Провадження № 6/761/881/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, боржник: ОСОБА_3, про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, -

в с т а н о в и в:

В вересні 2016р. заявник ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Свої вимоги сторона заявника обгрунтовувала тим, що 30 квітня 2010р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ у справі № 2н-1623/10 за заявою ВАТ «ВіЕйБі Банк» щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

На підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014р. № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 лютого 2016р. № 213, яким продовжений строк ліквідації банку та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. строком на два роки до 19 березня 2018р. включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 19 березня 2015р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20 березня 2015р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

При проведенні інвентаризації активів банку, у тому числі документації кредитних справ, було виявлено оригінал виконавчого документу - судового наказу № 2н-1623/10 який МВДВС Ужгородського МРУЮ постановою від 29 вересня 2011р. було повернуто - без виконання. При цьому, повторно вказаний наказ банком не пред'являвся до виконання. Причиною пропущення строку заявник вказує низький рівень відповідальності звільнених працівників, значна завантаженість, халатне ставлення до роботи, пересилання оригіналу документу з регіональної дирекції до головного офісу Банку.

На підставі викладеного заявник просив суд поновити строк для пред'явлення судового наказу до виконання.

Представник заявника у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До судового засідання представник заявника подав заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Заінтересована особа (боржник) у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 371 ЦПК України неявка учасників процесу не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Суд, дослідивши і перевіривши матеріали справи, вважає, що подана заява про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 371 ЦПК України).

Судом встановлено, що 30 квітня 2010р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ у справі № 2н-1623/10 за заявою ВАТ ««ВіЕйБі Банк» щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 18722,36 грн. та судових витрат: судовий збір 93,61 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30,00 грн., всього 120,61 грн. (а.с. 14).

Як вбачається з постанови ВП №25930366 від 29 вересня 2011р., винесеною Головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, вказаний виконавчий документ повернуто стягувану на підставі п. 2) ч.1 ст.47 закону України «Про виконавче провадження» оскільки у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення. Повторно виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання в строк до 29 вересня 2014р. (а.с.21-22).

Натомість, вказаний судовий наказ не було пред'явлено повторно до виконання самим стягувачем - ПАТ «ВіЕйБі Банк» у вказаний строк.

Положеннями п. 9) ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

У відповідності до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10 березня 1997р. (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975р., п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998р., п. 37).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і також зазначено, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013.

При цьому, суд приймає до уваги те, що під час ліквідації Банку, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти Банком відповідно до ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а вимоги ст. 38 вказаного Закону передбачають, що уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку та зобов'язана провести інвентаризацію банківських активів і зобов'язань. Однак, з незалежних від Уповноваженого Фонду причин, строк пред'явлення до виконання вказаного судового наказу пропущено із поважних причин.

З огляду на вищезазначене, з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суд вважає, що пропущений строк для пред'явлення зазначеного вище виконавчого листа до виконання може бути поновлено, оскільки був пропущений стороною не з її вини.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 294, 371 ЦПК України; ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, боржник: ОСОБА_3, про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання - задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред'явлення судового наказу від 30 квітня 2010р. в справі № 2н-1623/10 за заявою Відкритого Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 18722 /вісімнадцять тисяч сімсот двадцять дві/ грн. 36 коп. та судових витрат: судовий збір 93 /дев'яносто три/ грн. 61 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30,0 /тридцять/ грн., всього судових витрат 123 /сто двадцять три/ грн. 61 коп. - до виконання.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: