УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Харківська міська рада, про усунення перешкод у здійсненні права власності, захисті порушених майнових прав та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи та остаточно просила:

- зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати та знести металеві двері між коридорним приміщенням № 1 площею 11,4 кв. м та коридорним приміщенням № 5 площею 6,20 кв. м в квартирі АДРЕСА_1;

- звільнити їй місце в кухні № 9 та ванній кімнаті № 10, які раніше належали їй та встановити на місце її газову плиту;

- зобов'язати ОСОБА_5 встановити на кухні № 9 видалену ним газову плиту, встановити у ванній кімнаті № 10 зруйнований громадський рукомийник, відновити зруйновану електропроводку в кухню № 9 та ванну кімнату № 10.

- стягнути з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що вона проживає у комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 та є власником 20/100 частини цієї квартири, а 28/100 частини цієї квартири належить територіальній громаді м. Харкова. У вказаній квартирі крім них проживають ОСОБА_5 та інші особи.

Позивачка зазначала, що відповідач без належної правової підстави користується приміщеннями № № 6, 7, які входять до 28/100 частини спірної квартири, належної територіальній громаді м. Харкова, та знаходяться у спільному користуванні усіх мешканців цієї квартири, а 29 жовтня 2015 року він без її згоди переніс її речі, кухонні приналежності та посуд з кухні № 9 та ванної кімнати № 10 в приміщення коридору № 1, а 04 листопада 2015 року також за її відсутності та без її згоди встановив металеві двері між коридорним приміщенням № 1 та коридорним приміщенням № 5, позбавивши її доступу до кухні № 9 та ванної кімнати № 10, а також демонтував газову плиту.

Зважаючи на вищевикладене ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 травня 2012 року, зокрема, визнано за ОСОБА_5 право постійного користування житловими кімнатами № № 6, 7 у комунальній квартирі АДРЕСА_2, та оцінивши постанову адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради від 20 січня 2016 року № 2/25 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_5 за відсутністю складу правопорушення (а. с. 67), а також врахувавши наявність відображення дверей між приміщеннями № 1 та № 5, що підтверджується копією технічного паспорту на вказану квартиру станом на 19 вересня 2008 року, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про відсутність належних та допустимих доказів того, що відповідачем самовільно переобладнано коридорне приміщення та виконувались роботи та інші дії, що викликали псування приміщення, приладів та обладнання квартири та порушення умов проживання позивача.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович