У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на рішення апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 13 листопада 2015 року його безпідставно звільнено з роботи за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вказує, що він не вчиняв дисциплінарних проступків, які б давали підстави для застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення.

Крім того, зазначає, що з правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, порядками, наказами, які б вимагали від охоронника кожні півгодини здійснювати переведення стрілок на годинниках, його не ознайомлювали, а повноважень для перевірки таких дій позивача начальник підрозділу охорони не мав. Також вважає, що виконання вимоги про обхід території охоронюваного об'єкту по периметру кожні півгодини фізично виконати не можливо, оскільки пройдена відстань за добу чергування складає 32 км.

Вважає, що оскільки після застосування догани йому виплачувалися премії, вказане дисциплінарне стягнення достроково зняте, а тому законних підстав для звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання обов'язків, відповідач не мав.

З урахуванням наведеного, просив суд визнати звільнення з роботи незаконним, поновити на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року рішення районного суду скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 посаді охоронника підрозділу охорони ПАТ «Сумиобленерго» з 14 листопада 2015 року.

Стягнуто з ПАТ «Сумиобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14 285,25 грн, що визначений без утримання податків й інших обов'язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Сумиобленерго» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з доведеності відповідачем фактів вчинення позивачем дисциплінарних проступків, а також з того, що звільнення є законним та здійснене роботодавцем з дотриманням установлених законом порядку та строків застосування дисциплінарних стягнень.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції, виходив з того, що законних підстав для звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідач не мав, а тому трудові права позивача є порушеними та підлягають захисту шляхом поновлення його на роботі на попередній посаді з 14 листопада 2015 року.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення ухвали без змін, оскільки судом апеляційної інстанцій не було допущено порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов