Провадження № 2/201/2616/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

при секретарі Кірієнко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про стягнення матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3», в якій просила суд, з урахуванням уточнень позовних вимог, стягнути з відповідачів на її користь суму у розмірі 10 061,60 грн., яка є різницею між реальною сумою відновлювального ремонту технічних пошкоджень автомобіля та сумою, що сплатила страхова компанія.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 квітня 2016 року о 03 годині 50 хвилин на вул. Комічній в м. Дніпропетровську в районі буд. № 19 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні ушкодження.

Згідно рахунку № С-00005657 від 31 травня 2016 року, виданого ФОП ОСОБА_6 на імя позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля Scoda Octavia A5 складала 21 499,27 грн. Так як цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів ОСОБА_7 була застрахована у ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3», страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 11437,67 грн., що недостатньо для відновлення автомобіля. 21 квітня 2016 року позивач звернулася до ОСОБА_7 з проханням добровільно компенсувати різницю між реальною вартістю відновлювального ремонту технічних пошкоджень автомобіля та виплатою, здійсненою страховою компанією, на що ОСОБА_7 не дав жодної відповіді. У звязку з вищевикладеним, позивач, вважає, що з відповідачів необхідно стягнути вказану різницю між реальною сумою відновлювального ремонту технічних пошкоджень автомобіля та сумою, що сплатила страхова компанія.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивача надала заяву, яв якій просила розглядати справу без її участі, без фіксування технічними засобами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 41).

Відповідач ОСОБА_7 надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, без фіксування технічними засобами, у задоволенні позову проти нього просив відмовити, посилаючись на те, що його цивільна відповідальність була застрахована у ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на суму 100 000 грн., а отже страхова компанія і має доплатити решту суми, необхідної на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля позивача (а.с. 42)

Представник відповідача ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» надав суду заперечення на позов, в яких відзначив, що згідно ремонтної калькуляції № 16-63913 від 11 квітня 2016 року програми «AUDATEX», погодженої з позивачем, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача становить 13 760,62 грн., з яких: вартість робіт 7 645,72 грн.; вартість запчастин 7 637,17 грн. Враховуючи розрахунок коефіцієнту фізичного зносу (0,38) вартість зазначених вище замінених запчастин становить 4 642,20 грн. Тому, 20 квітня 2016 року страхова компанія відшкодувала позивачу 11 437,67 грн. (7 645,20 + 4 642,20 = 11 437,67 грн.) Крім того відповідач звертає увагу на те, що позивач у своїй заяві на виплату страхового відшкодування від 12 квітня 2016 року погодилась із вартістю відновлювального ремонту в розмірі 11 437,67 грн., та зобовязалася не мати претензій до страховика після виплати зазначеної суми відшкодування. У звязку з чим, відповідач просив відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» та справу розглянути без представника відповідача (а.с. 29 - 31).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За приписами ст. 990 Цивільного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 квітня 2016 року о 03 годині 50 хвилин на вул. Комічній в м. Дніпропетровську в районі буд. № 19 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2016 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до наряду замовленню № Ч-00000895 від 18 травня 2016 року, виданого ФОП ОСОБА_6, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача Scoda Octavia A5 складає 21 499,27 грн., вказана сума грошових коштів була сплачена останньою згідно рахунку № С-00005657 від 31 травня 2016 року, про що поставлена відповідна відмітка на наряді - замовленні (а.с. 17, 18).

Цивільно-правова відповідальності ОСОБА_7 застрахована ПАТ «УПСК» згідно Поліса АЕ 7893355 строком дії з 23.03.2016р. по 22.03.2017р., згідно якого відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн. (а.с. 43).

19 квітня 2016 року позивач подала до ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 38).

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 11 437,67 грн.

21 квітня 2016 року позивач звернулася до ОСОБА_7 з проханням добровільно компенсувати різницю між реальною вартістю відновлювального ремонту технічних пошкоджень автомобіля та виплатою, здійсненою страховою компанією у розмірі 11 437,67 грн. (а.с. 9), на що ОСОБА_7 не дав жодної відповіді.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, згідно із п. 14 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними діями відповідача ОСОБА_7 (цивільна відповідальність якого застрахована у ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3», з урахуванням лімітів відповідальності до 100000 грн.), пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу (власнику автомобіля) було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача.

Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до полісу АЕ 7893355, яким між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» оформлено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого встановлено 100 000 грн., а згідно рахунку № С-00005657 від 31 травня 2016 року, виданого ФОП ОСОБА_6 на імя позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача Scoda Octavia A5 складала 21 499,27 грн., тому, з урахуванням виплати страховою компанією позивачу страхової виплати у розмірі 11 437,67 грн., зі страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню різниця між реальною сумою відновлювального ремонту технічних пошкоджень автомобіля у розмірі 10 061,60 грн. (21 499,27-11 437,67 = 10 061,60 грн.).

За викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення недоплачених грошових коштів з відповідача ОСОБА_7, оскільки відповідальність останнього застрахована страховою компанією відповідача та розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, не перевищує страховий ліміт, встановлений в укладеному між сторонами в договорі страхування (в Полісі).

Надаючи правову оцінку доводам страхової компанії відповідача відносно того, що позивач погодилася з оціненим та виплаченим розміром страхового відшкодування, суд відноситься до останніх критично, оскільки така згода позивача не може трактуватися судом, як її повна відмова від права на відшкодування фактично сплачених та документально підтверджених витрат на відновлення пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу. У звязку з чим та з метою захисту своїх законних прав та інтересів позивач і звернулася до суду з даним позовом.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про стягнення матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути із відповідача ОСОБА_4 «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 77, 88, 197, 209, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» про стягнення матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 різницю між реальною сумою відновлювального ремонту технічних пошкоджень автомобіля та сумою, що сплатила страхова компанія у розмірі 10 061,60 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова