Справа № 495/8482/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Левченко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/8482/16-ц

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради

про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

27.10.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту відповідач) про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно (а.с.2-3).

Так, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири №109 в житловому будинку від № 4, що розташований в місті Білгород-Дністровський Одеської області по вулиці Паркова, що загалом складається з літера «А»: коридору, житлової кімнати, кухні, санвузлу, балкону, загальною площею - 37,2 кв.м.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.32).

Представник відповідача ВК Б-Дністровської МР, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за відсутності представника міської ради та прийняти законне та обґрунтоване рішення (а.с.25).

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне, розглянути справу за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 01.09.2015 року помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 429625, виданим 03.09.2015 року Відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області, актовий запис №1073 (а.с.6).

Після смерті 01.09.2015 року ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема у вигляді:

- 1/2 частки квартири №109 в житловому будинку від № 4, що розташований в місті Білгород-Дністровський Одеської області по вулиці Паркова;

- вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходилися в ТВБВ № 10015/0339 Філії - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку відкритому до 01.01.1992 року № 4 у сумі 1 106,23 грн.

За твердженням позивача, у встановлений законом термін ОСОБА_1 було подано заяву до державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає.

Так, 02.06.2016 року ОСОБА_1 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВТ 096760 від 02.06.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1178, спадкова справа №420/2015 на вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією відповідно (а.с.7).

Однак, при зверненні до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за закономна частку квартири під № 109 в житловому будинку під № 4, що розташований в місті Білгород-Дністровський Одеської області, по вулиці Паркова, ОСОБА_1 було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на частку квартири. Рекомендовано звернутись до суду (а.с.13).

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, а в другу чергу - рідні брати та сестри спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_2 (померлого 01.09.2015 року) є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1233, 1234, 1236, 1261, 1262 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку квартири №109 в житловому будинку від № 4, що розташований в місті Білгород-Дністровський Одеської області по вулиці Паркова, що загалом складається з літера «А»: коридору, житлової кімнати, кухні, санвузлу, балкону, загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко