Справа № 367/4947/15-ц Головуючий у І інстанції Кухленко Д. С.
Провадження № 22-ц/780/3232/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 26.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Савченка С.І.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Стандарт" та публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" про зміну кредитного договору ,-

встановила:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на таке.

У березні 2013 року між ним та ПАО «ОСОБА_3 стандарт укладено кредитний договір на суму 4940 грн.

До березня 2014 року в погашення кредиту він виплатив 3726 грн.

В подальшому, внаслідок хвороби у нього виник тяжкий матеріальний стан, у зв»язку з чим позивач неодноразово звертався до керівництва банку про реструктуризацію заборгованості, однак безрезультатно.

Оскільки істотно змінилися обставини щодо стану здоровя та матеріального стану, що він не міг передбачити при отриманні кредиту позивач в порядку ст.ст. 651, 652 ЦК України просив суд змінити вказаний договір таким чином, щоб внесена ним сум була зарахована в погашення суми кредиту без сплати процентів, пені, штрафу та інших банківських нарахувань та розстрочити погашену суму кредиту з розстрочкою платежів по 100 грн. щомісячно.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, необґрунтованість рішення суду, порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення не наведено встановлених судом обставин і визначених до них правовідносин, а також мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того що відповідач виконав умови кредитного договору, а позивач ї не виконав у повному обсязі. Відповідач надав позивачеві пільгові умови погашення кредиту, підстави для задоволення позову відсутні.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2012 року ПАТ «ОСОБА_3 Стандарт» отримав від позивача ОСОБА_2 пропозицію укласти договір про надання та використання платіжної картки.

Позивач погодився, що акцептом (прийняттям) оферти (пропозиції) про укладення такого договору будуть дії банку по відкриттю позивачу поточного рахунку (п. 4.2 заяви-оферти), здійснені протягом 18 місяців з дати заяви-оферти (п. 6.2 заяви-оферти).

Банк в межах зазначеного строку, а саме 18.03.2013 року відкрив позивачу поточний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, а отже вчинив дії для прийняття (акцепту) пропозиції (оферти), внаслідок чого відбувся факт укладення договору про надання та використання платіжної картки №104944339 в порядку ст.638 ЦК України.

Відповідно до п. 3 підписаної позивачем заяви-оферти, договір про картку укладений на умовах, викладених в цій заяві-оферті, Умовах надання та обслуговування платіжних карток банку та тарифах по карткам банку.

Відповідно до п. 8, 15 підписаної позивачем заяви-оферти, умови по карткам та тарифи є складовою та невідємною частиною договору про картку, із якими позивач ознайомлений, повністю згоден, зміст яких розуміє та положень яких зобовязався неухильно дотримуватись.

Згодом відбулась зміна тарифів за погодженням сторін у відповідності до п.п. 2.11.-2.16. Умов по карткам.

Згідно п. 23 Умов по карткам банк має право відступити (повністю або частково) свої права вимоги за договором про картку третій особі. При цьому банк вправі направити/вручити клієнту повідомлення про відступлення, що відбулось.

Права вимоги за договором про картку, раніше відступлені до ТОВ «ФК «Роял Фінанс», знову відступлені від ТОВ «ФК «Роял Фінанс» до банку - ПАТ «Банк Форвард».

Відповідно по змісту підписаної позивачем заяви-оферти позивач особисто погодився, що договір про картку укладено на умовах, викладених в заяві-оферті, тарифах та Умовах по карткам (п.3 заяви-оферти); складовою та невідємною частиною договору про картку будуть являтися умови по карткам та тарифи (п.8,14 заяви-оферти) ; розмір ліміту кредитування по картці буде визначений банком самостійно, на підставі відомостей, повідомлених позивачем банку (п.8 заяви-оферти); з моменту укладення договору про картку, позивач зобовязується в порядку та терміни, обумовлені Умовами по карткам, сплачувати банку комісійні винагороди та інші платежі відповідно діючим в банку тарифам, а у випадку отримання кредиту в рамках договору про картку зобовязувався погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити банку проценти за користування таким кредитом та інші платежі, передбачені діючими в банку тарифами.

Згідно виписки по особовому рахунку за договором станом на 16.06.2014 року заборгованість позивача перед банком склала 7555,11 грн., що включає: основного боргу (тіла кредиту) - 6571,94 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 633,17 грн.,плати за пропуск платежів - 350 грн.

Банком 17.06.2014 року позивачу був направлений заключний рахунок-виписка із вимогою погасити заборгованість за договором про картку в сумі 7555,11 грн., проте через 30 днів, станом на 18.07.2014 року в порушення п. 4.18 Умов по карткам позивачем не погашена кредитна заборгованість перед банком в повному обсязі.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв»язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, виходячи із наведених положень, закон пов'язує можливість зміни розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Позивач, обґрунтовуючи необхідність внесення змін до кредитного договору вказав, що під час укладення кредитного договору йому не були відомі всі його умови.

Згідно п. 4.13. Умов по карткам, кошти розміщені на рахунку, списуються банком з рахунку в погашення заборгованості без надання клієнтом платіжного доручення у наступній черговості: у першу чергу неустойка (штраф та/або пеня); у другу чергу - заборгованість клієнта, в наступній послідовності: прострочені проценти, проценти за користування кредитом, понадлімітна заборгованість, основний борг; у третю чергу плати передбачені даними Умовами по карткам та/або тарифами, а також витрати за програмами страхування клієнта, в наступній послідовності: витрати та/або видатки банку, вказані в п. п. 4.5.1. - 4.5.6. Умов по карткам; витрати за страхування.

Отже позивачу ОСОБА_2 при укладенні договору про картку були відомі були порядок погашення заборгованості та наявність платежів, передбачених тарифами та Умовами по карткам.

За таких обставин, не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення кредитного договору йому не були відомі всі негативні наслідки несвоєчасного погашення суми кредиту, а також на час видачі суми кредиту він не усвідомлював, що з внесених сум в погашення кредиту банком ці суму не будуть зараховуватися в суму кредиту, а будуть зараховуватися на відшкодування інших банківських сум.

Крім того, в силу ст. 3 ЦК України одним із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, а відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував погіршення матеріального стану позивача у зв»язку із захворюванням як причину для примусової зміни умов кредитного договору, колегія суддів вважає безпідставними. Саме по собі важке матеріальне становище та хвороба боржника не є достатніми та винятковими підставами для зміни кредитного договору за рішенням суду на підставі статті 652 ЦК України за відсутності згоди банку як сторони договору на зміну умову договору.

З огляду на викладене, висновок суду про відсутність підстав для зміни кредитного договору в порядку ст. 652 ЦК України є правильним.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи - безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними у рішенні.

Отже, судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :