Справа №491/13/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді: Дорош В. В.

при секретарі ГулаО.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоровя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13 січня 2016 року звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 18 травня 2014 року близько 02 години 20 хвилин відповідач по справі, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на позивача, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 липня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з застосуванням ст.75,76 КК України з іспитовим строком два роки.

Позивач вказує, що зазначені обставини завдали йому, поряд з фізичною шкодою здоровю, суспільно небезпечним діянням відповідача також моральну шкоду, оскільки спричинений фізичний біль, моральні та душевні страждання внесли непоправні зміни в його життя та психічний стан. На теперішній час його, позивача не полишають спогади та думки про обставини дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки: перенесене хірургічне втручання, тяжкий стан та отриману інвалідність другої групи. В момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди йому було спричинено тілесні ушкодження, які загрожували життю, а на сьогоднішній день у нього постійно переслідує страх перед можливим повторенням такої події, який тягне за собою побоювання наближення, як до проїжджої частини, так і до транспортних засобів. На його поведінці відбились тривалі негативні переживання та психологічний дискомфорт, і як наслідок відчувається віддаленість від активного соціального життя.

Таким чином, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 став інвалідом другої групи та на даний час практично самостійно не може рухатися, що в послідуючому його житті не зміниться, в звязку з чим звернувся до суду з даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Під час розгляду справи позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що його життя змінилось, він не може ходити без милиць, залежить від ліків. В запереченнях відповідача на позов не бачить такого, що заслуговує його увагу. Спочатку вони з відповідачем домовлялись про те, що той буде відшкодовувати витрати на лікування. Через рік він почав сплачувати кошти, коли почали слухати справу в суді, та 12 тисяч гривень сплатив під час лікування, а іншу суму перед самим слуханням справи.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що вважає що на теперішній час повністю розрахувався з позивачем. Він сплачував за лікування позивача, відшкодував моральну шкоду. Перед судовим засіданням у позивача до нього претензій не було.

Суд, заслухавши, позивача, відповідача, вивчивши документи справи та дослідивши всі подані сторонами докази,які вони вважають за достатніми приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець м. Ананьєва, пров. Островського, 3, Одеської області(а.с.2-3).

Відповідно до копії вироку Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 липня 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, де потерпілим від кримінального провадження є ОСОБА_1, ОСОБА_2 засуджено за вказаною статтею та призначене покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України, його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки з відповідними обовязками згідно за ст. 76 КК України(а.с.4-6).

Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААВ №777680 від 15 вересня 2015 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи загальне захворювання(а.с.7).

В своїх запереченнях на позов ОСОБА_2 вказує, що просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що в період розгляду кримінальної справи між ним та позивачем була досягнута домовленість про добровільну сплату на користь позивача всіх витрат на лікування, моральної школи, тощо. Позивач погодився на грошову компенсацію в розмірі 36300 гривень 00 копійок. Ним позивачеві сплачено грошові кошти в розмірі 34800 гривень та 100 доларів США, тобто умови він виконав, що також підтверджується відповідним розписками(13-14, 20-24).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(а.с.15).

Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.16).

Відповідно до копії довідки МСЕК серії МСЕ №099822 ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи з дитинства, та має відповідне посвідчення(а.с.17-18).

Також у відповідності до копії довідки Управління Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі №175 від 19 лютого 2016 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку у вказаному управлінні та в лютому 2016 року отримав соціальну пенсію в розмірі 1104 гривні 00 копійок(а.с.19).

З листа Ананьївської ЦРЛ №115 від 26 лютого 2016 року ОСОБА_1 03 липня 2014 року звернувся за медичною допомогою до лікаря-хірурга з приводу набряку та болі у лівій нозі. Діагноз відкритий перелом середньої 3 лівої стегнової кістки. Стан після відкритої репозиції відломків. Металоостеосинтез.

Зі слів 18 травня 2014 року отримав травму внаслідок ДТП.

13 червня 2014 року у Фрунзівській ЦРЛ проведено оперативне втручання: відкрита репозиція відломків середньої 3 лівого стегна.

22 липня 2014 року звернувся з приводу набряку та болі у лівій нозі. Діагноз відкритий перелом середньої 3 лівої стегнової кістки. Стан після відкритої репозиції відломків. Металоостеосинтез.

11 серпня 2014 року звернувся за медичною допомогою з приводу набряку та болі у лівій нозі. Діагноз відкрити перелом середньої 3 лівої стегнової кістки. Стан після відкритої репозиції відломків. Металоостеосинтез.

З 27 серпня 2014 року по 09 вересня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з приводу: Консолюдуючий перелом середньої 3 лівої стегнової кістки. Стан після метолоостеосинтезу. 09 вересня 2014 року виписаний для подальшого амбулаторного лікування.

10 вересня 2014 року звернувся за медичною допомогою. Діагноз слабоконсолюдуючий перелом середньої 3 лівого стегна. У звязку зі стійкою втратою працездатності хворий пройшов медичну комісію для подальшого направлення на МСЕК для встановлення групи інвалідності.

16 вересня 2014 року хворий отримав 2 групу інвалідності з загального захворювання з ураження опорно-рухового апарату терміном на один рік.

З 12 серпня 2015 року по 01 вересня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні. Діагноз деформуючий артроз лівого колінного суглобу. Посттравматичний лівосторонній костит.

07 вересня 2015 року у звязку зі стійкою втратою працездатності пройшов медичну комісію для подальшого направлення на МСЕК для підтвердження групи інвалідності.

15 вересня 2015 року хворий підтвердив 2 групу інвалідності з загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату терміном на 1 рік, що також підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого та виписками з акта огляду МСЕК(а.с.31-34).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної події за участю сторін, що мала місце 18 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується вироком суду від 06.07.2015 року та висновком експерта № 8 від 10.12. 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичної особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральною шкодою визнається фізичний біль та страждання, яких особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, особи яка її завдала, коли шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю або смертю особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ст. 1195 ЦК України - фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб. Поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачу були спричинені моральні страждання та переживання з приводу ушкодження здоровя, які настали внаслідок неправомірних дій відповідача та вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, що є достатньою сумою, яка здатна компенсувати фізичні та моральні страждання позивача виходячи з характеру, тривалості страждань та негативних наслідків, тяжкості тілесних ушкоджень їх наслідків, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 віл 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1167,1168,1187,1195 ЦК України, ст.ст. 6, 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоровя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, 100000 гривень (сто тисяч гривень) спричиненої моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 судовий збір на користь держави в сумі 1500 гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5

Рішення суду набуває законної сили „___ ____________ 20__ року.