Справа № 540/165/16-ц
Номер провадження 2/540/77/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ряднини В.М.,

за участю секретаря Сизоненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання незаконним та скасування рішення від 21.09.2015 року № 2451/0/72-15,

в с т а н о в и в :

в січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.01.2015 року він придбав на відкритих торгах багаторічні насадження (сад зерняткових культур) площею 122,9769 га, що знаходиться за межами с.Кошманівка Машівського району Полтавської області на території Кошманівської сільської ради, з метою ведення фермерського господарства.

Його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходиться під його садом, для його обслуговування, Головним управлінням Держгеокадастром у Полтавській області залишено без задоволення. Причинами відмови указано те, що до заяви він не додав документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, рекомендовано надати довідку про ліквідацію КСП та відсутність правонаступника.

Вважає що відмова в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відповідає чинному законодавству, зокрема статті 123 ЗК, довідка про ліквідацію чи правонаступництво не передбачена жодним документом, а тому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.09.2015 року № 2451/0/72-15; зобовязати відповідача переглянути указане рішення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в заяві та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином неодноразово був повідомлений про день та час розгляду справи(а.с. 78,72).

Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 20.01.2015 року позивач ОСОБА_1 придбав у колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Кошманівка» в особі ліквідатора ОСОБА_2 багаторічні насадження (сад зерняткових культур) площею 122,9769 га, без врахування земельної ділянки, що знаходиться за межами с.Кошманівка Машівського району Полтавської області на території Кошманівської сільської ради, з метою ведення фермерського господарства (а.с.46-48).

21.09.2015 року Головне управління Держзеокадастру у Полтавській області листом № 2451/0/72-15 повідомило позивача ОСОБА_1 про відмову в задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 122,98 га для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Кошманівської сільської ради. Причинами відмови указано те, що до заяви не додано документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Також рекомендовано надати довідку про ліквідацію КСП та відсутність правонаступника (а.с.57,58).

Розглядаючи правомірність відмови відповідачем в оформленні документів, суд зазначає таке.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є обєктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 ЗК України закріплює субєктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є субєктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є субєктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є субєктом права власності на землі державної власності.

За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини пятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За змістом правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України 25.02.2015 року при розгляді справи № 6-14цс15, відповідно до частини другої статті 79 ЗК України (у редакції, чинній на час отримання державного акта) право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні обєкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Згідно із частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Враховуючи викладене, у правовідносинах, що склалися між реорганізованим сільськогосподарським підприємством та громадянином, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Аналізуючи указані норми закону та зібрані по справі докази, враховуючи що багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий обєкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки, яка перебуває у власності (користуванні) КСП «Агрофірма «Кошманівка», тобто не може бути передана в користування позивача, суд приходить до висновку про правомірність відмови відповідача в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, в звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання незаконним та скасування рішення від 21.09.2015 року № 2451/0/72-15 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М.Ряднина