Справа №442/4017/16-ц
Провадження №2/442/1462/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та визнання права власності на майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 01.07.2008 року в розмірі 33000 доларів США.

В обґрунтування позову покликається на те, що 01.07.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму що в еквіваленті становить 40000 доларів США на строк до 01.07.2013 року. До вказаної дати відповідач повернув йому лише 7000 доларів США. Після цього часу він неодноразово звертався до ОСОБА_2 із проханням повернути заборгованість. Проте, відповідач борг не погасив, а тому станом на день звернення до суду заборгованість становить 33000 доларів США.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зобовязався погасити заборгованість у найкоротший термін.

Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань:

Судом встановлено, що 01.07.2008 року між сторонами було укладено договір позики, на підставі якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 40000 доларів США на строк до 01 липня 2013 року.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 частинами заборгованість на загальну 7000 доларів США, що стверджується відповідними розписками, долученими до матеріалів справи.

Станом на момент звернення до суду, 01.06.2016 року заборгованість відповідача становить 33000 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним та такий слід задоволити.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Статтею 4 вказаного Закону регламентовано, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 14.06.2016 року Національним банком України встановлено, що офіційний курс гривні до долара США становить 24,96 за 1 долар США, відтак ціна позову становить 823680 грн., а тому з відповідача слід стягнути 6890 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 33000 доларів США заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 6890 гривень судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Суддя Крамар О.В.