Справа №442/4022/16-ц
Провадження №2/442/1466/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 18/100 ідеальної частини житлового будинку №7 по вул.Тарнавського в м.Дрогобичі Львівської області, загальною площею 250,8 кв.м., виділити їй в натурі 18/100 ідеальних частин житлового будинку №7 по вул.Тарнавського в м.Дрогобичі Львівської області, загальною площею 250,8 кв.м., житловою площею 88,5 кв.м., що складаються з наступних приміщень: приміщення підвалу: літ.VI площею 21,6 кв.м., літ. VIІ площею 5,8 кв.м., літ. VIІІ площею 9,7 кв.м., приміщення першого поверху: літ.1-1 площею 5,3 кв.м., літ.1-2 площею 8,6 кв.м., літ.1-3 площею 23,1 кв.м., приміщення мансарди: літ.1-4 пл.9,4 кв.м.; виділити ОСОБА_2 в натурі 82/100 ідеальних частин житлового будинку №7 по вул.Тарнавського в м.Дрогобич, Львівської області, загальною площею 250,8 кв.м., житловою площею 88,5 кв.м., що складаються з наступних приміщень: приміщення підвалу: літ. І площею 4,5 кв.м., літ.ІІ площею 11,3 кв.м., літ.ІІІ площею 9,6 кв.м., літ.ІV площею 12,9 кв.м., літ.V площею 16,7 кв.м., приміщення першого поверху: літ.І площею 18,7 кв.м., літ.2-1 площею 2,1 кв.м., літ.2-2 пл.7,5 кв.м., літ.2-3 кв.м. площею 12,4 кв.м., літ.2-4 площею 12,2 кв.м., літ. 2-5 площею 1,5 кв.м., літ.2-6 площею 5,9 кв.м., літ.2-7 площею 7,4 кв.м., літ.2-8 площею 17,1 кв.м., приміщення мансарди: літ. 2-9 площею 15,3 кв.м., літ.2-10 площею 23,2 кв.м., літ.2-11 площею 21 кв.м., літ.2-12 площею 1,2 кв.м., літ. 2-13 площею 4,5 кв.м., літ. 2-14 площею 14,2 кв.м., літ.2-15 площею 17,7 кв.м., а також сарай 3,90х5,45 м.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Львівського обласного суду від 15.07.1986 року, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? ідеальну частину будинковолодіння, що знаходиться в м.Дрогобичі по вул.Чкалова, 7. В подальшому, згідно рішення Дрогобицького районного народного суду Львівської області від 05.05.1987 року розділено будинковолодіння по вул.Чкалова 7 в м.Дрогобичі. Зокрема, ОСОБА_3 виділені слідуючі приміщення спірного будинковолодіння: підвал літ. ІV площею 9,67 кв.м., частину підвалу літ. ІІІ розміром 1,25х3,58, підвал літ.І пл.21,62 кв.м., приміщення І-го поверху, а саме: частину коридору літ.І-І розміром 1,48х3,60 кв.м., кухню літ. І-2 пл.8,63 кв.м., кімнату літ.І-3 пл.23,07 кв.м., а також приміщення мансарди: кімнату літ.2-І пл.8,40 кв.м., з обох сторін горище №1, №5 частину горища №2 розміром 2,32х2,45, що становить 49/100 ідеальних долей. Рішенням Дрогобицької міської ради народних депутатів від 16.05.1990 року №73 здійснено перейменування вул.Чкалова на вул.Тарнавського.

18.11.1996 року між ОСОБА_1 (орендар) та ОСОБА_3 (орендодавець) було укладено договір найму жилого приміщення, за умовами якого Орендодавець передала позивачу по справі в тимчасове платне користування вищевказане майно. Даний договір було укладено строком на 1 рік. До даного договору було складено акт приймання-передачі. Фактично з моменту укладення даного договору позивач користується майном по сьогоднішній день.

ОСОБА_3 померла 16.01.2008 року.

Співвласник будинку ОСОБА_2 самовільно здійснив прибудову до нього, в результаті чого площа будинку збільшилась. З урахуванням зазначеного рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.12.2011 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 82/100 ідеальної частини реконструйованого житлового будинку №7 по вул.Тарнавського в м.Дрогобич, Львівської області, загальною площею 250,8 кв.м. з врахуванням самочинно добудованої та переобладнаної частини будинку розміром 10,55х6,40 м., житлова площа 88,5 кв.м. та сараю 3,90х5,45 м.

Відтак, вважає, що набула право власності на спірне нерухоме майно правомірно, а тому для узаконення її права на таке, звертається до суду.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Представник Дрогобицької міської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду.

Відтак, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Встановлено, що рішенням Львівського обласного суду від 15.07.1986 року, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? ідеальну частину будинковолодіння, що знаходиться в м.Дрогобичі по вул.Чкалова, 7.

На підставі рішення Дрогобицького районного народного суду Львівської області від 05.05.1987 року розділено будинковолодіння по вул.Чкалова 7 в м.Дрогобичі. Зокрема, ОСОБА_3 виділені слідуючі приміщення спірного будинковолодіння: підвал літ. ІV площею 9,67 кв.м., частину підвалу літ. ІІІ розміром 1,25х3,58, підвал літ.І пл.21,62 кв.м., приміщення І-го поверху, а саме: частину коридору літ.І-І розміром 1,48х3,60 кв.м., кухню літ. І-2 пл.8,63 кв.м., кімнату літ.І-3 пл.23,07 кв.м., а також приміщення мансарди: кімнату літ.2-І пл.8,40 кв.м., з обох сторін горище №1, №5 частину горища №2 розміром 2,32х2,45, що становить 49/100 ідеальних долей.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 16.05.1990 року вулицю Чкалова перейменовано на вул.М.Тарнавського.

18.11.1996 року ОСОБА_3 (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач) уклали договір найму жилого приміщення, на підставі якого наймодавець передала наймачу в тимчасове платне користування майно: підвал літ. ІV площею 9,67 кв.м., частину підвалу літ. ІІІ розміром 1,25х3,58, підвал літ.І пл.21,62 кв.м., приміщення І-го поверху, а саме: частину коридору літ.І-І розміром 1,48х3,60 кв.м., кухню літ. І-2 пл.8,63 кв.м., кімнату літ.І-3 пл.23,07 кв.м., а також приміщення мансарди: кімнату літ.2-І пл.8,40 кв.м., з обох сторін горище №1, №5 частину горища №2 розміром 2,32х2,45, яке знаходиться у м.Дрогобич по вул.Чкалова 7. Договір укладено на строку до 17.11.1997 року.

З цього часу ОСОБА_1 користується вищевказаним майном, та як вбачається із будинкової книги з 05.11.2014 року зареєстрована за вищевказаною адресою.

З довідки Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області №1345/040130 від 17.12.2011 року вбачається, що ОСОБА_4 померла 16.01.2008 року.

У відповідності до ст.344 ЦК України визначається, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК можливе за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

У п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

У пункті 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Крім цього, згідно п. 13 цієї ж Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Аналізуючи вищезазначені норми права та встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність позивачкою того, що остання заволоділа спірним майном на законних підставах, позивач відкрито та безперервно володіє спірним майном більше 10 років, тому позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 18/100 ідеальної частини житлового будинку №7 по вул.Тарнавського в м.Дрогобич, Львівської області, загальною площею 334,3 кв.м. житловою площею 121кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) частину житлового будинку №7 по вул.Тарнавського в м.Дрогобич, Львівської області, що складається з наступних приміщень: приміщення підвалу: літ. VI площею 21,6 кв.м., літ. VII площею 5,8 кв.м., літ. VIIІ площею 9,7 кв.м.; приміщення першого поверху: літ. 1-1 площею 5,3 кв.м., літ. 1-2 площею 8,6 кв.м., літ. 1-3 площею 23,1 кв.м.; приміщення мансарди: літ. 1-4 пл. 9,4 кв.м., що становить 83,5 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_2 частину житлового будинку №7 по вул.Тарнавського в м.Дрогобич, Львівської області, що складається з наступних приміщень: приміщення підвалу: літ І площею 4,5 кв.м., літ. ІІ площею 11,3 кв.м., літ. ІІІ площею 9,6 кв.м., літ. ІV площею 12,9 кв.м., літ. V площею 16,7 кв.м.; приміщення першого поверху: літ. І площею 18,7 кв.м., літ. 2-1 площею 2,1 кв.м., літ. 2-2 пл. 7,5 кв.м., літ. 2-3 кв.м. площею 12,4 кв.м., літ. 2-4 площею 12,2 кв.м., літ. 2-5 площею 1,5 кв.м., літ. 2-6 площею 5,9 кв.м., літ. 2-7 площею 7,4 кв.м., літ. 2-8 площею 17,1 кв.м.; приміщення мансарди: літ. 2-9 площею 15,3 кв.м., літ. 2-10 площею 23,2 кв.м., літ. 2-11 площею 21 кв.м., літ. 2-12 площею 1,2 кв.м., літ. 2-13 площею 4,5 кв.м., літ. 2-14 площею 14,2 кв.м., літ. 2-15 площею 17,7 кв.м., літ.2-16 площею 13,9 кв.м., що становить 250, 8 кв.м, а також сарай 3,90х5,45мм.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Крамар О.В.