Справа № 761/6749/16-ц
Провадження № 2/761/3930/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М., Лукянчук А.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Чернюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви про зменшення розміру заявлених вимог від 07.11.2016 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 733 157,00 грн., а саме:

- 19% річних відповідно до п.2.3 Договору за період з 08 квітня 2009 року по 05 лютого 2015 року в сумі 344 252,09 грн.;

- 3% річних за період з 08 лютого 2009 року по 05 лютого 2015 року на суму боргу 310 775,00 грн. в сумі 54 355,00 грн. та на 19% річних за той самий період у сумі 35 389,00 грн., а всього 89 744,00 грн.;

- індекс інфляції в період з 08 квітня 2009 року по 05 лютого 2015 року на суму боргу 310 775,00 грн. в сумі 174 981,00 грн.;

- індекс інфляції на 19% річних за період з 08 квітня 2009 року по 05 лютого 2015 року включно в сумі 124 180,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами 08.04.2008 року було укладено договір банківського вкладу за умовами якого позивач внесла на депозитний рахунок кошти зі сплатою 19% річних строком на 1 рік. Після закінчення дії договору кошти повернуті не були, позивач звернулась до суду із позовом та рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за депозитним договором в розмірі 310 775,00 грн.

Позивач зазначає, що оскільки кошти повернуті не були, позивачу за період часу з 08.04.2009 року по 05.02.2015 року мають бути сплачені відсотки в розмірі, який визначений умовами договору депозиту - 19% річних на заборгованість по вкладу, що визначена рішенням Апеляційного суду м.Києва від 16.11.2015 року в сумі 310 775,00 грн.

За цей самий період часу відповідач має сплатити на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та індекс інфляції на суму боргу та 19 відсотків річних.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 07.11.2016 року та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що на виконання умов Договору від 07.04.2008 року ОСОБА_3 відкрито депозитний рахунок НОМЕР_1 на який позивачем 07.04.2008 року внесено 625 000,00 грн. та поточні рахунки НОМЕР_2 (потім змінено на НОМЕР_3) на які 07.04.2009 року були перераховані кошти вкладу та процентів на виконання умов договору. Як зазначає позивач, перерахувавши кошти на поточний рахунок позивача Банк виконав свої зобов'язання за Договором та він припинив свою дію, а між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору банківського рахунку. А тому відсутні підстави для нарахування процентів за умовами депозитного договору та мають нараховуватись проценти за ставкою, яка визначена в договорі поточного рахунку, а якщо така не встановлена, то в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу. Саме таку правову позицію висловив Верховний суд України у справі №6-36цс15 від 10.06.2015 року.

Також представник зазначила, що після перерахування коштів на поточний рахунок позивач мала можливість вільно користуватись коштами. Зокрема, 07.04.2009 року 210 000,00 грн. та 100 000,00 грн. з вкладу було зараховано на інші депозитні рахунки. Також з поточного рахунку позивач отримала готівкою 07.04.2009 року суми 314 177,00 грн. та 1 000,00 грн., а 08.04.2009 року - 1 000,00 грн. та 775,00 грн.

Крім того, на даний час банк ліквідується, а тому відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача. Позивач не зверталась до уповноваженої особи на ліквідацію банку із заявою про включення вимог в реєстр кредиторів, а тому у відповідності до положень ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги є погашеними. Представник відповідача просила застосувати наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Вкладник) був укладений Договір №766850 строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення».

За умовами якого Вкладник передав, а Банк прийняв грошову суму Вкладу на вкладний рахунок №766850 на ім'я Вкладника в сумі 625 000,00 грн., що надійшла і зобов'язується виплатити Вкладникові суму вкладу та проценти на умовах та порядку, визначених Договором - строком на 12 місяців з датою повернення вкладу 07.04.2009 року зі сплатою 19% річних.

За умовами п.1.3 Договору, Банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії Договору та/або повернення коштів Вкладнику.

Повернення вкладу здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в день настання дати повернення вкладу, зазначеної в п.2.2 (07.04.2009 року) Договору (п.3.4.4 Договору).

Для повернення вкладу за умовами Договору Банк мав відкрити вкладнику поточний рахунок (п.3.4.4 Договору).

Проте в тексті Договору номер рахунку не зазначений та не було надано суду заяву про відкриття поточного рахунку чи договір на обслуговування поточного рахунку, відкритий на ім'я позивача.

На виконання п.3.2.1 Договору позивач 07.04.2008 року внесла на депозитний рахунок суму 625 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №946 від 07.04.2008 року.

Водночас Вкладник за умовами договору має право на отримання Вкладу, а банк у відповідності до положень п.3.4.3 Договору зобов'язувався повернути вклад з нарахованими процентами.

За умовами договору, проценти на вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу в банк до дня, що передує його поверненню вкладникові або списанню з вкладного рахунку вкладника (п.4.2 Договору).

Суду не було надано доказів, що позивач в письмовому вигляді зверталась до відповідача із заявою про повернення коштів депозитного вкладу, який не був повернутий.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 16.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Надра» про відшкодування збитків стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 заборгованість за депозитним договором від 07.04.2008 року у розмірі 310 775,00 грн.

Зазначеним рішенням встановлено, що судом першої інстанції при постановленні судового рішення не було взято до уваги ненадання відповідачем доказів на підтвердження правомірності списання коштів в розмірі 210 000 гривень та 100 000 гривень з підстав укладення між сторонами двох депозитних договорів. Відповідачем не було надано доказів на спростування тверджень позивача, що банк без її повідомлення безпідставно перевів вклад на невідомий позивачеві рахунок, та не одержавши від неї згоди на такий переказ, діючи всупереч вимогам депозитного договору та банківського законодавства, що в кінцевому рахунку призвело до ухилення відповідача від повернення депозитного вкладу в повному обсязі.

У відповідності до положень ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не заперечувалось представниками сторін, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" (далі - ПАТ "КБ "НАДРА"), , МФО 380764, місцезнаходження: вул. Артема, буд.15, м. Київ, 04053.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "НАДРА" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "НАДРА" запроваджено строком на три місяці з 06.02.2015 по 05.05.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 28 квітня 2016 р. № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 04 червня 2018 включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 04 червня 2018 включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах у справі за № 6-1123 цс16 від 13.06.2016 року, від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, які є обов'язковими для застосування судом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже, так як повернення грошових коштів визначено ст.ст. 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та не передбачено стягнення коштів за рішенням суду, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача.

Так як в судовому засіданні не було встановлено підстав для задоволення позовних вимог, тому суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 1058, 1060 ЦК України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення коштів - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула