Справа № 443/1048/16-ц Провадження № 2/443/530/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Сидорака Б.Г.

за участю секретаря Рибакової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

23.06.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.12.2001 року уклала із ним шлюб від якого у них 16.01.2002 р. народився син ОСОБА_3, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Причиною розпаду їхньої сім"ї послужило те, що відповідач зловживав спиртними напоями, в стані алкогольного сп"яніння влаштовував сварки, не поважав її як жінку, влаштовував сімейні скандали без видимих причин. Крім того він матеріально не забезпечує її та двох дітей від першого шлюбу, яких він усиновив. Відповідач своєю поведінкою створив неможливі умови для проживання в одному житловому будинку. За таких обставин важає, що сім"я не може бути збережена та просить суд шлюб розірвати. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй набуте у шлюбі прізвище.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні, після закінчення строку, наданого судом на примирення, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, вказаних у позові. Додатково пояснила суду, що відповідач не робив жодних спроб зберегти сім"ю, навпаки притягався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4,124,130 ч.1 КУпАП (в стані алкогольного сп"яніння вчинив наїзд на огорожу та залишив місце ДТП).

Відповідач ОСОБА_2 після закінчення строку, наданого судом на примирення сторін, у судове засідання не з"явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про одруження (а.с.5), 28.12.2001 року одружились ОСОБА_2 та ОСОБА_4, якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Від подружнього життя у сторін 16.01.2002 року народився син ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про народження(а.с.6).

Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, відповідач і надалі створює на думку позивачки неможливі умови для проживання, а тому фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивачка не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через негативну поведінку відповідача, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини, застосування будь-яких подальших заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Неповнолітнього сина ОСОБА_5 слід залишити проживати з матір"ю.

Оскільки позивачка внаслідок укладення шлюбу набула прізвище ОСОБА_2, тому вона відповідно до ст.113 СК України і надалі вправі іменуватись цим прізвищем.

Понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у її користь.

Керуючись ст.ст.5,6,10,82,88,107,208,215 ЦПК України, і на підставі ст.ст.110,112,113 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстровано 28.12.2001 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції Львівської області, актовий запис №3088.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити набуте у шлюбі прізвище ОСОБА_1.

Неповнолітнього сина ОСОБА_1 Івана-Єгена ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на вихованні матері.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551(п"ятсот п"ятдесять одну) грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з часу одержання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ________________________

05.09.2016