РІШЕННЯ

Іменем України

11.05.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мигаль Г.П

при секретарі- Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», про стягнення недонарахованої заробітної плати , суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ЛКП «Львівелектротранс» в якому просить суд стягнути з ЛКП «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 недоплачену частину заробітної плати в розмірі 3 648,67 грн., згідно розрахунку долученого до позовної заяви. Просить позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримують у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують.

Окрім цього, 07.04.2016р. представником позивача було подано клопотання, в якому він просить суд збільшити позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000 грн, яка була спричинена неправомірними діями ЛКП «Львівелектротранс» у вигляді довготривалої виплати заробітної плати.

Суд, ознайомившись зі змістом вказаної заяви, прийняв її до розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав клопотання про перенесення розгляду справи, призначеного на 11.05.2016р., в звязку з прийняттям його на посаду начальника юридичного відділу від 27.04.2016 року, та відсутністю інформації по даній справі.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач ЛКП "Львівелектротранс" є юридичною особою, а отже мало можливість забезпечити іншого представника в судове засідання, а також з врахуванням вимог ст. 157 ЦПК України щодо розгляду справи в розумні строки. Суд визнає неявку представника позивача в судове засідання з неповажних причин.

Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представників сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч.2 цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Судом встановлено, що позивач працює у ЛКП «Львівелектротранс» на посаді водія тролейбуса з оплатою праці згідно штатного розпису, посадовий оклад якого розраховується від мінімальної заробітної плати.

Статтею 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012р.» та статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013р.» розмір мінімальної заробітної плати становить - з 01.07.2012р. - 1102 грн., з 01.10.2012р. - 1118 грн., 01.12.2012р. - 1134 грн., з 01.01.2013р. - 1147 грн., з 01.12.2013р. - 1218 грн.

Таким чином, з 01 липня 2012р. погодинна тарифна ставка водія тролейбуса згідно з вимогами Галузевої угоди та наказу директора ЛКП «Львівелектротранс» № 230 від 27 червня 2012 року повинна була розраховуватись від мінімальної зарплати 1102 грн. та мала б становити 15 грн. 10 коп.

- з 01 квітня 2013р. погодинна тарифна ставка водія тролейбуса згідно з вимогами галузевої угоди та наказу директора ЛКП «Львівелектротранс» № 320 від 04 вересня 2012 року повинна була розраховуватись від мінімальної зарплати 1118 грн. та мала б становити 15 грн. 28 коп.

- з 01 червня 2013р. погодинна тарифна ставка водія тролейбуса згідно з вимогами галузевої угоди та наказу директора ЛКП «Львівелектротранс» № 449 від 30 листопада 2012 року повинна була розраховуватись від мінімальної зарплати 1134 грн. та мала б становити 15 грн. 50 коп.

- з 01 липня 201Зр. погодинна тарифна ставка водія тролейбуса згідно з вимогами галузевої угоди та наказу директора ЛКП «Львівелектротранс» № 06 від 04 січня 2013 року повинна була розраховуватись від мінімальної зарплати 1147 грн. та мала б становити 15 грн. 68 коп.

- з 01 червня 2014р. погодинна тарифна ставка водія тролейбуса згідно з вимогами галузевої угоди та наказу директора ЛКП «Львівелектротранс» № 543 від 29 листопада 2013 року повинна була розраховуватись від мінімальної зарплати 1218 грн. та мала б становити 16 грн. 65 коп.

Згідно наказу № 320 «Про відтермінування застосування норм оплати праці», згідно якого проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок, виходячи з мінімальної зарплати встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" з 01.10.2012р. по 31.10.2012р. - 1118 грн. до 01.04.2013р.

30 листопада 2012р. директором ЛКП «Львівелектротранс» був виданий наказ № 449, згідно якого проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок, виходячи з мінімальної заробітної плати у 1118 грн. встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. - 1134 грн. до 01.06.2013р.

Відповідно до наказу ЛКП «Львівелектротранс» №06 від 04 січня 2013 року, проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з 01.01.2013р. по 01.12.2013р. 1147 грн. до 01.07.2013р.

Наказом ЛКП «Львівелектротранс» № 543 від 29 листопада 2013р. проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 01.01.2014р. 1218 грн. до по 01.06.2014 р.

Вищевказані накази видано на підставі пункту 1.1.8 Галузевої угоди на 2010 - 2012р, пункту 5.2. Колективної угоди ЛКП «Львівелектротранс» на 2011-2013 роки.

Відповідно до п.1.1.8. Галузевої Угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним Комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, на період подолання фінансових труднощів, але не більше як шість місяців підприємством можуть застосовуватись норми оплати праці нижче від норм, визначених Генеральною та Галузевою угодами, але не нижче державних норм і гарантій в оплати праці.

Пункт .5.2. Колективної угоди ЛКП «Львівелектротранс» на 2011-2013 роки вказує, що на період подолання фінансових труднощів, але не більше як шість місяців, застосувати норми оплати праці нижчі від норм, визначених Генеральною та Галузевими угодами, але не нижче від державних норм і гарантій з оплати праці.

Також згідно роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 05.01.2012 року №3/13-84-12 у випадку, якщо після підвищення мінімальної заробітної плати підприємство не спроможне підвищити заробітну плату всіх працівників із збереженням співвідношень в оплаті праці, необхідно видати наказ по підприємству із обґрунтуванням фінансових складностей, які не дозволяють здійснити загальне підвищення заробітної плати, та вказати термін, на який переноситься підвищення тарифних ставок із збереження співвідношень в оплаті праці. Збереження співвідношень в оплаті праці, передбачене Колективним договором, має бути не пізніше, ніж через шість місяців після підвищення на законодавчому рівні розміру заробітної плати.

Усупереч наказам № 54 від 20.02.2012р., № 320 від 04.09.2012р., № 449 від 30.11.2012р., та п. 1.1.8. Галузевої угоди від 01.04.2013р. адміністрацією підприємства розрахунок тарифних ставок не було переглянуто і фактично на підприємстві формування схем посадових окладів та тарифних ставок з мінімальної заробітної плати 1073 грн. проводились з 01.09.2012р. до 01.10.2012р.

Усупереч наказам № 320 від 04.09.2012р., № 449 від 30.11.2012р. та вищезгаданої угоди, розрахунок тарифних ставок з 01.04.2013р. та з 01.06.2013р. також не було переглянуто і фактично на підприємстві формування схем посадових окладів та тарифних ставок з мінімальної заробітної плати проводилось з розрахунку мінімальної зарплати в розмірі 1102 грн., що становить 15 грн. 10 коп. за годину.

Відповідно до розрахунку недоплаченої заробітної плати ОСОБА_1, заборгованість становить 3 648,67 грн.

З наведеного вбачається, що відповідачем не взято до уваги те, що відповідно до ст.ст.21, 22 Закону України "Про оплату праці" тап.12 Постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині стягнення недонарахованої та недоплаченої йому заробітної плати за період липень - серпень 2012 року, квітень - грудень 2013 року та січень - травень 2014 року у розмірі 3 648,67 грн. є підставними та підлягають до задоволення.

В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався лише на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства йому була завдана моральна шкода яку він оцінює у 3000грн.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї.

Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі меншому ніж заявлено у позові.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПКУкраїни, ст.ст.97, 233, 237-1 КЗпП України, ст.14 Закону України «Про оплату праці», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (79012, м. Львів, вул. Сахарова,2; Код ) на користь ОСОБА_1 (79058, АДРЕСА_1 ) недоплачену заробітну плату у розмірі 3 648 грн. (три тисячі шістсот сорок вісім гривень) 67 коп. за період липень - серпень 2012 року, квітень - грудень 2013 року та січень - травень 2014 року.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (79012, м. Львів, вул. Сахарова,2; Код ) на користь ОСОБА_1 (79058, АДРЕСА_1) 1000 грн. (одну тисячу гривень) моральної шкоди.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (79012, м. Львів, вул. Сахарова, 2; Код ) на користь держави 1378,00 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивача протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мигаль Г.П.