхилення доводів відповідача, викладених у його запереченнях, не встановив, за яким саме кредитним договором виникла заборгованість, у зв'язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не врахувавши доводів апеляційної скарги, дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, апостановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська