Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до орендного підприємства «Броварипромжитлобуд», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заробітної плати, компенсації за час затримки розрахунку та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до орендного підприємства «Броварипромжитлобуд» (далі - ОП «Броварипромжитлобуд») про стягнення заробітної плати в розмірі 389 грн, компенсації за час затримки розрахунку в сумі 139 203 грн 65 коп. та моральної шкодив розмірі 50 000 грн.

Посилаючись на те, що з листопада 1986 року працював головним механіком тресту «Броварипромжитлобуд». Наказом № 201 від 01 грудня 1986 року був командирований у 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС, де виконував завдання до 25 грудня 1986 року, в тому числі й 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року на майдані відстою забрудненої радіаційної техніки «Луб'янка», Чорнобильського району.

За 23 дні роботи у грудні 1986 року відповідач мав сплатити, проте не сплатив 2 575.66 крб., що в перерахунку на гривні складало 389 грн та за час затримки розрахунку - 139 203 грн 65 коп.

В зв'язку з викладеним, просив позов задовольнити та зобов'язати відповідача, як правонаступника тресту «Броварипромжитлобуд» при розрахунках та підготовці документів для оформлення позивачу пенсії врахувати в повному обсязі роботу по ремонту, налагодженню та технічному обслуговуванню забруднених радіаційних цементовозів ТЦ-10 на об'єкті «Луб'янка»; виконати повний перерахунок довідки про заробітну плату за грудень 1986 року, а також окремо для пенсії видати нову довідку про заробітну плату за роботу на майданчику «Луб'янка» 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року; стягнути з відповідача 389 грн заборгованості по заробітній платі за грудень 1986 року, 139 203 грн 65 коп. - середнього заробітку за час затримки розрахунку та 50 000 грн -моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Судами встановлено, що наказом № 130к від 28 липня 1986 року ОСОБА_4 з 29 липня 1986 року був призначений головним механіком тресту «Броварипромжитлобуд».

Наказом № 201-к від 01 грудня 1986 року ОСОБА_4 з 02 грудня 1986 року командирований для організації робіт по вводу в експлуатацію котельної на об'єкті будівництва КПП в селі Дитятки, у 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС, де виконував завдання до 25 грудня 1986 року, в тому числі й 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року на майдані відстою забрудненої радіаційної техніки «Луб'янка», Чорнобильського району.

Наказом № 2к від 11 січня 1993 року ОСОБА_4 15 січня 1993 року був звільнений з посади провідного інженера групи реалізації за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 1994 року, встановлено факт перебування ОСОБА_4 2, 4, 6, 8, 10, 12, 16, 18, 20 і 22 грудня 1986 року в місті Чорнобилі в зв'язку з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 1998 року, встановлено факт того, що ОСОБА_4 працював в зоні відчуження на площадці розміщення техніки «Луб'янка» 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року по 09 годин в день в тому числі по 3 години надурочно в зв'язку з безпосередньою участю по виконанню робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з довідки ОП «Броварипромжитлобуд»нарахування заробітної плати позивачу за дні роботи в зоні відчуження 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року було проведено на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 1998 року.

Згідно зі ст. 107 КЗпП Україн робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

За правилами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені в день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з того, що підприємство визначило розмір заробітної плати ОСОБА_4 відповідно до постанови Державного комітету СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 1998 року, виходячи з 6 - годинного робочого дня, з урахуванням надурочних робіт (по 3 години щоденно).

Встановивши, що відповідач визначив розмір заробітної плати позивача відповідно до вищевказаних норм законодавства чинних на час виникнення спірних правовідносин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову.

Крім того, спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.І.Євтушенко

Г.І. Мостова