Категорія 27 Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сало Т.Б., суддів: Зайцева А.Ю., Медвецького С.К., секретар Агеєва Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

У червні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ заборгованість за кредитним договором у розмірі 14693,09 дол. США, що за курсом НБУ 18.05.2015 року складає 304000 грн.

Позов мотивовано тим, що 06.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № VIV9АК11370008, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15743,33 дол. США строком до 05.08.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Банк свої зобовязання за договором виконав надав кредит.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином зобовязання не виконував, тому у нього виникла заборгованість у вказаному вище розмірі.

В звязку з цим банк звернувся до суду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 144288 грн. 03 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 3832,11 дол. США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 2158,43 дол. США; штрафи на загальну суму - 711,18 дол. США. В задоволенні вимог до поручителя відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині незадоволених вимог та задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.11.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ «Приватбанк» подав касаційну скаргу, і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2016 року ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду є незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом необґрунтовано застосовано позовну давність до вимог про стягнення пені, та невірним є висновок суду про те, що строк дії поруки припинився.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, розглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №VIV9AK11370008.

Згідно умов договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 15743,33 дол. США строком до 05.08.2013 року.

Відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.05.2015р. виникла заборгованість перед банком по кредитному договору в розмірі 14693,09 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту 3832,11 дол. США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 10149,80 дол. США; штраф (фіксована частина) 12,08 дол. США і штраф (процентна ставка) 699,10 дол. США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 06.08.2008 року було укладено договір поруки.

Задовольняючи частково вимоги позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення заборгованості по тілу кредиту та стягнення пені в межах одного року, який передував подачі позову (в межах строку позовної давності за вимогами про стягнення пені).

Рішення суду було оскаржене позивачем ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач в свою чергу його не оскаржував.

За правилом ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви касаційної інстанції, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, касаційний суд прийшов до категоричного висновку про відсутність підстав для припинення поруки та відсутність підстав для застосування спеціальних строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

За змістом статей 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Апеляційний суд, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, в т. ч. заборгованість по тілу кредиту та стягнення штрафу, не підлягає перегляду в апеляційному порядку, так як відповідачі взагалі не оскаржували рішення суду, а отже погодились з його висновками, в т.ч. в цій частині, і позивач в цій частині його не оскаржував.

В іншій частині рішення суду першої інстанції, а саме стягнення пені в межах одного року (що передував подачі позову) та відмова в задоволенні вимог до поручителя підлягає перегляду з врахуванням висновків та мотивів суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Чинним законодавством передбачена загальна та спеціальна позовна давність (ст.257, 258 ЦК України).

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, поданою до ухвалення судом рішення. Дана норма застосовується як до загальної, так і до спеціальної позовної давності.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року справа № 6-738 цс15, яка згідно зі ст. 367-7 ЦПК України є обовязковою для суддів України.

Встановлено, що відповідачі у справі не робили заяв про застосування строків позовної давності в порядку ч.3 ст. 267 ЦПК України, а тому висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні стягнення пені в повному розмірі у звязку зі спливом позовної давності, є необґрунтованими.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 12 договору поруки встановлено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Відповідно до кредитного договору банк надав кредит на термін до 05.08.2013 року, отже, саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу пятирічного строку.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» 20 травня 2015 року надіслав на адресу відповідачів повідомлення про сплату простроченої заборгованості, і до суду звернувся з вимогами до поручителя в межах вказаного пятирічного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Відповідно до вимог ост. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Таким чином, банк звернувся із вимогою до поручителя у строк, передбачений договором, а тому вимоги про солідарне стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідачі не апелювали рішення суду першої інстанції, яким стягнуто штрафи та заборгованість по тілу кредиту розрахованих позивачем, отже, в цій частині погодились з рішенням суду. Не апелювали вони також в частині розміру нарахованої банком пені, як за весь період заборгованості, так і за останній рік, який передував подачі позову, а тому, підлягає стягненню пеня в повному розмірі, який заявлений позивачем.

Однак, Верховний суд України, зробив висновок, що аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. (правова позиція у справі № 6-79цс14)

Отже, заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню в доларах США, із зазначенням еквіваленту в гривні на час ухвалення рішення, тобто 3832,11 дол. США (що еквівалентно 100899,46 грн.). Заборгованість по пені та штрафи, про яку заявили позивачі, підлягають стягненню в гривні, розрахованих на час подання позову: штраф в розмірі 15041,46 грн. (711,18*21.15), та пеня в розмірі 214668,27 грн. (10149,8*21.15).

За правилом ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального або процесуального права.

В даному випадку, підстав для зміни рішення не має, оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення всієї заборгованості лише з позичальника, а колегія суддів, прийшла до іншого висновку про стягнення заборгованості в солідарному порядку, що по суті є іншим рішенням, ніж рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VIV9AK11370008 від 06.08.2008 року: 3832,11 дол. США заборгованість за тілом кредиту, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення, складає 100899,46 грн. (сто тисяч вісімсот девяносто девять гривень сорок шість копійок); 214668,27 (двісті чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень двадцять сім копійок) пеня за несвоєчасність виконання зобовязань; 15041,46 (п'ятнадцять тисяч сорок одна гривня сорок шість копійок) штрафи.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3040 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3344 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: