Справа № 182/3514/16-ц
Провадження № 2/0182/2937/2016
19.12.2016 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Скоробогатова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу.
На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на наступне.
22.11.2010 року ОСОБА_2 позичив у нього 400 000 (чотириста тисяч) гривень. На підтвердження укладеного договору позики грошових коштів ОСОБА_2 надав йому розписку, написану особисто, в якій він зобов'язався повернути гроші до 22.11.2015 року. До вказаної дати відповідач гроші не повернув. Він неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення боргу, проте відповідачем вказані вимоги залишені без відповіді. На цей час відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, гроші не повертає. Тому звернувся до суду і просить стягнути з відповідача борг та судовий збір на користь держави.
В судове засідання позивач та його представник не прибули, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі і просив суд задовольнити їх.
Відповідач в судове засідання не прибув, про день слухання справи був повідомлений належним чином оголошенням в газеті. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у його відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України, Договір є обов"язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Стаття 1049 ЦК України зобов"язує позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.
Як встановлено в судовому засіданні, 22.11.2010 року відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 400 000 (чотириста тисяч) гривень. На підтвердження укладеного договору позики грошових коштів ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку, написану особисто, в якій він зобов'язався повернути гроші до 22.11.2015 року (а.с.11). До вказаної дати відповідач гроші не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення боргу, проте відповідачем вказані вимоги залишені без відповіді. На цей час відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, гроші не повертає. Тому суд вважає за необхідне примусово стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму боргу на загальну суму 400 000 грн. 00 коп.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави й судові витрати в розмірі 4 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.3-7, 10-11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд , -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики на загальну суму 400 000, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 4 000, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал