Справа № 495/2260/16-ц
08 вересня 2016 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
В судове засідання представник позивачки не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримає в повному обсязі, просив задовольнити, судове засідання провести у його відсутність, без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений належним чином, через оголошення у пресі, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позика позивачкою відповідачу була надана 17 березня 2010 року, таким чином річний строк повернення грошових коштів спливав 16 березня 2011 року. Одночасно, 16 березня 2011 року спливав строк укладеного договору позики між позивачем і відповідачем.
Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір про сплату процентів за користування грошима позивача відповідачем протягом року з 17 березня 2010 року до 16 березня 2011 року не був визначений. За подальше користування грошима позивача з 17 березня 2011 року по теперішній час визначають спеціальні положення ч.1 ст.1048 ЦК України, що встановлюють цей розмір процентів «позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики».
При цьому договір є порушеним з боку позичальника, а наслідки порушення договору позичальником визначаються ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до вищезазначеної ч.2 ст.1048 ЦК України даний договір між позивачем та відповідачем вважається безпроцентним, але позивач, позикодавець з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України має право на зобовязання відповідача, боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та з урахуванням процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Саме таким правом бажає скористатися позивач, позикодавець.
Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 258400 (двісті пятдесят вісім тисяч чотириста) гривень за період прострочення виконання грошового зобовязання з 17 березня 2011 року до 29 грудня 2014 року (30 грудня 2014 року відповідач вперше частково повернув позику позивачу).
515,97 (пятсот п'ятнадцять) гривень 97 копійок сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 30 грудня 2014 року до 25 січня 2015 року.
75,40 (сімдесят пять) гривень 40 копійок сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 26 січня 2015 року до 30 січня 2015 року.
2255,04 (дві тисячі двісті пятдесят пять) гривень 04 копійки сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 31 січня 2015 року до 23 липня 2015 року.
1800,79 (одна тисяча вісімсот) гривень 79 копійок сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 24 липня 2015 року до 27 грудня 2015 року.
Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 134368 (сто тридцять чотири тисячі триста шістдесят вісім) гривень (139536 гривень 5168 гривень = 134368 гривень залишок заборгованості з 28 грудня 2015 року) за період прострочення виконання грошового зобовязання з 28 грудня 2015 року до 12 березня 2016 року, часу складання позовної заяви.
839,04 (вісімсот тридцять девять) гривень 04 копійки сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 28 грудня 2015 року до 12 березня 2016 року.
Несплата відповідачем суми боргу 16 березня 2011 року строку, визначеному в борговому документі (про що зазначено вище), є простроченням виконання грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. На сьогодення прострочення виконання грошового зобовязання всього складає 1823 доби, або 4 роки 11 місяців 26 днів.
Частина 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такому самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частина 1 статті 1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Стаття 625 частина 2 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 256 ЦК України визначається поняття позовної давності строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 255 ЦК України.
Початок перебігу позовної давності визначається частиною 1 статті 261 ЦК України.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Оскільки позов задоволено повністю, суд вправі стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачки понесені судові витрати, а саме, судовий збір ч.1, 2 ст.79 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.256-257, 261, 525, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 87, 88, 212-215 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти: 134 368,00 гривень суми боргу за позикою; 34 882,40 гривень суми у розмірі трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України за прострочення виконання грошового зобовязання протягом 1823 діб, всього грошових коштів на суму 169 250,40 гривень (сто шістдесят девять тисяч двісті пятдесят гривень сорок копійок) та судовий збір у сумі 1692,50 гривень (одна тисяча шістсот девяносто дві гривні пятдесят копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя