Справа № 573/1330/16-ц
Номер провадження 2/573/527/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

26 серпня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Свердличенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи на стороні позивача: органу опіки та піклування Тучненської сільської ради, - до ОСОБА_7, ОСОБА_8, - про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи на стороні позивача: органу опіки та піклування Тучненської сільської ради, - до ОСОБА_7, ОСОБА_8, - про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :

Повний текст рішення буде виготовлено 30 серпня 2016 року.

Справа №573/1330/16-ц

Номер провадження 2/573/527/16

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

26 серпня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Свердличенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи на стороні позивача: органу опіки та піклування Тучненської сільської ради, - до ОСОБА_7, ОСОБА_8, - про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

В С ТА Н О В И В:

11.07.2016 року орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом в інтересах дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи на стороні позивача: органу опіки та піклування Тучненської сільської ради, - до ОСОБА_7, ОСОБА_8, - про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що на обліку у службі у справах дітей Білопільської райдержадміністрації з 2008 року перебуває сім'я ОСОБА_2, як така, яка опинилась в складних життєвих обставинах. 07.05.2010 року за заявою батьків у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем в родині, дітей : ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, було тимчасово влаштовано до Сумського обласного притулку для дітей; а дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6- до Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини.

Для покращення та стабілізації ситуації в родині, з метою здійснення соціального супроводу, батьків було направлено до районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. В ході здійснення супроводу ситуація в родині покращилася. Службою у справах дітей з батьками проводилась індивідуальна робота. За час перебування дітей у державних закладах батьки привели будинок у належний стан, зробили ремонт, забезпечили належні запаси продуктів харчування, тому діти у серпні 2010 року були повернуті до родини.

Проте через деякий час ситуація в родині знову погіршилася. Батьки з серпня 2011 року влаштували дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_5, - у Хоружівський дитячий будинок Недригайлівського району, а молодші діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, залишилися на вихованні в сім'ї батьків.

15.03.2012 року до дитячого відділення Білопільської ЦРЛ було госпіталізовано дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, яку надалі з діагнозом «Гострий гематогенний остеоміліт правої стегнової та правої плечової кісток, артрит правого ліктьового та правого колінного суглобів» переведено для подальшого лікування до реанімаційного відділення СОДКЛ. Батьки дівчинки за медичною допомогою не звертались, кілька днів не дозволяли фельдшеру оглянути дитину, що і призвело до тяжких наслідків. Найменшу дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, за заявою батька було поміщено до Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини.

Неодноразово служба у справах дітей Білопільської райдержадміністрації, виконком Течненської сільської ради, кримінальна міліції у справах дітей Білопільського РВ УМВС України в Сумській області попереджували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, але належних висновків батьки не зробили, продовжували ухилятись від їх виконання.

У зв'язку з цим 24 квітня 2012 року органом опіки та піклування була подана позовна заява до Білопільського районного суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Рішеннм Білопільського районного суду Сумської області від 08 травня 2012 року у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування було відмовлено. Відповідачів було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей. На орган опіки та піклування Тучненської сільської ради був покладений контроль за виконанням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 батьківських обов'язків щодо дітей.

Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 17.05.2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було засуджено до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців за статтею 166 КК України ( злісне невиконання батьківських обов'язків).

З метою всебічної підтримки багатодітної родини ОСОБА_7, у 2013 році за сприяння Білопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молодлі, Тучненської сільської ради та залучених спонсорів, в будинку, де проживають відповідачі, був зроблений ремонт, завезені нові меблі, неодноразово надавалась підтримка у вигляді речей, продуктів харчування. Дітей з інтернатних закладів було повернуто в сім'ю батьків. Завдяки підтримці держави батьки мали можливість забезпечити потреби дітей. Сім'я ОСОБА_7 перебувала під постійним контролем виконкому Тучненської сільської ради, працівники якого допомагали в вирішенні практично всіх проблемних питань у родині.

Проте батьки, будучи попередженими про можливість позбавлення їх батьківських прав, знову свідомо нехтували своїми батьківськими обов'язками, почали знову зловживати алкоголем.

Родина двічі ( з 27.01.2014 по 17.06.2014 та з 12.10.2012 по 08.10.2013) перебувала під соціальним супроводом Білопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, неодноразово розглядалася на засіданнях комісії з питань соціальної роботи з сім'ями, які опинилися в складних життєвих обставинах. Підставою для розгляду стало неналежне виконання батьківських обов'язків відповідачами, необхідність їх лікування від алкогольної залежності та небажання матері завершити своє лікування та здійснювати догляд за дітьми. Проте до наданих рекомендацій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не прислуховувались.

24.09.2015 року під час проведення профілактичного рейду в с.Тучне комісійно обстежено умови проживання та виховання дітей в родині ОСОБА_7. Встановлено, що у будинку антисанітарні умови, недостатня кількість продуктів харчування, коштів для придбання їжі для дітей не було, хоча щомісячно батьки отримували понад 10 тисяч грн. державної соціальної допомоги. Комісія попередила батьків про відповідальність за неналежне виконання баткьівських обов'язків та необхідність забезпечення належних умов проживання та виховання дітей.

У квітні 2016 року за повідомленням Тучненської сільської ради стало відомо, що відповідачі свідомо не переоформили державну соціальну допомогу на дітей, та вже шість місяців її не отримують, не маючи інших доходів. Це призвело до великої заборгованості за електроенергію, газопостачання та за навчання доньки, ОСОБА_10, у Сумському коледжі СНАУ. В ході комісійного обстеження умов проживання дітей в родині ОСОБА_7 14.04.2016 року виявлено вкрай низьку забезпеченість дітей продуктами харчування, засобами гігієни та одягом, антисанітарні умови проживання, а також відсутність умов для навчання та повноцінного розвитку для дітей.

Питання стану виконання батьківських обов'язків відповідачами було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Білопільської районної державної адміністрації 19.04.2016 року, в результаті чого прийнято рішення про доцільність відібрання у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їх 7 дітей, без позбавлення їх батьківських прав. За місцем проживання відповідачі характеризуються з негативної сторони. Не працюють, інших заходів для покращення матеріального становища родини не вживають, зловживають алкоголем. За борги газопостачання та електропостачання будинку, де мешкає 7 дітей, було відключено. Матір звільнено з роботи за статтею 40 КЗпП України, паспорт нею втрачено.Відповідачі неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків.

Посилаючись на вищезазначене, позивач, уточнивши пізніше позовні вимоги, вважаючи, що відповідачі систематично свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по належному догляду та вихованню своїх малолітніх дітей, не дбають про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечують необхідного харчування, не забезпечують належного утримання дітей, не створюють умов для отримання дітьми освіти, не сприяють засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, що відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України є однією з підстав позбавлення батьківських прав, та що відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання,- просить суд ухвалити рішення про відібрання без позбавлення батьківських прав дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, - у батька, - ОСОБА_7, та у матері - ОСОБА_8, та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, - у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу ), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Головаченко С.О. підтримала позовні вимоги повністю і просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача- органу опіки та піклування Тучненської сільської ради, Шуляк О.І., просила суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не визнали позовних вимог повністю і просили відмовити в їх задоволенні повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка ОСОБА_10, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, батьками дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_8, - є ОСОБА_7,1976 року народження, та ОСОБА_8, 1978 року народження, обоє мешканці АДРЕСА_2 ( а.с. 5-15).

На час розгляду справи судом старші діти відповідачів: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2,- є повнолітніми та проживають окремо: ОСОБА_9 - в АДРЕСА_1, де працює у фермера газозварювальником, а ОСОБА_10 в м.Суми у двоюрідної бабусі, так як навчалась в коледжі СНАУ, в якому припинила навчання, а в серпні 2016 року вступила на навчання до Сумського професійного училища № 12.

Родина ОСОБА_7 з 2008 року перебуває на обліку, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах та з зазначеного часу родина знаходиться під постійним супроводом органу опіки та піклування Тучненської сільської ради та органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації (32-56).

Матеріальний стан родини, згідно актів обстеження умов проживання сім'ї від 09.03.2016р., 13.04.2016р., 14.04.2016 р.(а.с.54-56), 12.05.2016р, 13.05.2016р (а.с.60,61),- є різним, виходячи з дати складання актів, але останні акти обстеження свідчать про наявність в підсобному господарстві відповідачів: 4 голів свиней, курей- 10, качок- 6, запасу продуктів харчування: макаронних виробів-5 кг., хліба-4, рису- 3 кг., пшона-3 кг., манної крупи- 1 кг., олії- 1л., борошна- 20 кг., картопля. Станом на 12.05.2016 року сім'я посадила город площею 5 соток, з яких - 4 сотки під картоплею. Але в будинку антисанітарні умови, батько 12.05.2016 року, а 13.05.2016 року і мати знаходилися в стані алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 пояснив, що він протягом останніх двох місяців офіційно, за трудовою книжкою, працює на посаді оператора по виробництву муки і гранул, отримує заробітну плату приблизно дві тисячі гривень, припинив пити спиртні напої повністю і крім роботи займається веденням підсобного господарства і проблемами сім'ї та дітей. Так, він за літо 2016 року прибудував до будинку приміщення кухні розміром 6м. на 4 м., проплатив заборгованість за електроенергію і має намір до опалювального сезону сплатити борг за газопостачання, підключити газ та встановити у кухні котел. Що не зважаючи на відсутність газу, у його будинку готування їжі та опалення здійснювалось при застосування пічного опалення. Він змінив ставлення до дітей та у вільний від роботи час займається з ними справами по господарству, цікавиться успіхами дітей у навчанні. Він декілька разів приїздив у гуртожиток до ОСОБА_10, коли та вступила на навчання у коледж та допомагав їй вирішувати питання устаткування кімнати предметами побуту.Він дуже любить всіх своїх дітей та відносно них ніколи не застосовував заходи фізичного впливу. Діти кожного року відпочивають в таборах відпочинку та санаторіях. Влітку 2016 року вони разом з дітьми відвідували дитячий парк «Казка».

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 пояснила суду, що вона так як і її чоловік, припинила вживати спиртні напої, на кошти, отримані як соціальна допомога на дітей, вона придбала дітям одяг та взуття, доньці ОСОБА_10- дороговартісний планшет, купила для господарства 79 каченят та 25 курчат. Навесні сім'я посадила картоплю та іншу городину. Вона зробила запаси на зиму концервації та варення, постійно дітям готує гарячі страви( не рідше ніж два рази на день), поповнює постійно запаси продуктів харчування. На день розгляду судом справи вона майже повністю купила дітям одяг та канцелярські товари до школи, лише залишилося купити взуття, що вона встигне зробити до 1 вересня якщо їй повернуть позичені кошти. Обіцяла більше не позичати кошти, які призначені для дітей та постійно підтримувати у будинку порядок та доглядати за дітьми не від комісії до комісії, а постійно. Вона дуже любить своїх дітей і без них не уявляє свого подальшого життя.Обіцяє виправити ставлення до своїх батьківських обов'язків, бути більш відповідальною, своєчасно оформляти соціальну допомогу на дітей, більше приділяти уваги навчанню та здоров'ю, харчуванню дітей. Покладатися не лише на соціальну допомогу та допомогу свого батька- фермера та старшого сина ОСОБА_9, які кожного тижня забезпечують сім'ю продуктами харчування, але і самій належним чином підтримувати домашнє господарство, обробляти город, слідкувати на речами дітей, устаткувати для кожного з дітей місце для навчання та відпочинку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10- старша донька відповідачів, пояснила, що вона один рік навчалася в коледжі СНАУ на факультеті правознавство, але зрозуміла, що то не для неї і в серпні 2016 року подала документи до Сумського професійного училища №12 на спеціальність кухар- продавець. Вона спочатку проживала в гуртожитку коледжу, де ремонт та впорядкування кімнати допомагав їй робити батько, а потім стала проживати у двоюрідної бабусі в м.Суми. Що батьки достатньо приділяють увагу як її навчанню, так і забезпеченню одягом, взуттям, предметами побуту, відпочинком. Що вона пам'ятає своє дитинство, коли кожного року разом з братами та сестричками відпочивали в дитячих таборах та санаторії. Вона ніколи не відчувала відсутність уваги до неї з боку батьків, дуже любить їх обох і в період навчання постійно отримувала від батьків підтримку та матеріальне забезпечення, допомогу як порадами, фізичною допомогою, так і грошима, продуктами харчування. Що батьки приділяють увагу та люблять всіх дітей однаково, а діти відповідають їм своєю любов'ю та прихильністю, вони не бажають ніяких інших форм виховання дітей, крім проживання у своїй родині разом із батьками, яких дуже люблять і допомагають їм у веденні господарства.

Представник третьої особи на стороні позивача, Шуляк О.І., не зважаючи на підтримання позовних вимог, в судових дебатах висловила думку про можливість надати відповідачам ще один шанс, у зв'язку з тим, що вони останнім часом змінили свою поведінку на краще, а їх старші діти, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, зможуть сприяти батькам щоб кошти, отримувані кожного місяця від держави як соціальна допомога на дітей, батьки могли використовувати тільки на потреби дітей, щоб зібрати їх до школи, створити належні умови у будинку, підключити до опалювального періоду газопостачання. Що застосування фізичного насильства з боку відповідачів ніколи не допускалось по відношенню до дітей.Як діти дуже люблять батьків, так і батьки дуже люблять дітей.

На час розгляду справи дані про стан здоров'я дітей відповідачів та самих відповідачів суду не надано.Даних про знаходження відповідачів на обліку у лікарів нарколога чи психіатра немає.

Згідно вимог ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, останній вважає за необхідне відібрати дітей як у матері так і батька без позбавлення батьківських прав (а.с. 62-64).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч.3 ст.4 СК України.

Положеннями ч. 1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Зі змісту даної норми закону, підставою для відібрання дитини від батьків є: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва, інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Рішенням Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» (Страсбург, 18 грудня 2008 року), зокрема зазначено, якщо рішення про відібрання дітей мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Також може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Зокрема, потрібно з'ясувати чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного чи психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід також не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

З матеріалів справи вбачається, що органом опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації було прийнято висновок від 08.07.2016 року № 01-18/1866 «Про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_8 у батька, ОСОБА_7 та матері, ОСОБА_8»,- у зв'язку з тим, що перебування дітей в сім'ї ОСОБА_8 та ОСОБА_7 шкодить їх інтересам, є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання ( а.с. 62-64).

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що зазначений висновок є необґрунтований, оскільки не містить в собі посилання на докази, які б підтвердили факт виникнення загрози життю та здоров'ю дітей.

Крім того, в матеріалах справи відсутні також належні докази на підтвердження того, що залишення дітей у батьків є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання, а також докази того, що діти у разі неналежного за ними догляду та виховання мають не задовільний стан здоров'я, їх розвиток не відповідає їх віку та вони мають якісь відхилення у своєму розвитку.

Жодних доказів, а саме свідчень сусідів, самих дітей відповідачів, їх батьків та інших родичів, а також наявності медичних документів, висновків лікарів про стан здоров'я дітей, які б підтверджували те, що відповідачі не забезпечують дітей харчуванням, одягом, не виявляють до дітей батьківської турботи і тим самим ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, в матеріалах справи не має.

Окрім посилання на акти обстеження житлових умов відповідачів позивач не вказав, чи зверталися відповідачі до місцевих органів влади з вимогами допомогти їм покращити свої житлові умови, шляхом надання їм матеріальної допомоги, або допомоги в сприянні їх працевлаштуванню.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Таким чином, не зважаючи на те, що хоча судом встановлено, що у відповідачів відсутні належні умови проживання, суд вважає, що матеріальна неспроможність батьків дітей не є підставою для відібрання у них дітей без позбавлення батьківських прав згідно зі ст.ст.170, 164 СК України, а також відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини справа «Савіни проти України», згідно з яким «саме той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків».

Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в справі немає переконливих доказів того, що відібрання дітей від відповідачів без позбавлення її батьківських прав буде сприяти інтересам дітей.

Тому враховуючи вік дітей, встановлені по справі обставини, а також думку старшої доньки відповідачів, з котрою погодилися сторони у справі щодо того, що всі діти відповідачів дуже їх люблять і бажають проживати тільки разом з батьками, суд вважає, що в інтересах дітей доцільно буде проживати разом з татом та мамою. При цьому суд бере до уваги те, що саме батьки мають переважне право на особисте виховання дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60, 61, 209, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 5,151 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи на стороні позивача: органу опіки та піклування Тучненської сільської ради, - до ОСОБА_7, ОСОБА_8, - про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :