Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/5100/16-ц
Провадження № 2/644/2100/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 жовтня 2016 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Глібко О.В.,
при секретарі Семеренко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування посилався на невиконання відповідачем цивільно-правових зобовязань за кредитним договором та договором іпотеки, в результаті чого виникла значна кредитна заборгованість, тому просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 336 від 02.08.2007 року в розмірі 5081008 грн. 70 коп. звернути стягнення на належну ОСОБА_3 двокімнатну квартиру № 8 зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 45, 3 кв. м., житловою площею 30, 6 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Миру, буд. 60, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 02.08.2007 року, шляхом продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації.
У судове засідання представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений, від якого не надійшло заяви про причини неявки, або якщо причини неявки, зазначені в заяві, будуть визнані судом не поважними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовуються, суду не надав, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов законним та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного…
Судом встановлено, що 02.08.2007 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_3, було укладено кредитний договір № 336, за умовами якого ОСОБА_3 надавався кредит в сумі 100000 доларів, які позичальник зобов'язувався повертати банку частинами відповідно до графіку платежів за кредитом. Кінцевий строк погашення кредиту до 02.08.2017 року.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору кредитні кошти надаються терміном по 02 серпня 2017 року.
Згідно до п. 1.4. Договору за користування кредитними коштами встановлюється плата 13 (Тринадцять) процентів річних.
У відповідності до п. 2.1.2 Кредитного договору кредит надається однією сумою в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника.
18.05.2010 року була змінена назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1», яке і є правонаступником попереднього Товариства.
Банк виконав умови Кредитного договору надав Відповідачу кредит у розмірі 100 000, 00 доларів США, а останній зобовязався повернути кредитні кошти, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором.
Зобовязання ОСОБА_3 за Кредитним договором належним чином виконані нею не були, що підтверджується заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 березня 2011 року у справі № 2029/2-941/11, яке набрало законної сили.
Однак, ОСОБА_3 отримані кредитні кошти не повертає та не сплачує відсотки та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.
Так, заборгованість за Кредитним договором станом на 25.04.2016 року становить в гривневому еквіваленті (по курсу НБУ 25,343646 на 25.04.2016) 5 081 008, 70 грн. (пять мільйонів вісімдесят одна тисяча вісім гривень 70 копійок), з них:
-заборгованість за кредитом 87 467, 16 дол. США (вісімдесят сім тисяч чотириста шістдесят сім доларів США 16 центів);
-відсотки за користування кредитом 107 919, 45 дол. США (сто сім тисяч девятсот девятнадцять доларів США 45 центів);
-штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка): 115 570, 22 грн. (сто п'ятнадцять тисяч пятсот сімдесят гривень 22 копійки).
З метою виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів між ВАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_3 02 серпня 2007 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за номером 137, відповідно до умов якого, Іпотекодавцем, в іпотеку ВАТ «ВіЕйБі Банк» передано двокімнатну квартиру № 8 (вісім) зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 45, 3 кв. м. , житловою площею 30, 6 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Миру, буд. 60 (шістдесят) (надалі Предмет іпотеки).
Предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який посвідчений Першою Харківською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 2004 року за реєстровим № 3-1701.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 36 Закону передбачені способи позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, якими є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону та право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
При цьому, відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України, при вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.
В п. 7.2 Іпотечного договору закріплені умови задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки та зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; продажу іпотекодержатель від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору.
Ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Разом з тим, п. 7.4, 7.4.2. Договору іпотеки визначено порядок задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку.
Аналіз зазначених норм Закону та Іпотечного договору дозволяє суду зробити висновок, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотеко держателем предмета іпотеки можливе лише в позасудовому порядку, а не на підставі судового рішення.
З погляду на вищевикладене позовні вимоги банку не можна вважати такими, що ґрунтуються на законі чи умовах договору, отже в задоволенні позову має бути відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 629 ЦК України, ст.ст. 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку», -
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Глібко