Ухвала

іменем україни

01 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 581 382 грн 13 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на квартиру за банком, виселити без надання іншого житлового приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 березня 2008 року між банком та ОСОБА_5, був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 134 тис. доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань між банком та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки № 867.

23 березня 2010 року ОСОБА_5 відчужено ОСОБА_6 предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

28 квітня 2010 року ОСОБА_6 відчужив зазначену квартиру ОСОБА_4

Оскільки позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, банк просив задовольнити позовні вимоги.

04 листопада 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним іпотечного договору від 17 березня 2008 року № 867, що був укладений між ним та АКБ СР «Укрсоцбанк», посилаючись на те, що банк звернувся до суду передчасно, оскільки йому не було надіслано передбаченої законом вимоги до спливу гарантованих 60 днів. Також зазначав, що постановою Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року в справі № 6-8цс13 встановлено недійсність договорів іпотеки майнових прав.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2015 року залишено без розгляду позовні вимоги банку про виселення без надання іншого житла.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки № 867, укладений 17 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5

Скасовано арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 січня 2015 року на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 17 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 134 тис. доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту до 16 березня 2028 року.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, 17 березня 2008 між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 867, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 30 вересня 2008 року, повна адреса розташування об'єкта: АДРЕСА_1, відповідає назві об'єкта згідно з проектом: десятиповерховий трисекційний житловий будинок АДРЕСА_2.

Крім того, 17 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено договір застави цінних паперів.

Оскільки ОСОБА_5 не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, станом на 01 серпня 2014 року заборгованість за договором становить 198 926,72 доларів США, що еквівалентно 2 581 392 грн 13 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 122 756,58 доларів США, що еквівалентно 1 592 962 грн 79 коп.; заборгованість за відсотками - 75 709,18 доларів США, що еквівалентно 98 247 грн 64 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 50,88 доларів США, що еквівалентно 660 грн 31 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 410,08 доларів США, що еквівалентно 5 321 грн 40 коп.

19 лютого 2009 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, в цілому, дійсно належить ОСОБА_5 на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі договору № 90/81 про інвестування будівництва шляхом купівлі-продажу цільових облігацій від 03 березня 2008 року, акта приймання-передачі квартири АДРЕСА_1 від 03 лютого 2009 року.

23 березня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рюміною О.О.

28 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., тобто на даний час власником спірної квартири є ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та визнаючи договір іпотеки недійсним, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що при укладанні договору іпотеки були порушені положення ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладання договору), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСоццбанк», суд зазначав, що враховуючи те, що позовні вимоги банку полягають у зверненні стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, який визнаний судом недійсним, вимоги банку не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає та зауважує, що висновки судів узгоджуються з постановою Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року в справі № 6-8цс13, якою встановлено, що майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова