Справа № 195/1351/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

13.12.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є.,

за участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості по відсоткам за кредитним договором № ZPXRRX05470561 від 13.09.2007 року в сумі 43659,84 грн., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 25.10.2011 року по 25.10.2016 р. мотивуючи наступним.

Згідно вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8544,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, та Тарифами складає між останнім та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Умовами Договору № ZPXRRX05470561 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 8544,00 грн., на строк 13.09.2007 по 12.09.2009 р. включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 13 по 18 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 505,39 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов.

При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,5 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Стаття 1054 ЦК України визначає поняття Кредитного договору як: за кредитним договором банк або інша кредитна організація (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Виходячи з даної норми закону - кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.

Отже основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Відповідно до ст.ст. 629,525,612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договорам або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідачем зобовязання за вказаним договором належним чином не виконано.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника на користь Банку суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності встановленого п. 5.5 Умов, з 25.10.2011 р. по 25.10.2016 р. за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту*розмір% ставки в день* кількість днів прострочення/100.

Позивач зазначає, що строк прострочення за тілом кредиту за період 25.10.2011 р. по 25.10.2016 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 8544,00 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,28 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 8544,00 грн.*0,28 %*1825 днів прострочення/100= 43659,84 грн.

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах.

Представник відповідача за довіреністю проти позову заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову, через повну його безпідставність, при цьому надавши заперечення відповідача проти позову, мотивуючи наступним.

ПАТ АТ КБ «Приватбанк» ще в 2010 році зверталося до Томаківського районного суду з таким самим предметом спору із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPXRRX05470561 від 13.09.2007 року.

14 січня 2010 року Томаківським районним судом було задоволено заяву та видано судовий наказ про утримання з нього заборгованості за цим кредитним договором (справа № 2 «н»-6/10, який направлено до ВДВС Томаківського району Дніпропетровської області на виконання.

Крім того, представник відповідача пояснила, що з моменту направлення вказаного виконавчого документа для примусового виконання до відділу ДВС пройшло більше 6 років, але позивачем не застосовано строки позовної давності.

В звязку з чим, враховуючи винесений судовий наказ від 14.01.2010 року, а також застосувавши строки позовної давності, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши представника відповідача, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

13.09.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №ZPXRRX05470561, що складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифів, копії яких додано позивачем до матеріалів справи.

Копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 є підтвердженням того факту, що 17.07.2009 року проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію на підставі зміни найменування юридичної особи, що також вбачається з витягу із Статуту (нова редакція) ПАТ КБ «Приватбанк», де зазначено, що закрите акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк», що вбачається також зі Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, виданої Національним банком України позивачу по справі вбачається, що Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» має право здійснювати банківські послуги, визначені частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно з умовами вказаного договору відповідач строковий кредит у сумі 8544,00 грн., на строк 13.09.2007 по 12.09.2009 р. включно.

В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи даний Договір (заяву), визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1. 4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

З матеріалів справи суд вбачає, що у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 43659,84 грн., а саме: строк прострочення за тілом кредиту за період 25.10.2011 р. по 25.10.2016 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 8544,00 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,28 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 8544,00 грн.*0,28 %*1825 днів прострочення/100= 43659,84 грн. Але при цьому додано розрахунок заборгованості станом на 25.10.2016 року, нарахованої за період з 13.09.2007 року по 25.10.2016 р. на загальну суму 118479,93 грн.

Згідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач повністю виконав свої зобов'язання, щодо надання відповідачу кредиту.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Представник відповідача, не визнаючи даний позов, заперечуючи проти його задоволення, просить застосувати строки позовної давності щодо позовних вимог.

Відповідно до положень ст.ст. 256,257,267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідачем жодного разу, починаючи з 13.09.2007 року, не вносилися суми для погашення боргу за наданим кредитом, що підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості за договором між сторонами, тобто минуло більше 3 (трьох) років.

Крім того, представником відповідача долучено до матеріалів справи копію судового наказу, виданого 14.01.2010 року суддею Томаківського районного суду Омеко М.В. про стягнення з ОСОБА_1, який є відповідачем у даній справі, за цим же кредитним договором № ZPXRRX05470561 від 13.09.2007 року заборгованості у сумі 25992,41 грн. (з урахуванням заборгованості про процентам за користування кредитом, пені та штрафів), який набрав законної сили 24.01.2010 року.

Тобто суд дійсно вбачає, що з моменту набрання даним виконавчим документом законної сили минуло вже більше 6 років.

У відповідності до розяснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно ст. 252 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та об'єктивно нічим не підтверджені.

Отже, позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого заявляється стороною відповідача у даному спорі.

Таким чином обставини позовних вимог не знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання, не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 257, 266, 267, 526-530, 611, 652, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPXRRX05470561 від 13.09.2007 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:/підпис/ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус