Справа № 209/3027/16-ц
Провадження № 2/209/1473/16
14 листопада 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Герасимчук І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних за договором позики,
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 02.04.2013 року взяла в борг у позивача ОСОБА_1 3000 доларів США, які зобов'язалася повернути не пізніше 08.04.2013 року.
Вказана обставина встановлена заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року і, відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню у цій цивільній справі.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.08.2015 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків, трьох процентів річних за договором позики, стягнення різниці у курсі валют та стягнення моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 8749,05 грн., три процента річних в розмірі 1432,28 грн., понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 101,81 грн. та витрати понесені позивачем на оплату правової допомоги в розмірі 1174,85 грн. (а.с.6-8).
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2016 року була частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 1174,85 грн. змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. В іншій частині заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року залишено без змін (а.с.9-11).

Як зазначено в позові і проти цього не надано заперечень відповідачем у справі, зазначені вище рішення судів відповідачем ОСОБА_2 не виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Зокрема, згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє позичальника права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема, відповідно ст. 625 ЦПК України стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом, до повернення боргу з часу поза межами періоду, за який вони стягнуті рішенням у іншій справі.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд розраховує суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення грошового зобов'язання з 06.04.2015 року по 17.08.2016 року, як про це вказано в позові.

Розмір простроченої суми боргу, яка була стягнута з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року складає 23970,00 грн., що станом на 2013 рік було еквівалентно 3000 доларів США по курсу НБУ (7.99 грн. за 1 дол. США).

Період прострочення грошового зобовязання з 06.04.2015 року по 17.08.2016 року складає 499 днів.

Сума трьох відсотка річних від простроченої суми за період прострочення грошового зобов'язання за вказаний період часу становить 983,00 грн., виходячи із розрахунку: 23970,00 грн. (сума простроченої заборгованості) х 3% : 365 днів х 499 днів (кількість днів прострочення виконання зобовязання) = 983,00 грн.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних збитків, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позика надана в іноземній валюті 3000 доларів США.

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Тому, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене в гривні.

Така правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 28.03.2013 року у справі № 6-3673вов10.

Враховуючи вищевикладене та те, що договір позики укладався в іноземній валюті (3000 доларів США), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу в частині доповнених позовних вимог відносно стягнення 51180 грн. - збитків пов'язаних із знецінення гривні по відношенню до долара США, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що офіційний курс валюти визначається на день платежу.

Згідно Наказу Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Виходячи із того, що відповідач не повернула позивачу отриману за договором позики суму коштів в іноземній валюті (доларах США), офіційний курс якої значно зріс по відношенню до національної валюти України - гривні, право позивача на отримання еквівалентної переданим доларам США суми порушене і для його відновлення останній мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловлено в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року у справі 6-24161ск15.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.11.2013 року було стягнуто борг в сумі 23970,00 грн., що було еквівалентно 3000,00 доларів США, а заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.08.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 8749 грн. - інфляційних втрат за прострочення грошового зобов'язання в сумі 23970,00 грн. за період з 06.11.2013 року по 06.04.2015 року (рішення в цій частині набрало законної сили).

Отже збитки завдані позивачу, що визначаються курсовою різницею долара США до гривні України, необхідно вираховувати з урахуванням курсу долара США на 06.04.2015 року (дата до якої було стягнуто інфляційні втрати) та на 17.08.2016 року, як про це заявлено в позові.

На 06.04.2015 року НБУ України курс долара США був встановлений на рівні 23,3047 грн. за 1 долар США. Отже сума не повернутого боргу - 3000 доларів США на 06.04.2015 року становила в еквіваленті 69914,10 грн.

На 17.08.2016 року НБУ України курс долара США був встановлений на рівні 25,0593 грн. за 100 долар США. Отже сума не повернутого боргу - 3000 доларів США на 17.08.2016 року становила в еквіваленті 75177,90 грн.

Таким чином завдані позивачу збитки, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 5263,80 грн. (75177,90 грн. - 69914,10 грн. = 5263,80 грн.)

Відповідач не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Таким чином з відповідача на користь позивача має бути стягнуто суму трьох відсотків річних в розмірі 983,00 грн. та збитки визначені за курсовою різницею долара США відносно гривні України в розмірі грн. 5263,80 грн., а всього 6246,80 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений у справі судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, але не менше мінімальної ставки судового збору за вимогами майнового характеру встановленого Законом України "Про судовий збір".

Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження витрат позивача за надання правової допомоги у цій цивільній справі, передбачених ст. 84 ЦПК України.

Судові витрати понесені у іншій цивільній справі не підлягають стягненню у цій цивільній справі.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2: три відсотки річних від простроченого зобов'язання, що складає 983,00 гривень; збитки за курсовою різницею долара США відносно гривні України в розмірі грн. 5263,80 грн.; сплачений судовий збір у справі в розмірі 551,20 грн., а всього 6798,00 грн.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів після його ухвалення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Байбара Г.А.