УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування зливною ямою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив зобов'язати ОСОБА_5 провести відповідні дії з очищення загального об'єму вмісту очисної споруди в присутності офіційної особи для письмового оформлення, з метою визначення витрат для їх сумісної оплати сторонами (а. с. 9).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили із недоведеності позовних вимог, оскільки суду не надано технічного обґрунтування методики підрахунку витрат, пов'язаних із експлуатацією очисної споруди літ. «К1» по вул. Комінтерну 69 А в смт. Високий та з технічної точки зору обґрунтованої методики розподілу витрат між співвласниками будинку за іншим принципом, ніж це встановлено ст. 360 ЦК України.

При цьому апеляційним судом вмотивовано зазначено, що вирішення питання про визначення методики розрахунку витрат, пов'язаних з експлуатацією очисної споруди, якою користуються сторони, потребує спеціальних знань, проте від проведення експертизи позивач відмовився, та не надав суду жодного документу, що надає можливість визначитись із технічними характеристиками очисної споруди та відповідності їх санітарним нормам і правилам в умовах зміни інтенсивності її експлуатації.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 червня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович