Справа № 541/2458/16-ц
Провадження № 2-з/541/17/2016
У Х В А Л А

31 жовтня 2016 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

при секретарі Ніколаєнко М.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональний Брокерський Дім "Фаворит", Територіальний сервісний центр 5344 регіонального сервісного центру МВС у Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою про стягнення коштів.

До позовної заяви позивачем також було додано клопотання про забезпечення позову по даній цивільній справі, в якому він просивнакласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, кузов ХТА11740В року випуску, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини, приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи у випадку, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Виходячи з матеріалів позову, заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача та заборони до вчинення дій є передчасним заходом, оскільки:

●позивачем не представлено суду жодного доказу в підтвердження факту, що відповідачі вживають заходів з приводу відчуження майна;

●рішення Миргородського міськрайонного суду яким договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1 визнано недійсним набрало законної сили 24.10.2016 року. Тобто вищезгаданий автомобіль перебуває у власності відповідачів на законних підставах;

●автомобіль НОМЕР_1, на який позивач просить накласти арешт не являється предметом спору по дані справі. Натомість предметом спору є вимога позивача стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти в розмірі 10 1983 грн. 80 коп. в рахунок виконання зобов'язання за наслідками визнання договору купівлі-продажу від 07 листопада 2015 року автомобіля ВАЗ 111740, сірого кольору, 2011 року випуску, ДНЗ ВІ3499 ВК, кузов № ХТА 111740В0129656 укладеного на відокремленому підрозділі Товариства з обмеженою відповідальністю «Межрегіональний Брокерський Дім «Фаворит» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним.

З огляду на наведене відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову не є тими винятковими обставинами в розумінні ст.151 ЦПК України, за наявності яких суд може застосувати заходи забезпечення позову.

Отже, зважаючи на ту обставину, що відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України розгляд справ в судах має відбуватися на засадах змагальності, які передбачають обов'язок доказування стороною, та, приймаючи до уваги те, що позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вказано, що за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональний Брокерський Дім "Фаворит", Територіальний сервісний центр 5344 регіонального сервісного центру МВС у Полтавській області- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4