23 березня 2016 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Нагорної М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить виділити їй у власність 1/2 частину нежитлового приміщення по вул. Морозова, 6 в м. Харкові, яке складається з лісопильного цеху, нежитловій будівлі літ. «Д-1», цегляне загальною площею, 1119,7 кв.м., виділити відповідачу у власність 1/2 частину нежитлового приміщення по вул. Морозова, 6 в м. Харкові, яке складається з лісопильного цеху, нежитловій будівлі літ. «Д-1», цегляне загальною площею, 1119,7 кв.м.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона уклала з відповідачем шлюб 19.08.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ВЛ № 301961. 29.04.2015 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ВЛ № 162715. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у квітні 2015 року за спільні кошти сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2002 року було придбано майно нежитлове приміщення по вул. Морозова, 6 в м. Харкові, яке складається з лісопильного цеху, нежитлової будівлі літ. «Д-1», цегляне, загальною площею 1119,7 кв.м., вартість якого становила 15 000 грн.
В судове засідання позивач не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.08.1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб у Комінтернівському відділі реєстрації актів громадського стану міста Харкова, Свідоцтво про укладення шлюбу Серія І-ВЛ № 301961, актовий запис № 504 (а.с. 11).
Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серія І-ВЛ № 162715 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 29.04.2015 року (а.с. 12).
Під час шлюбу, 14.03.2002 року, на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1123, ОСОБА_2 придбав у власність нежитлове приміщення за номером 6 по вул. Морозова в м. Харкові, яке складається з лісопильного цеху, нежитловій будівлі, літ. «Д-1», цегляне, загальною площею 1119,7 кв.м. (а.с. 5).
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що майно, придбане за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обєктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч.1 ст. 61СК України, може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі розділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю або законом.
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вулиця Морозова, 6 в м. Харкові, яке складається з лісопильного цеху, нежитловій будівлі літ. «Д-1», цегляне, загальною площею, 1119,7 кв.м.
В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: вулиця Морозова, 6 в м. Харкові, яке складається з лісопильного цеху, нежитловій будівлі літ. «Д-1», цегляне, загальною площею, 1119,7 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_5