22-ц/775/608/2016(м)
Категорія 28 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

при секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 1 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості виконаних робіт,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 вартості виконаних робіт у розмірі 4384,38 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 220313-5Х2.2/18 на виконання робіт (надалі - Договір). Відповідно до умов п. 1.1 Договору позивач - за договором виконавець - прийняв на себе зобов'язання з виконання робіт із заміни лінійного роз'єднувача 6 кВ № 410 на ПЛ - 6 кВ ТП - 292 - Р 407. Згідно з пунктом 1.3 Договору відповідач прийняв на себе обов'язок щодо прийняття та оплати виконаних робіт.

Ціна Договору згідно з п. 3.2 склала 4384,38 гривень. Пунктом 2.2.1 Договору сторони погодили наступний порядок оплати: відповідач здійснює передплату з моменту подання заявки для закупки необхідних матеріалів. Відповідна заявка була спрямована до головного підприємства 15.04.2013 року.

На виконання умов Договору позивачем були виконані всі роботи, про що свідчить акт прийомки виконаних робіт за березень 2013 року, проте відповідачем оплату проведених робіт не здійснено, що стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що у разі допущення порушення однією зі сторін прийнятих на себе зобов'язань, винна сторона сплачує пеню у розмірі 5% від несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, тому просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 394,11 гривень.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 10 грудня 2013 року індекс інфляції складає 30,75 гривень, три відсотки річних складають 86,13 гривень, які позивач також просив стягнути з відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 1 червня 2016 року позов задоволено. З даним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд передчасно дійшов висновку, що роботи за вказаним договором підряду були виконані та передані замовнику. Суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутній оригінал акту приймання-передання робіт замовнику. Також відповідач посилається на те, що невідомо коли саме були виконані роботи, коли необхідно було за них сплатити та з якого часу робити відлік прострочення виконання грошового зобовязання. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 24 липня 2012 року за № 26-08/ИС-1104-09 було отримано технічні умови на приєднання до електричних мереж електроустановок для населення стосовно належного йому домоволодіння. 22 серпня 2012 року листом № 36/2636 головний інженер енергозбуту ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» погодив однолінійну схему зовнішнього електрозабезпечення житлового будинку відповідача. Дані обставини відповідачм не оспорювалися.

Технічні умови - це перелік вимог енергопостачальника, які необхідно вчинити з електромережами, для надання можливості споживачу користуватися електричною енергією у конкретній точці приєднання.

Пунктом 5.2 Технічних умов передбачено, що для створення технічної можливості живити струмом будинок № 155 ОСОБА_2, розташований у м.Маріуполі, мікрорайон «Бригантина», та надати йому запитану потужність 8 кВт на повітряній лінії 6 кВ приєднання «ТП - 292 - Р 407» необхідно здійснити заміну лінійного роз'єднувача 410.

20 серпня 2012 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до директора Приазовських електричних мереж ОСОБА_3 із запитом щодо надання роз'яснень за чий рахунок має бути здійснено заміну лінійного роз'єднувача 410. Відповіддю 09/2519 від 24 жовтня 2012 року відповідача було повідомлено, що замовник має право самостійно виконати заміну лінійного роз'єднувача за умови наявності ліцензії на виконання подібного виду робіт.

Більше відповідач ані до позивача, ані до будь - яких інших контролюючих органів не звертався. Технічні умови не скасовувались.

22 березня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір № 220313-5Х2.2/18 на виконання робіт.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору позивач - за договором виконавець - прийняв на себе зобов'язання з виконання робіт із заміни лінійного роз'єднувача 6 кВ № 410 на ПЛ - 6 кВ ТП - 292 - Р 407.

Згідно з пунктом 1.3 Договору відповідач прийняв на себе обов'язок щодо прийняття та оплати виконаних робіт.

Ціна Договору згідно з п. 3.2 склала 4384,38 гривень. Пунктом 2.2.1 Договору сторони погодили наступний порядок оплати: відповідач здійснює передплату з моменту подання заявки для закупки необхідних матеріалів. Відповідна заявка була спрямована до головного підприємства 15.04.2013 року.

Двома квитанціями № 2154.544.1 від 18.04.2013 року на суму 4121,81 гривень та № 2154.544.3 від 18.04.2013 року на суму 262,57 гривень вартість робіт за Договором відповідачем була фактично сплачена. Квитанції з відмітками банку про перерахування грошових коштів було надано відповідачем позивачеві, що надало змогу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» розпочати виконання робіт та вчасно їх закінчити. У подальшому у зв'язку із помилкою у банківських реквізитах грошові кошти було повернуто відповідачеві банком, цей факт сторонами по справі не оспорювався. Таким чином, на дату подання позову заборгованість відповідача за виконані підрядні роботи складає 4384,38 гривень.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги, що позивач не надав достатньо доказів того, що роботи за спірним договором підряду були виконані та прийняті замовником, а тому невідомо з якого часу робити відлік прострочення виконання грошового зобовязання. При цьому, апеляційний суд вважає вказані доводи апеляційної скарги безпідставними.

Після виконання всіх технічних робіт для створення можливості підключення до електромережі будинку відповідача згідно із Технічними умовами 23 квітня 2013 року відповідач подав енергопостачальнику заяву про оформлення особового рахунку, а 26 квітня 2013 року відповідачем на адресу позивача було подано заяву про прийняття трифазного лічильника до експлуатації та надано довідку № 134 від 23 квітня 2013 року про виконання Технічних умов, яка складалася в присутності відповідача. Дані обставини відповідачем не оспорювалися.

11 червня 2013 року згідно з актом № 0316622 за адресою розташування будинку відповідача було встановлено та підключено електролічильник, того ж дня з відповідачем укладено договір про користування електричною енергією № 151-318.

Статтею 526 ЦК України встановлено обов'язок учасників правовідносин належним чином виконувати свої зобов'язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст. 843 ЦК України ціна за договором підряду це грошова сума, що підлягає сплаті за результати роботи підрядника. Ціна може встановлюватись у договорі у вигляді обумовленої сторонами грошової суми або містити способи її визначення.

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи.

Відповідачем не було надано зауважень та претензій по виконаним позивачем роботам за спірним договором.

З урахуванням вищенаведених норм Закону суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач повинен нести цивільну відповідальність перед позивачем у вигляді оплати виконаних робіт у розмірі 4384,38 гривень, та дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки як з боку позивача так і з боку відповідача були виконані всі умови укладеного договору, позивач виконав всі роботи по встановленню лінійного роз'єднувача, а відповідачем було здійснено оплату за виконання цих робіт, однак останній помилково вказав не ті реквізити Банку, про що він стверджував у судовому засіданні, що свідчить про те, що відповідач визнав умови договору, та здійснив виконання умов даного договору, сплативши гроші у розмірі 4384,38 гривень, погодився з довідкою про виконання технічних умов, які виконавець-позивач зобов'язався виконати у п.1.1.Договору та здійснив всі прослідуючи дії для підключення свого будинку до енергомереж, якими користується по теперішній час безперешкодно, про що він заявив у судовому засіданні.

При виконанні ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя про проведення почеркознавчої експертизи по даній цивільній справі для вирішення питання, «Чи вчинено підпис на наявному у справі акті приймання виконаних робіт за березень 2013 року відповідачем ОСОБА_2?», проведення якої було доручено судовим експертам Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз, були загублені матеріали даної цивільної справи внаслідок захоплення на початку вересня 2014 року приміщень інституту незаконними збройними формуваннями та перебування їх під контролем бойовиків. Керівництво інституту доступу до архіву та до канцелярії не має, про що було повідомлено листом Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз №272/01-03 від 16 листопада 2015 року.

Тому відсутність оригіналу акту про виконання робіт, який було загублено при вказаних обставинах, не є підставою для відмови у задоволені позову, оскільки вищезазначені матеріали справи та дії відповідача свідчать про належне виконання умов договору позивачем, що тягне за собою виконання умов договору з боку відповідача, які не були виконані останнім після повернення йому сплачених грошей на помилково визначені реквізити Банком та підключення його будинку до електромереж.

Відповідно до ст.ст. 610 - 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що у разі допущення порушення однією зі сторін прийнятих на себе зобов'язань, винна сторона сплачує пеню у розмірі 0,5% від несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Спірний договір укладений та підписаний відповідачем, з умовами якого він погодився, про що він заявляв у судовому засіданні, в тому числі і з умовами п.5.1 Договору, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимога в частині стягнення пені у сумі 394,11 гривень, нарахованих на суму боргу 4384,38 за період з 15.04.2013року по 10.12.2013 року.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 1 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді