Справа № 161/9186/16-ц
Провадження № 2/161/3469/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди та витрат на поховання, -
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди та витрат на поховання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року близько 05 години ранку ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався по пр. Відродження в м.Луцьку із сторони вул. Рівненської скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5, який перетинав проїжджу частину. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 від отриманих трав помер на місці пригоди. Померлий ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди Слідчим відділом розслідування ДТП СУ УМВС України у Волинській області було внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. У зв'язку зі смертю чоловіка, ОСОБА_1, як дружиною були понесені витрати на поховання в розмірі 10 318 грн. ОСОБА_2, як донькою були понесені витрати та спорудження надгробного пам'ятника в розмірі 27 400 грн.
Крім того, вважають, що у зв'язку із смертю ОСОБА_5 їм завдано моральну шкоду розмір якої становить 50 000 грн.
На підставі наведеного просять суд, стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 10 318 грн. витрат на поховання, 50 000 грн. моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 27 400 грн. на спорудження надгробного пам'ятника.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Просив суд, позов задовольнити.
Відповідач та третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Європейський страховий союз» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.
З матеріалів справи вбачається, 02 листопада 2014 року близько 05 години ранку ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по пр. Відродження в м.Луцьку із сторони вул. Рівненської скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5, який перетинав проїжджу частину. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 від отриманих трав помер на місці пригоди, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 3) та довідкою ВДАІ з обслуговування м. Луцька УМВС України у Волинській області (а.с. 4 ).
Померлий ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 26.05.1957 року (а.с. 5) та відповідно свідоцтвом про народження (а.с. 6 ).
По факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди Слідчим відділом розслідування ДТП СУ УМВС України у Волинській області було внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, як дружина померлого під час дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_5 понесла витрати на його поховання в розмірі 10 318 грн., що підтверджується товарними чеками №19 від 03.11.2014 року та від 04.11.2014 року, рахунком № 1 від 04.11.2014 року (а.с. 10, 11, 12 ).
Також встановлено, що ОСОБА_2, як донька померлого понесла витрати на спорудження надгробного пам'ятника в розмірі 27 400 грн., згідно товарного чека від 05.12.2014 року (а.с. 9 ).
Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як передбачено п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Як вбачається з довідки ВДАІ з обслуговування м. Луцька УМВС України у Волинській області, відповідач ОСОБА_3 керував транспортним засобом, який саме спричинив смерть потерпілого ОСОБА_5.
За таких обставин, саме відповідач зобов'язаний відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.
Що ж стосується тієї обставини, що на даний час вина відповідача або потерпілого, ще не встановлена, оскільки триває досудове слідство, то ч.3 ст. 1193 ЦК передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.
З огляду на вказану правову норму, незалежно від наявності вини чи невинуватості володільця джерела підвищеної небезпеки, останній зобов'язаний відшкодувати витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника.
Як зазначено в постанові Верховного суду України від 20.01.2016р. справа № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Як передбачено ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Із роз'яснень, даних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова ПВСУ №4), вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує ті обставини, що смертю ОСОБА_5, яка настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відповідача, позивачу ОСОБА_1, як дружині померлого, було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях, нервовому стресі, розладах здоров'я, порушенні нормального способу життя та вважає, що вона підлягає відшкодуванню, в розмірі 20 000 грн.
Таким, чином суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 10 318 грн. витрат на поховання, 20 000 грн. моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 27 400 грн. на спорудження надгробного пам'ятника.
Згідно п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути 577 грн. 18 коп. судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 88, 210, 215, 220, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 1201, ч. 2 ст. 1167, 1187, ст. 1193 Цивільного кодексу України , суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди та витрат на поховання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 318 (десять тисяч триста вісімнадцять) грн. витрат на поховання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 27 400 (двадцять сім тисяч чотириста) грн. на спорудження надгробного пам'ятника.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.О. Подзіров