Справа № 146/1076/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" вересня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Томашпільського районного суду від 7 листопада 2007 року на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, до твердої грошової суми 100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано наступним.

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 7 листопада 2007 року, ОСОБА_1 повинен сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 вересня 2007 року до досягнення дитиною.

Позивач вказує, що його позиція, як батька. Була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачкою щодо визначення розміру аліментів, необхідних та достатніх для утримання їхньої спільної малолітньої дитини.

На той час позивач працював в ТОВ «Вапнярський елеватор» та офіційно отримував заробітну плату, якої було достатньо для того, щоб утримувати не лише себе, а й свою неповнолітню дитину. Позивач був готовий сплачувати аліменти, визначені у розмірі ? частини від доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, як аліменти на матеріальне та духовне забезпечення своєї дитини, про що визнав позов та розмір аліментів, яких просила мати дитини.

Проте, у червні 2013 року позивача було звільнено з роботи і по сьогоднішній день він ніде не працював, не отримував доходів і заробітку, оскільки не має можливості влаштуватися на роботу за своєю спеціальністю із заробітком, необхідним і достатнім для утримання не лише себе, але й своєї доньки.

Посилаючись на норми статті 192 СК України та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ОСОБА_1 зазначає, що на даний час змінився його сімейний стан, а також погіршився його стан здоровя. так, він проживає в цивільному шлюбі із ОСОБА_4, з якою виховують доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на протязі 2014-2016 років неодноразово знаходився на лікуванні у Томашпільській ЦРЛ та Вінницькому обласному наркодиспансері «Соцтерапія» внаслідок одержаних травм після ДТП. Його матеріальний стан на даний час не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Окрім того, позивач не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, при такому становищі знаходиться на утриманні своїх батьків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позовні вимоги, підтримав. Посилаючись на обставини, викладені у позові, попросив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що Томашпільським районним судом видано виконавчий лист від 7 листопада 2007 року у справі № 2-646/2007 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Суд вирішив: стягувати з ОСОБА_1 петровича, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого електриком ТОВ «Вапнярський елеватор» на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 вересня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, зміна матеріального стану дитини, погіршення чи поліпшення здоров'я однієї зі сторін тощо.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров"я когось із них.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року № 6-143цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Як встановлено, що після прийняття рішення суду від 7 листопада 2007 року про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини, відбулись зміни сімейного стану позивача.

Так, згідно у позивача є інша сімя, в якій 27 серпня 2011 року народилася донька ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 в даний час ніде не працює, згідно його трудової книжки у червні 2013 року його було звільнено з роботи.

Згідно довідки селищного голови Вапнярської селищної ради № 2018 від 26 серпня 2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає із співмешканкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.6).

Суд вважає, що позивачем доказано про зміну його сімейного стану, які суд може врахувати, як обставини, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи, та рівності обовязку обох батьків утримувати дітей, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що доцільно змінити розмір аліментів, визначених рішенням суду від 7 листопада 2007 року, із частки 1/4 від заробітку (доходу) батька дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до твердої грошової суми 100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття в звязку з погіршенням матеріального стану позивача, тобто задовольнити позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 198-200 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 88, 212-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_8,. за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 7 листопада 2007 року на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, до твердої грошової суми 100 (сто) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Змінений розмір аліментів стягувати з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_8