Справа №442/3998/16-ц
Провадження №2-о/442/70/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, приватний нотаріус Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаною вище заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що 30 листопада 2015 року померла її матір, ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя мати склала заповіт, згідно якого належну їй ? частину квартири АДРЕСА_1 заповіла сину, тобто її брату, ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст.1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також Інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки вона, отримує пенсію за віком, то належить до непрацездатних осіб, а тому має право на спадкування 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, після смерті матері.

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона звернулася до Приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_5 для отримання свідоцтва на спадщину.

Під час звернення нотаріус запропонувала їй документально підтвердити факт наявності родинних відносин між нею і ОСОБА_4, представивши їй своє свідоцтво про народження.

Саме тоді з'ясувалося, що в її свідоцтві про народження батьки записані: мати - ОСОБА_6, батько - ОСОБА_7. Однак шлюб між батьками був розірваний, а мати згодом одружилася з ОСОБА_8. Оскільки документи для підтвердження наведеного в неї були відсутні, вона звернулася до Відділу РАЦСу по м.Дрогобичу про отримання інформації з відповідних актових записів.

06 квітня 2016 року Відділ РАЦСу по м.Дрогобичу надав їй Витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану розірвання шлюбу з ОСОБА_7 та укладення шлюбу з ОСОБА_8

Оскільки підтвердити родинні відносини між нею і матір'ю, ОСОБА_4, документально вона не змогла, у нотаріуса виник сумнів у наявності родинних відносин між нею та спадкодавцем, саме, що ОСОБА_4 є її матір'ю.

Відтак для підтвердження факту наявності родинних відносин між нею і ОСОБА_4, для подальшого оформлення спадкових прав, їй було запропоновано звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особам.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Пр судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, для того щоб встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4, її матір'ю, необхідно встановити факт, що вона, ОСОБА_1, є дочкою ОСОБА_4. Їхні родинні відносини підтверджуються, крім її Свідоцтва про народження, Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.07.1997 року, згідно якого її вітчим, ОСОБА_2, заповів їй і брату свою ? частку квартири АДРЕСА_1, а також сімейними фотографіями.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в заяві, просить її задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував той факт, що ОСОБА_1 являється його сестрою та відповідно дочкою ОСОБА_4, щодо задоволення позову покладався на думку суду.

Заінтересована особа Приватний нотаріус Дрогобицького нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, не повідомивши причин неявки.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Згідно з п. 15 абз. З Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком(матір»ю) дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Тому, з огляду на те, що заявник народилася 06.08.1943 року, при вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин (материнства) слід застосовувати норми КпШС України.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Ст. 258 ЦПК України визначає, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт

Встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 потрібне для подальшого оформлення спадкових прав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 народилася 06 серпня 1943 року, згідно посвідки про народження її батьками записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, зокрема свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.07.1997 року, згідно якого вітчим, ОСОБА_2, заповів їй і брату (ОСОБА_2С.) свою ? частку квартири АДРЕСА_1, а також оглянувши сімейні фотографії, в суду не виникає жодного сумніву, що ОСОБА_4 являється мамою заявниці (ОСОБА_1Ф.), а тому заява є підставною та підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, яка померла 30 листопада 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.