АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М., при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - ПравникаОлександра Петровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантів» до ОСОБА_3 про скасування арешту,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантів» до ОСОБА_3 про скасування арешту, повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача ПравникО.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що судом не враховано, ст. 114 ЦПК України, згідно з якою позови про зняття арешту з майна пред'являється за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Вказує, що транспортний засіб, автомобіль «Chevrolet», д/нНОМЕР_2, що на праві власності належить відповідачу, 30.07.2015 року був переданий позивачу на зберігання згідно з актом прийому - передачі (а.с.14) Позивач знаходиться за адресою: м. Київ. вул. Авіаконструктора І.Сікорського, , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позов, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, що спірне майно знаходиться в Шевченківському районні м. Києва.

При цьому суд першої інстанції керувався п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, в якій визначено, що заява повертається, у випадку суду, коли справа не підсудна цьому суду.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_3 і ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантів», було укладено кредитний договір.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між сторонами укладено договір застави транспортного засобу. Предметом застави виступає автомобіль НОМЕР_1.

До позовної заяви долучений акт прийому - передачі автомобіля від 30 липня 2015 року предмет застави - автомобіль НОМЕР_1, передано боржником в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Вказаний автомобіль зберігається у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», адреса реєстрації якого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - м. Київ, Шевченківський район, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8.

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, позивач вірно визначив підсудність справи за місцем знаходження майна - м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, що територіально відноситься до Шевченківського району м.Києва .

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та зробив помилковий висновок про повернення заяви позивачу для подання до належного суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року про повернення позовної заяви позивачу постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантів» - Правника Олександра Петровича задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :