РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/93/15-ц

Провадження № 2/390/2/16

"13" вересня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 червня 2006 року у сумі 2540,70 євро, що за курсом 17,93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.08.2014 складає 45554,83 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 07 червня 2006 року відповідач - ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1100,00 євро у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», державну реєстрацію зазначених змін проведено 17.07.2009. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Згідно з пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Відповідач з свого боку зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також комісію на умовах, передбачених Правилами. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 30 серпня 2014 року виникла вищезазначена заборгованість.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання зявився, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання зявився, пояснив суду, що він дійсно у 2006 році отримував кредит, заяву на отримання кредиту підписував, з умовами кредитування був ознайомлений, але на момент укладання договору умови кредитування були інші. Зазначив, що звертався до позивача з метою відстрочити або реструктуризувати виплату кредиту, але йому було відмовлено в усній формі. Останній платіж по кредиту здійснював у 2008 році, після цього карткою не користувався, у звязку з чим просив суд застосувати до позовних вимог позивача позовну давність та відмовити в позові. 11.07.2016 надав письмові заперечення проти позову, з яких слідує, що договір № б/н від 07.06.2006 р., що є підставою для предявлення позову, укладений ним шляхом заповнення стандартного бланку Заяви, наданого йому банком. В тексті цієї заяви в описанні банківської карти, яка має бути емітована на її підставі, вказаний термін дії карти у розмірі 2 років. Відповідно на самій картці № 115873 нанесено строк її дії - до травня 2008 року, тобто на його думку при укладенні договору сторони дійшли згоди щодо строку дії договору. За таких обставин він впевнений, що дія договору від 07.06.2006 припинилася 07.06.2008. Після закінчення строку дії картки та договору він карткою не користувався (а.с.83).

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

07 червня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг. ОСОБА_2 виразив свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складують між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов зазначеного договору банківські послуги включають: тип карти VISA CFD, вид картки особиста, валюта EUR, термін дії 2 роки, кредитний ліміт фінансовий, сума 1100 (одна тисяча сто), базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 1,1% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії дебетної картки (а.с.8).

Відповідач отримав кошти за договором 07.06.2006 у розмірі встановленого кредитного ліміту, однак у подальшому свої зобовязання за договором не виконував належним чином, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6), а тому станом на 30 серпня 2014 року заборгованість становить 2540,69 євро, яка складається із: заборгованості за кредитом 1464,16 євро; заборгованості за процентами 929,00 грн.; заборгованості по судовим штрафам 147,53 євро.

Ухвалою суду від 13 липня 2016 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 та витребувано у Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»: оригінал Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, з якими був ознайомлений ОСОБА_2 07.06.2006, під час підписання заяви та оформлення картки; повний розрахунок заборгованості та рух коштів по рахунку за договором б/н від 07.06.2006, який укладено між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2; інформацію про останній платіж, який було здійснено ОСОБА_2 за договором б/н від 07.06.2006.

На виконання зазначеної ухвали 12.09.2016 до суду надійшов лист №20.1.0.0.0/7-20160826/5608 від 01.09.2016, з якого слідує, що банк направляє на адресу суду виписку по кредитному рахунку клієнта. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про операції, скоєних за рахунком. Виписка дає клієнтові достовірну інформацію про стан рахунку і рух грошових коштів: отримання і списання сум , а також утримання банком комісії за день. Для детального вивчення нарахування заборгованості за кредитним договором надають докладний розрахунок заборгованості і зауважують, що розрахунок заборгованості не є доказом за своєю природою, а є інформаційною довідкою по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Щодо надання Умови та правила надання банківських послуг в оригіналі, повідомляють наступне: надати суду оригінал Умови та правила надання банківських послуг не виявляється можливим, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» є стороною не в одному судовому процесі, а документи, що витребовуються містяться в єдиному екземплярі, а тому ознайомитись з такими документами можливо безпосередньо в місці їх знаходження за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 (а.с. 102).

Крім того, позивачем направлено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.06.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2, станом на 30.07.2016, валюта кредиту UAH (а.с.104), проте яке він має відношення до цієї справи суду незрозуміло, оскільки спірна заборгованість виникла за кредитним договором, який було укладено між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 07.06.2006, валюта договору EUR.

З наданої позивачем виписки за період з 01.01.1999 по 27.08.2016 не вбачається коли відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору. (а.с.105-106).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 порушив виконання зобов'язань перед позивачем, однак позов задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском строків позовної давності з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підставі ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною карткою строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) по платіжним картам без встановленого мінімального обовязкового платежу, відбувається наступним чином: строк погашення відсотків по кредиту щомісячно за минулий місяць та строк погашення кредиту в повному розмірі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч.3 та 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності.

Як зазначається в постанові ВСУ від 3 лютого 2016 року по справі 6-75цс15, формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності повязане не лише з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цією особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обовязок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права покладається на позивача.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 614 цс 14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Позивачем надано розрахунки заборгованості починаючи з 30.06.2010, хоча кредит отриманий відповідачем в 2006 році (а.с.6-8). На вимогу суду позивачем не надано повний розрахунок заборгованості та рух коштів по рахунку за договором б/н від 07.06.2006, який укладено між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 та інформацію про останній платіж, який було здійснено ОСОБА_2 за договором б/н від 07.06.2006, що позбавляє суд можливості вирішити розмір заборгованості відповідача перед банком та початок порушення відповідачем своїх зобовязань перед позивачем.

Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вказаних вимог закону позивачем не надано доказів, що спростовували б доводи відповідача, а саме, що ним не пропущено строк позовної давності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду порушено, оскільки строк дії картки VISA, яка видана позивачем відповідачу на підставі договору про надання банківських послуг від 07.06.2006 становить 2 роки, про це зазначено в самому договорі (а.с.8), доказів щодо продовження зазначеного договору на новий строк шляхом надання відповідачу картки з новим строком дії позивачем суду не надано, а тому заява відповідача про застосування строків позовної даності (а.с.83) підлягає задоволенню.

Таким чином, виходячи із вищезазначеного, порушення виконання обовязку відповідачем почалось ще у 2008 року, а тому перебіг позовної давності почався з 2008 року і сплинув в 2011 році, як наслідок суд вважає необхідним застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 261, 266, 267, 526, 611, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3