АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №619/3222/15-ц Головуючийсуддя 1 інстанції ОСОБА_1.
Провадження № 22-ц/790/3895/16 Суддядоповідач Коваленко І П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Коровіна С.Г.

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року по справі за позовом прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 03.06.2015 року у справі №619/3380/14-ц (22-ц/790/2008/15) задоволені позовні вимоги прокурора Дергачівського району в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Харківській області, Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Гея», треті особи: ОСОБА_3, реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, відділ Держземагентства у Дергачівському районі та визнаний недійсним державний акт від 21.10.2010 року серії ЯИ № 616676 на право власності на земельну ділянку площею 14,5600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:2774), виданий ОК «ЖБК «Гея», що зареєстрований Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру Держкомзема України у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19; витребувана з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Харківської обласної державної адміністрації зазначена земельна ділянка.

Відповідно до інформації реєстраційної служби Дергачівського РУЮ в Харківській області спірна земельна ділянка, яка підлягає витребуванню на користь держави, зареєстрована 26.06.2013 року на праві власності за ОСОБА_2. З огляду на викладене, з метою забезпечення належного виконання судового рішення та повернення земельної ділянки площею 14,5600 га у власність держави прокуратура району 23.06.2015 року звернулася до реєстраційної служби Дергачівського РУЮ із заявою на підставі рішення суду про скасування запису у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 25.06.2015 року № 22394879 відмовлено у державній реєстрації за заявою прокуратури району з огляду на наявність обтяжень та іпотек за кадастровим номером земельної ділянки :00:000:2774, а саме: 1) заборони на нерухоме майно від 21.12.2013 року на підставі договору іпотеки № 1861 від 21.12.2013 року, виданої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, та 2) іпотеки від 21.12.2013 року на підставі договору іпотеки № 1861 від 21.12.2013 року, виданої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4

Таким чином, відповідні обтяження спірної земельної ділянки позбавляють можливості поновити порушені державні інтереси щодо здійснення розпорядження землею шляхом виконання судового рішення.

Так, 21.12.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, за яким іпотекодавець (ОСОБА_2П.) передає іпотекодержателю (ОСОБА_3П.) у забезпечення зобовязань за договором позики належну йому земельну ділянку площею14,5600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:2774), розташовану в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області.

Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі 21.12.2013 року за № 1861.

Ця земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 та зареєстрованого у реєстрі 05.11.2010 року за № 2020 (№ 4195647 у Державному реєстрі правочинів, за яким Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Гея» в особі його голови ОСОБА_6 (продавець) передає ОСОБА_2 (покупцю) земельну ділянку площею 14,5600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:2774), розташовану в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області.

Земельна ділянка належить ОК «ЖБК «Гея» на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯИ № 616676 від 21.10.2010 року, виданим управлінням Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області на підставі рішення L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району від 02.10.2009 року.

Таким чином, земельна ділянка площею 14,5600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:2774), розташована в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, знаходиться у власності ОСОБА_2, який придбав її за відплатним договором купівлі-продажу в продавця (ОК «ЖБК «Гея»), що не набував права власності на неї, оскільки правовстановлюючий документ на це нерухоме майно в судовому порядку визнаний недійсним, і на момент його виготовлення був незаконним.

ОК «ЖБК «Гея» не мав права продавати відповідну земельну ділянку ОСОБА_2, тобто, договір купівлі-продажу від 05.11.2010 року, укладений між вказаними особами відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є недійсним (нікчемним), як такий, що за змістом суперечить ЦК України.

Разом із цим, рішенням апеляційного суду Харківської області 03.06.2015 року у справі № 619/3380/14-ц, з урахуванням постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та з інших речових прав» земельна ділянка має бути витребувана у добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України, а не з використанням механізму, визначеного ст. ст. 215, 216 ЦК України, але цим висновком суду одночасно підтверджена відсутність у ОСОБА_2 права розпоряджатися земельною ділянкою площею 14,5600 га (тобто відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності), у тому числі передавати у заставу (іпотеку).

Крім того, відповідно до вимог ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований, зокрема, не незаконне заволодіння ним. Також згідно з п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст.388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставах наступних договорів.

Таким чином, встановлені факти 1) недійсності держаного акту право власності на землю серії ЯИ № 616676 від 21.10.2010 року, 2) недійсності (нікчемності) договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.11.2010 року та 3) витребування цієї земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_2 підтверджують відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності у останнього під час укладання договору іпотеки від 21.12.2013 року ОСОБА_3 З огляду на викладене, з урахуванням вимог ст.203, 215 ЦК України, договір іпотеки від 21.12.2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, визнання іпотечного договору недійсним. Ознайомленням зі змістом оскаржуваного договору іпотеки від 21.12.2013 року встановлено, що в ньому відсутня така істотна умова як посилання на видачу заставної або її відсутність.

В звязку з цим просив визнати недійсним договір іпотеки від 21.12.2013 року земельної ділянки площею 14,5600га (кадастровий номер :00:000:2774), розташованої в с.Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідачі не зявилися в судове засідання, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

Відповідно до письмових заперечень, які направлені ОСОБА_2, він заперечує проти позову у повному обсязі з тих підстав, що обслуговуючому кооперативу «ЖБК ГЕЯ» виданий державний акт на право власності на земельну ділянку 21.10.2010 р., в якому зазначається, що на підставірішення L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 02.10.2009 р. обслуговуючий кооператив «ЖБК ГЕЯ» є власником земельної ділянки 14.5600 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, село Черкаська Лозова. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки :00:000:2774.

05.11.2010 р. між головою обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ГЕЯ» ОСОБА_6 (продавець) та ним (покупець) укладений договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки.

Право власності має абсолютний характер та є непорушним. Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Рівність умов захисту прав власності на землю випливає з норм ст. ст. 21, 55 Конституції України та ст. 152 ЗК України. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко протии України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч протии Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання недійсними розпоряджень про передачу земельних ділянок та повернення спірного майна державі в порушення права власності набувачів, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки осіб, яким земельні ділянки були передані у власність.

Оскільки він не вчиняв жодних поручень, тому підстав для позбавлення його права власності на земельну ділянку немає. У зв'язку з цим не має підстав для визнання недійсним і вказаного договору іпотеки.

Представник Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання не зявився, направивши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника.

Прокурор Дергачівського районного суду Харківської області в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року позовні вимоги прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації задоволено повністю.

Визнано недійсним договір іпотеки від 21.12.2013 року земельної ділянки площею 14,5600 га (кадастровий номер :00:000:2774), розташованої в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

15.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду була задоволена, заочне рішення суду було скасовано і справа призначена до розгляду.

Повторним заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року позовні вимоги прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації задоволено повністю.

Визнано недійсним договір іпотеки від 21.12.2013 року земельної ділянки площею 14,5600 га (кадастровий номер :00:000:2774), розташованої в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з порушенням норм матеріального права з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, повідомлялись про час та місце розгляду справи про що свідчать зворотні повідомлення та телефонограма на адресу апелянта.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що справа тривалий час знаходиться провадженні суду, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.1ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до вимог п.п.2,8 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9, судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4,10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України(статті1,8 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно вимог ст.5 Закону України «Про іпотеку», - предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Судом встановлено, що 21.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладений договір іпотеки, за яким іпотекодавець (ОСОБА_2П.) передає іпотекодержателю (ОСОБА_3П.) у забезпечення зобовязань за договором позики належну йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.11.2010 року, земельну ділянку площею 14,5600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:2774), розташовану в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі 21.12.2013 року за № 1861 (а.с.10).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03.06.2015 року у справі № 619/3380/14-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року, задоволені позовні вимоги прокурора Дергачівського району в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Харківській області, Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Гея», треті особи: ОСОБА_3, реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, відділ Держземагентства у Дергачівському районі задоволені та визнаний недійсним державний акт від 21.10.2010 року серії ЯИ № 616676 на право власності на земельну ділянку площею 14,5600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :00:000:2774), виданий ОК «ЖБК «Гея», та зареєстрований Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру Держкомзема України у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19, витребувана з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Харківської обласної державної адміністрації земельна ділянка площею 14,5600га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району (а.с.4-7, 67-69).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції від 25.06.2015 року №22394879 відмовлено прокурору у державній реєстрації земельної ділянки розташованої в с. Черкаська Лозова кадастровий номер :00:000:2774 з огляду на наявність обтяжень та іпотек за даною земельною ділянкою, а саме: 1) заборони на нерухоме майно від 21.12.2013 року на підставі договору іпотеки № 1861 від 21.12.2013 року, виданої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та 2) іпотеки від 21.12.2013 року на підставі договору іпотеки № 1861 від 21.12.2013 року, виданої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 (а.с.11)

Згідно з вимогами ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, ї за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню, оскільки спірне майно не належить іпотекодавцю, а наявність договору іпотеки від 21.12.2013 року порушує право держави на володіння належним їй майном.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -