АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1067/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівКачана О. В., Фетісової Т. Л.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ "ПриватБанк" , треті особи: Служба у справах неповнолітніх дітей м. Черкаси , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ПАТ КБ «Приватбанк», яка на них заперечувала, також ОСОБА_7, який підтримав доводи апеляційної скарги, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" , треті особи: Служба у справах неповнолітніх дітей м. Черкаси , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 03 жовтня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, за яким вона передала банку в іпотеку квартиру за вищевказаною адресою в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_7 та відповідачем.

Перед укладенням договору іпотеки вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_7 передав працівникам банка наступний перелік оригіналів документів: договір обміну квартири; технічний паспорт; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно; витяг з реєстру права власності на нерухоме майно; копії паспортів власників; довідки про відсутність заборгованості по комунальним платежам; довідка про зареєстрованих осіб.

Відповідно до наданої ОСОБА_7 довідки про зареєстрованих осіб на момент укладення договору іпотеки у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 - з ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6.

Проте, всупереч наведеному позивачка дізналась, що працівниками банку надано до суду зовсім іншу довідку, відповідно до якої у вищевказаній квартирі на момент укладення договору іпотеки була прописана лише вона. Про дану обставину вона дізналась в серпні 2013 року, коли справа перебувала у суді.

Відповідно до довідки КП Соснівська служба утримання будинків № 2509 від 02.08.2013 року неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були зареєстровані в квартирі ще до укладення договору іпотеки. З моменту реєстрації і по теперішній час з реєстрації ніхто не знімався. Так як в квартирі проживало двоє неповнолітніх дітей, позивачка вважає, що укладенням договору іпотеки без попередньої згоди органу опіки та піклування порушено житлові права неповнолітніх дітей.

На підставі наведеного, ст.ст. 215-216 ЦК України, ст. 177 СК України, ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», ч. 2,3 ст. 17, 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» позивачка просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 03.10.2008 року № CS10GA00000321 квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П. за реєстраційним №3411, за яким ОСОБА_6 передала банку в іпотеку квартиру за вищевказаною адресою.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати , ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між позивачкою ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, № CS10GA00000321, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріальною округу Ткаченко І.П. за реєстраційним №3411, за яким позивач передала банку в іпотеку квартиру за вищевказаною адресою в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_7 та відповідачем (арк.спр. 6-8; 10-13).

У відповідності з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України, яка визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства ,а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК); особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.ІІ), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.ІІІ), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.ІV); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. V); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.VІ статті).

Відповідно до ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

І у ст.17 спеціального Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Таким чином, як правильно зауважив суд, за вказаних норм закону дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах являється обов'язком батьків.

Пред'являючи даний позов, ОСОБА_6 стверджувала, що перед укладенням договору іпотеки вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_7 передав працівникам банка наступний перелік оригіналів документів: договір обміну квартири; технічний паспорт; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно; витяг з реєстру права власності на нерухоме майно; копії паспортів власників; довідки про відсутність заборгованості по комунальним платежам, довідку про зареєстрованих осіб. У відповідності до довідки про зареєстрованих осіб на момент укладення договору іпотеки у квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані: позивачка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, її чоловік ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, їх двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 Проте всупереч наведеному при ознайомленні з матеріалами цивільної справи №22-ц/2473 (19) за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, третя особа служба у справах неповнолітніх виконкому Сосніської районної ради в м. Черкаси - про виселення, що було в серпні 2013 року, вона дізналася, що працівниками ЗАТ КБ «Приватбанк» надано до суду зовсім іншу довідку, відповідно до якої у вищевказаній квартирі на момент укладення договору іпотеки була прописана одна ОСОБА_6 (арк.спр.2)

Звернувшись до КП «Соснівська служба утримання будинків» із запитом ОСОБА_7 отримав довідку від 02.08.2013 року, згідно якої неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були зареєстровані в АДРЕСА_17 ще до укладення договору іпотеки, а саме ОСОБА_8 - з 14.11.2007 року, ОСОБА_9 - з 07.05.2008 року. До даного часу ніхто з реєстрації не знімався.

За таких обставин укладення договору іпотеки без попередньої згоди органу опіки і піклування, суттєво порушує житлові права неповнолітніх дітей на підставі чого і просила позивачка визнати недійсним укладений між нею і банком договір іпотеки від 03.10.2008 року за № CS10GA00000321.

З'ясовуючи обставини справи, суд витребував у приватного нотаріуса Ткаченко І.П., що оформляла оспорюваний договір іпотеки від 03.10.2008 року, документи, на підставі яких посвідчувався зазначений договір (матеріали, надіслані нотаріусом на запит суду і знаходяться в справі на арк. 85-107).

В представлених до суду нотаріусом документах міститься довідка ВЖРЕУ №5 від 05.09.2008 року, згідно з якою в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано лише одну особу - чоловіка позивачки ОСОБА_7.(склад сім'ї - одна особа). Довідка видана для подання до нотаріальної контори (як зазначено в довідці на арк.спр.93).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 окремою заявою підтвердила, що за адресою місцезнаходження предмету іпотеки дітей, що зареєстровані в житловому приміщенні та мають право користуватись предметом іпотеки немає.

Крім того, суд обґрунтовано звернув увагу, що ОСОБА_6, підписавши договір іпотеки, особисто засвідчила, що при укладенні цього договору іпотеки подавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім'ї і осіб, які мають право користування даним предметом іпотеки (при їх наявності). Особи, які мешкають або зареєстровані у предметі іпотеки (при їх наявності), дали згоду на їх виселення у разі звернення стягнення на предмет іпотеки (п.12.9 укладеного іпотечного договору від 03.10.2008 року (арк.спр.10 зворотній бік).

Під час розгляду справи судом в якості свідка була допитана паспортист ОСОБА_11, яка підписувала і довідку від 05.09.2008 року, яка міститься в документах нотаріуса, згідно якої в квартирі АДРЕСА_4 на час оформлення договору іпотеки був зареєстрований тільки один ОСОБА_7, і довідку від 02.08.2013 року, в якій значаться зареєстрованими з 2007-2008 років у вказаній квартирі АДРЕСА_5 неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Однак, свідок не пам'ятає, чому вказувала лише одну особу зареєстрованою, тому її покази оцінені судом критично як і твердження позивачки ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_7 відносно того, що вони надавали представнику банку під час оформлення договору іпотеки довідку про реєстрацію всіх членів їх сім'ї, включаючи неповнолітніх дітей, в квартирі АДРЕСА_4, оскільки реальних доказів щодо правомірності своїх тверджень не надала, а нотаріусом Ткаченко І.П. були надіслані суду документи, серед яких була лише довідка від 05.09.2008 року, згідно якої в квартирі АДРЕСА_4, що є предметом іпотеки, зареєстрований лише один ОСОБА_7

Відповідно до роз'яснень в п. 44 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин згідно із статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402- ІІІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити з того чи мала дитина право власності на предмет іпотеки будь-які дії вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування Положення статті 12 Закону України від 02 червня 2005 року №2623-ІV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», яка вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування якими мають безпритульні діти, діють з 1 січня 2006 року і на договори, укладені до цієї дати, не поширюються (стаття 58 Конституції України).

Судом встановлено, що квартира, яка є предметом іпотеки, належить на праві власності позивачці у відповідності з договором міни від 29.02.2008 року (арк. спр. 90-91).

Малолітні діти позивачки, які зазначені у довідці про склад сім'ї та зареєстрованих осіб від 02.08.2013 року, не мали і не мають права власності на цю квартиру. Вони набули право користування житлом - квартирою №48 по вул.Пальохи,1 у м. Черкаси, як члени сім'ї власника відповідно до ст.405 ЦК України, ч.2 статті 18 ЗУ «Про охорону дитинства».

Як вбачається з вищезгаданого договору міни квартирами від 29.02.2008 року, ОСОБА_6 на час оформлення даного договору була єдиним власником однокімнатної квартири АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації виконавчого комітету Придніпровської районної ради і єдиною особою, яка була зареєстрована і проживала в цій квартирі.

Звертає на себе увагу і слідуюче. На момент оформлення кредитного договору між банком і ОСОБА_7 за № CS10GA00000321 від 03.10.2008 року позичальник вказує в договорі, що місцем його реєстрації являється адреса: АДРЕСА_7, і місцем проживання також є АДРЕСА_8 (арк.спр.8 - зворотній бік, 88 - зворотний бік). Оформляючи у той же день - 03.10.2008 року договір іпотеки з тим же банком на квартиру АДРЕСА_9, ОСОБА_6 підкреслює, що місцем її реєстрації являється адреса: АДРЕСА_10, і місцем її проживання являється АДРЕСА_11 (арк. спр. 13 -зворотній бік). Саме цю адресу місця реєстрації і місця проживання вказує ОСОБА_6 і при укладенні договору страхування квартири АДРЕСА_12 (копія додана до матеріалів справи).

Крім того, встановлено факт, що після оформлення договору іпотеки ОСОБА_6 замінила свій паспорт в зв'язку з ушкодженням, що вбачається з ухвали апеляційної інстанції від 09 грудня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (№22-ц/793/2980/2014) на аркуші справи 166-172, та й ОСОБА_7 підтвердив в засіданні судової колегії, що такий випадок, дійсно мав місце.

З паспортних даних, представлених позивачкою ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 18 квітня 2008 року вона знімається з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_13 і реєструється 07 травня 2008 року АДРЕСА_14, звідки 23.09.2008 року виписується і 30.10.2008 року прописується за адресою АДРЕСА_15 (копію паспорта надав представник банку в засіданні судової колегії, що долучено до матеріалів справи), при цьому стверджуючи на момент оформлення договору іпотеки 03.10.2008 року, що постійного зареєстрована і проживає в АДРЕСА_18, що мав перевірити нотаріус, посвідчуючи зазначений договір іпотеки.

Аналізуючи все вищенаведене, судова колегія вважає, що вищевикладене якраз і свідчить на користь правомірності представленої нотаріусу з боку сім'ї ОСОБА_6 довідки з РЕУ-5 від 05.09.2008 року про те, що тільки один ОСОБА_7 дійсно прописаний на той час за адресою: АДРЕСА_16 житловою площею 44,1 кв.м, загальною площею 63.02 кв.м складом сім'ї 1 (одна) особа. Довідка оформлена, як видно з неї, для подання до нотаріальної контори (арк.спр.93).

Місце проживання і місцезнаходження неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їх батьками у вказаний період не визначалось і не показувалось, а тому суд правильно прийшов до висновку про те, що укладення договору іпотеки не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_11 щодо користування житлом-квартирою АДРЕСА_19

При цьому суд обґрунтовано вказав на безпідставність тверджень позивача про те, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки будуть порушені житлові права неповнолітніх дітей, оскільки під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої ст.39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення ст.40 цього закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. Тобто особам, яких виселяють із житлового будинку (приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки надається інше постійне житло у разі, коли «іпотечне житло» було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Встановлено, що ОСОБА_6 в іпотеку передала квартиру, яка належала їй на праві власності у відповідності з договором міни віл 29.02.2008 року, а не придбала її за рахунок кредитних коштів, а тому, як правильно вказав суд, неповнолітні діти позивачки можуть бути виселені із спірного житлового приміщення із наданням іншого житла.

Суд правомірно зауважив, що власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами представників дитини, а може спричинити інші наслідки передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Судом встановлено, що укладаючи договір іпотеки, ОСОБА_6, як мати малолітніх отримала згоду свого чоловіка ОСОБА_7 на передачу квартири в іпотеку та підтвердили, що даним договором не порушуватимуться права та інтереси малолітніх дітей (арк..спр.96; п.п.12.5;12.9 іпотечного договору на арк.спр.10 - зворотній бік).

Згідно п.40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮ України від 03.03.2004 р. №283/8882 у разі укладення право чинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких договорів.

Оскільки згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, відповідно до закону нотаріуси для встановлення факту користування нерухомим майном витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місяця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом, з питань реєстрації.

Коли з поданих документів нотаріусом встановлено, що така дитина проживає за іншою адресою ніж адреса майна, що відчужується, а також те, що така дитина не має права власності чи користування на це майно, нотаріус має право не витребовувати згоду органів опіки і піклування на посвідчення такого правочину.

Таким чином, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П., витребувавши станом на момент укладення договору іпотеки всі необхідні дані щодо реєстрації членів сім'ї ОСОБА_7, в тому числі малолітніх дітей в квартирі АДРЕСА_5, яка є предметом іпотеки і водночас предметом застави, і не встановивши, що малолітні проживають за адресою майна, яке передається в іпотеку, не встановивши їх реєстрації за місцезнаходженням предмета іпотеки, чи право власності на предмет іпотеки, обґрунтовано виходила з того, що права неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 іпотечним договором не порушуватимуться і тому отримання дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору необхідності не викликало.

Оцінюючи всі матеріали справи у сукупності судова колегія вважає, що суд ретельно дослідив обставини справи і обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору іпотеки, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду відповідає обставинам справи, вимогам закону і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Доводи останньої перевірялись під час апеляційного провадження, але визнані такими, що не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :