Справа № 134/1276/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2016 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голубецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право власності на цілий житловий будинок № 11 з надвірними будівлями по провулку Прикордонників в с. Голубече, Крижопільського району Вінницької області.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 23 травня 1976 року в Крикливецькій сільській раді Крижопільського району був зареєстрований шлюб між нею - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище "Крайнєй", що підтверджується витягом з держреєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.

Рішенням Крижопільського районного суду від 08 вересня 1988 року шлюб між ними було розірвано та поділено їхнє майно - житловий будинок № 11 з надвірними будівлями по провулку Прикордонників в с. Голубече, Крижопільського району Вінницької області. Було вирішено визнати за нею право власності на 1/2 частину даного домоволодіння та виділити її в натурі цілий будинок з надвірними будівлями вартістю 7020 руб., а за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину цього домоволодіння та вирішено стягнути з неї на його користь 3510 руб., тобто грошову компенсацію за 1/2 частину будинку.

На підставі рішення Крижопільського районного суду від 08 вересня 1988 року за позивачкою зареєстровано право власності лише на 1/2 частину спірного будинку.

26 травня 1993 року між позивачкою та ОСОБА_3 в Голубецькій сільській раді між ними була укладена мирова угода, згідно якої вона відмовлялася від стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання їхніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_3 відмовлявся від сплати йому грошової компенсації в сумі 3510 руб, згідно рішення Крижопільського районного суду від 08 вересня 1988 року.

З тих пір і по даний час вона користується цілим будинком № 11 з надвірними будівлями, що знаходиться в провулку Прикордонників в с. Голубече, Крижопільського району, Вінницької області.

02 листопада 1993 року вона уклала шлюб із ОСОБА_6 і їй було присвоєне прізвище "Рудницька".

На даний час вона вирішила продати вищевказаний будинок, але виявилося, що юридично вона є власником лише половини будинку, в зв'язку з чим я вимушена звернутися до суду за захистом свого права власності на будинок, оскільки ОСОБА_3 13 січня 2012 року помер.

Згідно вищевказаного рішення Крижопільського районного суду від 8 вересня 1988 року при розподілі спільного сумісного майна подружжя їй виділено в натурі цілий житловий будинок № 11 з надвірними будівлями вартістю 7020 руб. по провулку Прикордонників в с. Голубече, Крижопільського району, Вінницької області, а на користь ОСОБА_3 було вирішено стягнути з неї 3510 руб., тобто грошову компенсацію за 1/2 частину будинку, але, як вказувалося вище, за нею зареєстровано право власності лише на 1/2 частину житлового будинку.

Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси.

Позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову.

Вивчивши подані матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 1976 року в Крикливецькій сільській раді Крижопільського району був зареєстрований шлюб між позивачкою та ОСОБА_3.

Рішенням Крижопільського районного суду від 08 вересня 1988 року шлюб між ними було розірвано та поділено їхнє майно - житловий будинок № 11 з надвірними будівлями по провулку Прикордонників в с. Голубече, Крижопільського району Вінницької області. Було вирішено визнати за нею право власності на 1/2 частину даного домоволодіння та виділити її в натурі цілий будинок з надвірними будівлями вартістю 7020 руб., а за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину цього домоволодіння та вирішено стягнути з неї на його користь 3510 руб., тобто грошову компенсацію за 1/2 частину будинку.

На підставі рішення Крижопільського районного суду від 08 вересня 1988 року за позивачкою зареєстровано право власності лише на 1/2 частину спірного будинку (а.с. 7).

26 травня 1993 року між позивачкою та ОСОБА_3 в Голубецькій сільській раді між ними була укладена мирова угода (а.с. 8), згідно якої вона відмовлялася від стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання їхніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_3 відмовлявся від сплати йому грошової компенсації в сумі 3510 руб, згідно рішення Крижопільського районного суду від 08 вересня 1988 року.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:

1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах;

2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування цієї статті є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Тобто позивачем у позовах про визнання права власності може бути лише особа, яка вже є власником, що в даному випадку і є.

Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" "1. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно".

В зв'язку з тим, що в позивача відсутні інші можливості захистити своє право власності на будинок, який фактично переданий їй у власність рішенням Крижопільського районного суду від 08 вересня 1988 року, але належним чином не була затверджена мирова угода між позивачкою та ОСОБА_3, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 2 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на вищенаведене, визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане нерухоме майно відповідає вимогам закону.

На підставі ст.ст. 316-321, 328, 367 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на цілий житловий будинок № 11 з надвірними будівлями по провулку Прикордонників в с. Голубече, Крижопільського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: