Номер провадження: 22-ц/785/5269/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Ліснік Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року, в цивільній справі за позовною заявою Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Роздільнянської міжрайонної державної фінансової інспекції в Одеській області, директора Роздільнянської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів, про стягнення майнової шкоди, завданої при виконанні трудових обовязків, -

встановила:

25.05.2015 року Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь Відділу освіти Роздільнянської районної державної адміністрації матеріальну шкоду у розмірі 7113 грн. 76 коп., завдану в результаті неналежного виконання нею своїх службових обовязків кухаря загальноосвітньої шкоди №2 1-111 ступенів у м. Роздільна, які виразилися в тому, що в калькуляційних картках вона завищила норми розкладки сирих продуктів на харчування учнів школи; несвоєчасно складала первинні документи та недостовірно відображала у них дані про кількість учнів, які отримували харчування. Це стало можливим в результаті того, що до звітів руху продуктів харчування не додавалася інформація про відвідування учнями школи. Матеріальна шкода була виявлена під час проведення Роздільнянською міжрайонною державною фінансовою інспекцією ревізії товаро-матеріальних цінностей у школі №2, що підтверджується складеним актом за результатами проведеної ревізії.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали у повному обсязі зазначивши, що вони не ґрунтуються на законі, та не доведені у встановленому законом порядку.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2016 року позовні вимоги Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області задоволені у повному обсязі. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь Відділу освіти Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області матеріальну шкоду у розмірі 7113 грн. 76 коп. і судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як вони не ґрунтуються на законі та не доведені у встановленому законом порядку.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для розгляду справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області та стягуючи з ОСОБА_2 на користь Відділу освіти Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області матеріальну шкоду у розмірі 7113 грн. 76 коп. і судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем наданими доказами.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, так як судом не у повному обсязі встановлені обставини, що мають значення для справи, та порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт зав разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуванням матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обовязків.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ч.1ст.60 ЦПК України..

Судом першої інстанції при ухвалені судового рішення вказані норми права дотримані не у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, Роздільнянською міжрайонною державною фінансовою інспекцією у період часу з 14.01.2015 року по 31.01.2015 року було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Роздільнянської районної державної адміністрації за 2013-2014 роки, з метою перевірки правильності використання бюджетних коштів для здійснення закупівель продуктів харчування, сільськогосподарської продукції для потреб Загальноосвітньої шкоди №2 м. Роздільна.

За результатами перевірки було складено акта №730-16/1 від 06.02.2015 року (т.с.1а.с.4-9), яким встановлено, що кухар ОСОБА_2 складала калькуляційні картки, в яких вага сирих продуктів розраховувалася виходячи з натуральних форм розкладки сировини на 1 порцію готового блюда на підставі Збірника рецептур для харчування учнів, затвердженого Наказом міністра торгівлі УРСР від 24.12.1985 року за №341. Але у деяких картках були завищені натуральні норми розкладки сирих продуктів (вершкове масло, риба морожена, овочі). Чи списувалися ці продукти у журналі бракежу сирої продукції встановити неможливо, оскільки журнал бракежу сирої продукції у їдальні не вівся. Крім того, ревізією встановлено, що оскільки табелі відвідування учнями їдальні не велися, неможливо встановити правильність списання продуктів харчування на кількість готових блюд. Тому шляхом співставлення фактичної кількості учнів, як отримували харчування з даними калькуляційних карток було встановлено, що за 2013 рік зайво списані продукти харчування на суму 5096 грн. 14 коп., а за 2014 рік на суму 1908 грн. 39 коп.. Крім того ревізією встановлено, що кухарем ОСОБА_2 було отримано від поставщика ФОП ОСОБА_5 продуктів харчування на загальну суму 9449 грн. 03 коп., а в матеріальному звіті (по бухгалтерському обліку) було оприбутковано на суму 9760 грн. 62 коп., тобто було зайво оприбутковано та списано 309 грн. 26 коп..

На підставі матеріалів ревізії Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області звернулася до суду з позовом про стягнення з кухаря Загальноосвітньої школи №2 м. Роздільна ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 7113 грн. 76 коп. (309 грн. 26 коп. + 5096 грн. 14 коп. + 1908 грн. 39 коп. = 7113 грн. 76 коп.).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді кухаря Загальноосвітньої школи №2 1-111 ступнів у м. Роздільна Одеської області у 2013-2014 роках.

Відповідно до розділу №3 «Посадові обовязки» посадової інструкції кухаря ОСОБА_2 (т.с.1а.с.52-53), вона зобовязана:

- отримати з комори відповідну кількість продуктів харчування;

- готувати їжу відповідної якості згідно з технологією приготування;

- слідкувати за станом кухонного обладнання;

- підтримувати у належному санітарному стані робоче місце;

- вести записи у бракеражному журналі щодо обліку продуктів;

- систематично проходити безкоштовний медичний огляд і мати санітарну книжку.

Відповідно до Розділу 5 «Відповідальність» посадової інструкції кухаря, ОСОБА_2 несе матеріальну відповідальність за наявність (збереження) продуктів харчування, обладнання та інвентарю в кухні. За завдання школі у звязку із виконанням своїх посадових обовязків збитків кухар несе відповідальність у порядку і межах, встановлених трудовим чи цивільним законодавством.

Статтею 30 КЗпП України встановлено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, на обумовленої трудовим договором ст.31 КЗпП України.

Суд першої інстанції стягуючи з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 7113 грн. 76 коп. не звернув уваги на те, що в силу своїх посадових обовязків та вказаних вище норм КЗпП України, кухар ОСОБА_2 не зобовязана складати калькуляційні картки на меню; встановлювати кількість учнів школи, які щоденно повинні харчуватися у шкільній їдальні; отримувати від поставщиків продукти харчування та оприбутковувати їх; списувати продукти харчування.

За своїми посадовими обовязками кухар ОСОБА_2 зобовязана отримати з комори відповідну кількість продуктів харчування, приготувати їжу відповідної якості згідно з технологією приготування, та слідкувати за станом кухонного обладнання.

Крім того, визнаючи відповідача матеріально-відповідальною особою суд першої інстанції не прийняв до уваги, що хоча в акті ревізії (т.с.1а.с.7 зворот) і вказано, що ОСОБА_2 є матеріально-відповідальною особою, але доказів цього позивачем до суду не надано.

Суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що правових підстав, передбачених ст.134 КЗпП України для покладання на відповідача повної матеріальної відповідальності немає, та належних доказів завдання такої школи немає. Тому суд безпідставно, в порушення вказаної норми матеріального права, поклав на ОСОБА_2 матеріальну відповідальність у розмірі 7113 грн. 76 коп..

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, які мають значення для справи, та порушенням вказаних вище норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі, і не підтверджені доказами, яке це передбачено ч.1ст.60 ЦПК України.

Так, позивач не надав суду доказів того, що ОСОБА_2 є матеріально-відповідальною особою.

Висновки, викладені в акті ревізії про те, що ОСОБА_2 є матеріально-відповідальною не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки доказів цього у матеріалах перевірки немає. Окрім того, розрахунки матеріальної шкоди, які визначені в акті ревізії у розмірі 5096 грн. 14 коп. та 1908 грн. 39 коп. визначені членами ревізійної комісії на підставі приблизних розрахунків щодо кількості учнів, які відвідували їдальню у 2013 2014 роках, приблизної кількості списаної бракеражної продукції та з урахуванням деяких калькуляційних карток, у яких були завищені натуральні норми розкладки сировини.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, тому допущені припущення у акті ревізії до уваги не приймаються.

Не є належним доказом спричинення майнової шкоди і висновок ревізії про те, що кухарем ОСОБА_2 було отримано від поставщика ФОП ОСОБА_5 продуктів харчування на загальну суму 9449 грн. 03 коп., а в матеріальному звіті (по бухгалтерському обліку) було оприбутковано на суму 9760 грн. 62 коп., тобто було зайво оприбутковано та списано 309 грн. 26 коп., оскільки неможливо оприбуткувати те, чого немає. При цьому членами ревізійної комісії не перевірене заперечення ОСОБА_2, що у цьому випадку мала місце арифметична помилка.

Отже, правових підстав та належних доказів для покладання на відповідача матеріальної відповідальності у загальному розмірі 7113 грн. 76 коп. колегія суддів не вбачає.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 понесла судові витрати у зазначені цивільні справі у розмірі 267 гривен 96 коп., за подачу апеляційної скарги, і позивачу відмовлено у задоволенні позову, ці витрати, відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області на користь ОСОБА_2.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Роздільнянської міжрайонної державної фінансової інспекції в Одеській області, директора Роздільнянської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів, про стягнення майнової шкоди у розмірі 7113 гривен 76 коп..

Стягнути з Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області (код ЕДРПОУ 04056859, м. Роздільна вул. Незалежності, 9) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги, у розмірі 267 гривен 96 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7