У Х В А Л А

12 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення авансу, витрат на ремонт та поліпшення нерухомого майна; за зустрічним позовом Громадської організації «Товариство захисту прав автомобілістів «Пріоритет» в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення матеріальних збитків та матеріальної шкоди,

встановила:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2015 року, первісний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 122 073 грн. 32 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року та направити справу на новий касаційний розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 331, 390 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Частково задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що оскільки будь-яких договорів щодо спірного домоволодіння між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено не було, а останні лише домовились укласти такий договір у майбутньому, таким чином передані ОСОБА_6 грошові кошти в рахунок сплати авансу підлягають поверненню ОСОБА_4, якому ОСОБА_7 передала право вимоги за вищевказаним попереднім договором. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині вимог про стягнення витрат на ремонт та поліпшення нерухомого майна, суд виходив із того, що сторони покладені на них процесуальні обов'язки пов'язані з тягарем доказування по справі не виконали та не довели законність та обґрунтованість заявленої позовної вимоги.

У наданій для порівняння ухвалі апеляційного суду Харківської області, від 12 грудня 2007 року, як суд касаційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу апеляційного суду, якою рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів витрачених на будівництво та направлено справу на новий розгляд в цій частині, виходив із того, що судом вказані вимоги фактично не розглянуті, хоча ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали ряд доказів про закупівлю будівельних матеріалів, про проведення газифікації житлового будинку, стверджували, що куплені ними будівельні матеріали були використанні на будівництво спірного будинку.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення авансу, витрат на ремонт та поліпшення нерухомого майна; за зустрічним позовом Громадської організації «Товариство захисту прав автомобілістів «Пріоритет» в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення матеріальних збитків та матеріальної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук