№ 201/5824/14- ц
провадження 2/201/343/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі домоволодіння та припинення права спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 травня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ в натурі домоволодіння та припинення права спільної часткової власності, позовні вимоги доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своєму позові, а її представник в вході судового засідання посилалися на те, що на праві рішення суду від 15 листопада 2012 року позивачу належить на праві власності ? частина домоволодіння № 24 по провул. Пермському м. Дніпропетровська, решта цього домоволодіння належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину, земельна ділянка не приватизована і знаходиться в користуванні сторін. Вони тривалий час користуються вказаним домоволодінням та земельною ділянкою, фактичного розподілу будинків і господарських споруд, уточнення меж і поділ цієї ділянки не було, сторони лише визначилися, що позивач з сімєю мешкає фактично в квартирі № 1, а відповідачка в квартирі № 2. Стосовно користування домоволодінням та земельною ділянкою виникають суперечки, не визначено конкретні приміщення та споруди, межі ділянки між співвласниками домоволодіння, що позбавляє права нормально користуватися своєю власністю. Запропонували добровільно вирішити спір, отримала відмову, є спір, тому позивач просив в судовому засіданні з врахуванням висновків експертизи виділити його частки в загальній долі права власності на будинок в натурі таким чином, щоб це відповідало часткам власності, фактичному порядку користування, згоден виплатити грошову компенсацію відповідно до висновку експертизи, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги фактично визнала з урахуванням висновку експертизи, пояснивши, що стосовно користування вказаним домоволодінням дійсно виникають суперечки і є спір, але спочатку запропонований позивачем варіант розподілу будинку, споруд і будов не відповідав фактичним обставинам, погіршував її стан як співвласника домоволодіння і користувача земельної ділянки, вважає зараз можливим розподіл цей провести по першому варіанту останньої судової експертизи, згодна на грошову компенсацію на її користь і з урахуванням цього не заперечувала проти задоволення уточненого позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Пермський, буд. 24, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13911598 від 04 грудня 2013 року, складеного Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. ОСОБА_2 належить право власності на 1/2 частин домоволодіння № 24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРЕ № 778451, видане 15 лютого 2011 року державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3. Частки у праві спільної власності на дане домоволодіння у сторін є рівними, кожному по 1/2.

Домоволодіння № 24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську складається з: літ. А-1 - житловий будинок, житловою площею 77.8 кв. м., загальною площею 144.7 кв. м., та господарський будівель та споруд: літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, літ. Г-2 гараж - сарай, літ. Д - сарай, літ. Ж. - сарай, літ. И- вхід в підвал, літ. K, Л - навіси, № 1 -14 - споруди, І, II замощення. Житловий будинок літ. А-1 складається з: 1 - підвал, II - підвалАДРЕСА_1, яка складається № 1 - коридор, № 2 - коридор, № 3 - житлова кімната, № 4 - кухня, № 5 - житлова кімната, № 6 - житлова кімната, № 7 - житлова кімната, та квартири № 2, яка складається з: № 1 - коридор, № 2 - коридор, № 3 - житлова кімната, № 4 - кухня, № 5 - житлова кімната, № 6 - житлова кімната, № 7 - коридор, № 8 ванна, № 9 - кладова, № 10 - туалет.

Між сторонами склався порядок користування домоволодінням, а саме туалет та ванна кімната, які знаходяться в квартирі № 2, були у спільному користування сторін, що підтверджується наявністю входу із квартири № 1 до даних приміщень. Проте на даний час відповідач фактично позбавляє позивача можливості користуватися даними приміщеннями. Самостійно, сторони не можуть прийди до згоди, що користування даним домоволодінням.

Відповідно до ст. 91 ЗК України порядок користування земельною ділянкою визначається співвласниками будинку в залежності від розміру будинку в спільної власності на будинок; наступні зміни в розмірі часток спільної власності на будинок, які відбулися у в'язок з будівництвом надбудови або перебудови, не тягнуть за собою зміни встановленого порядку користування ділянкою.

Зараз у співвласників домоволодіння виник спір стосовно розподілу домоволодіння в натурі (розмежування їх частин користування земельною ділянкою за вказаною адресою), в добровільному порядку спір не вирішено, тому вони вимушені звертатися до суду.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положення ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник. який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лиїле за його згодою.

В ст. 365 ЦК України зазначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. В зв'язку з неможливістю виділити незначну частку в майні, закон передбачає можливість виплатити вартість цієї частки.

Відповідно до п. 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства. що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (із наступними змінами) виділ у натурі частки жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін (співвласників) може бути виділено відокремлень частину будинку із самостійним виходом( квартиру). В окремих випадках суд, враховуючи конкретні обставини справи, може й за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обовязковим наведенням відповідних мотивів. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно ідеальних часток присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання і частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Судом зясовано, що дане домоволодіння складається з двох квартир та має два окремі входи, тому сторони зараз вважають, що поділ такого домоволодіння є технічно можливим.

Відповідно до висновку № 5392/5393-15 судової будівельно-технічної та оціночно - будівельної експертизи по цивільній справі № 201/5824/14-ц від 22 червня 2016 року визначено, що можливі два варіанти розподілу даного домоволодіння, за варіантом № 1, першому співвласнику 1/2 частини домоволодіння виділяється квартира № 1 в житловому будинку літ. «А-1» з прибудови літ. «а-1», літ а1-1 загальною площею 66 кв. м. разом із надвірними будівлями та спорудами, всього загальною вартістю 595851 грн., що на 13800.50 грн. більше ідеальної частки ?. Другому співвласнику 1/2 частини домоволодіння виділяється квартира № 2 в житлових прибудовах «А1-1 », літ. «а2-1», літ. «А2-1», літ «а3-1», літ. «а4-1», загальною площею 58.9 кв. м. з надвірними будівлями та

спорудами, всього загальною вартістю 568250.00 грн., що на 13800 менше ідеальної частки ?.

Сторони зараз вважають зазначений розподіл таким, що найбільше відповідає інтересам обох сторін та сталому порядку користування домоволодінням.

Суд вважає, що під час судового розгляду встановлені всі обставини, необхідні для винесення рішення по даній справі. Експертами у висновках вказаної будівельно-технічної експертизи було запропоновано декілька варіантів розподілу домоволодіння в натурі. Суд, з урахуванням думки сторін, вважає можливим розподіл домоволодіння за варіантом № 1 експертного висновку від 22 червня 2016 року.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згiдно ст. 61 ЦПК України обставини, визнанi сторонами та iншими особами, якi беруть участь у справi, не пiдлягають доказуванню. Обставини, визнанi судом загальновiдомими, не потребують доказування. Обставини, встановленi судовим рiшення у цивiльнiй, господарськiй або адмiнiстративнiй справi, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді iнших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено цi обставини. Вирок у кримiнальнiй справi, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адмiнiстративне правопорушення обов'язковi для суду, що розглядає справу про цивiльно-правовi наслiдки дiй особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненi вони цiєю особою.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, могли б скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями сторін, повязаними з неналежним виконанням взятих на себе обовязків комусь із них було завдано ушкодження здоровя, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями позивачів і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію й природні якості землі. Тому якщо власник або співвласник будинку зведенням будівель і споруд погіршує права решти учасників спільної власності чи інших осіб, у тому числі погіршує для них екологічну ситуацію, то вони відповідно до ст. ст. 55, 124 Основного Закону та інших актів законодавства мають право заявляти в суді вимоги до знесення цих будівель і споруд (незалежно від того, зводились вони з відповідного дозволу чи без нього) або усунення допущених порушень іншим шляхом.

Не може суд прийняти до уваги можливу не згоду відповідача з заявленими до нього позовними вимогами, оскільки вона спростовується вищенаведеним і обєктивно нічим не підтверджено.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які інші домовленості і зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього та його сімї, предмета спору, а відповідач цього не довів, можливе твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань стосовно позовних вимог є припущенням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні заяви задовольнити і розподілити спірне домоволодіння № 24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську, яке знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, між цими співвласниками в натурі з урахуванням їх часток відповідно до першого варіанту висновку № 5392/5393 - 15 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 22 червня 2016 року: виділити ОСОБА_1 квартиру № 1 в домоволодінні № 24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську, яка складається з житлового будинку літ. А-1, який складається з приміщень: № 1-4 - кухня площею 8.4 кв. м., № 1-5 - житлова кімната площею 13.9 кв. м., № 1-6 - житлова кімната площею 19.2 кв. м.; № 1-7 - житлова кімната площею 10.6 кв. м., загальною площею 52.1 кв. м.; житлової прибудови літ «а-1», яка складається з приміщень: № 1-2 коридор площею 6.4 кв. м., № 1-3 - житлова кімната площею 4.4 кв. м.,загальною площею 10.8 кв. м.,тамбура літ. «а'-1», який складається з № 1-1 - коридор площею 3.1 кв. м., разом по квартирі № 1 66 кв. м., погріб літ. «Пд.А-1» площею 7.2 кв. м., літ..В - вбиральня, літ. Г-2 - гараж-сарай, літ. Д - сарай, літ. «Г-2» - сарай, 1/2 частина надвірних господарських будівель та споруд (ворота, колонка, огорожа, стійки підпірні, тротуари, доріжки та майданчики, трубопровід, хвіртки, цоколь, яма вигрібна); виділити ОСОБА_2 квартиру № 2 в житловому будинку літ. А-1, яка складається з: житлової прибудови літ. «А1 -1», № 2-5 житлова кімната площею 13.9 кв. м., № 2-6 житлова кімната площею 6.0 кв. м., разом 19.9 кв. м., житлової прибудови літ. «а2-1», № 2-7 - коридор площею 3.0 кв. м., № 2-8 - ванна площею 3.4 кв. м., № 2-9 - кладова площею 2.6 кв. м., № 2-10 - туалет площею 1.1 кв. м., разом 10.1 кв. м., житлової прибудови «А2-1» , № 3 житлова кімната площею 9.8 кв. м., № 4 кухня площею 6.0 кв. м., разом 15.8 кв. м., житлової прибудови літ «а3-1», № 2-2 коридор площею 8.0 кв. м.,житлової прибудови літ. «а4-1», № 2-1 коридор площею 5.1 кв. м., загальною площею 58.9 кв. м., підвал п/д І, підвал п/д II, літ. И - вхід в підвал, літ. Б - сарай, літ. Ж - сарай, літ. К - навіси, ? частину надвірних господарських будівель та споруд (ворота, колонка, огорожа, стійки підпірні, тротуари, доріжки та майданчики, трубопровід, хвіртки, цоколь, яма вигрібна); право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння №24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську припинити; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відступ від вартості ідеальних часток, перерозподіл часток в натурі в сумі 13800 грн. 50 коп, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3654 грн..

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про поділ в натурі домоволодіння та припинення права спільної часткової власності знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтується на вимогах закону і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 13, 14, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. 91 ЗК України, ст. 15, 16, 183 , 321, 356, 358, 364, 365 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні заяви задовольнити.

Розподілити домоволодіння № 24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську, яке знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, між цими співвласниками в натурі з урахуванням їх часток відповідно до першого варіанту висновку № 5392/5393 - 15 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 22 червня 2016 року:

виділити ОСОБА_1 квартиру № 1 в домоволодінні № 24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську, яка складається з житлового будинку літ. А-1, який складається з приміщень: № 1-4 - кухня площею 8.4 кв. м., № 1-5 - житлова кімната площею 13.9 кв. м., № 1-6 - житлова кімната площею 19.2 кв. м.; № 1-7 - житлова кімната площею 10.6 кв. м., загальною площею 52.1 кв. м.; житлової прибудови літ «а-1», яка складається з приміщень: № 1-2 коридор площею 6.4 кв. м., № 1-3 - житлова кімната площею 4.4 кв. м.,загальною площею 10.8 кв. м.,тамбура літ. «а'-1», який складається з № 1-1 - коридор площею 3.1 кв. м., разом по квартирі № 1 66 кв. м., погріб літ. «Пд.А-1» площею 7.2 кв. м., літ..В - вбиральня, літ. Г-2 - гараж-сарай, літ. Д - сарай, літ. «Г-2» - сарай, 1/2 частина надвірних господарських будівель та споруд (ворота, колонка, огорожа, стійки підпірні, тротуари, доріжки та майданчики, трубопровід, хвіртки, цоколь, яма вигрібна);

виділити ОСОБА_2 квартиру № 2 в житловому будинку літ. А-1, яка складається з: житлової прибудови літ. «А1 -1», № 2-5 житлова кімната площею 13.9 кв. м., № 2-6 житлова кімната площею 6.0 кв. м., разом 19.9 кв. м., житлової прибудови літ. «а2-1», № 2-7 - коридор площею 3.0 кв. м., № 2-8 - ванна площею 3.4 кв. м., № 2-9 - кладова площею 2.6 кв. м., № 2-10 - туалет площею 1.1 кв. м., разом 10.1 кв. м., житлової прибудови «А2-1» , № 3 житлова кімната площею 9.8 кв. м., № 4 кухня площею 6.0 кв. м., разом 15.8 кв. м., житлової прибудови літ «а3-1», № 2-2 коридор площею 8.0 кв. м.,житлової прибудови літ. «а4-1», № 2-1 коридор площею 5.1 кв. м., загальною площею 58.9 кв. м., підвал п/д І, підвал п/д II, літ. И - вхід в підвал, літ. Б - сарай, літ. Ж - сарай, літ. К - навіси, ? частину надвірних господарських будівель та споруд (ворота, колонка, огорожа, стійки підпірні, тротуари, доріжки та майданчики, трубопровід, хвіртки, цоколь, яма вигрібна).

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння №24 по провулку Пермському в м. Дніпропетровську - припинити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відступ від вартості ідеальних часток, перерозподіл часток в натурі в сумі 13800 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3654 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя