Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки недійсним та зняття обтяжень, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом в якому просив: визнати недійсним договір іпотеки № 62742 від 05 квітня 2007 року, укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5; зняти обтяження, зареєстроване в реєстрі за № 255 на земельну ділянку площею 1,012га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 1,012 га по АДРЕСА_1 Навесні 2015 року, при розгляді цивільної справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк», йому стало відомого про існування кредитного договору між банком та ОСОБА_5 та договору іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано його земельну ділянку. Він кредитів не брав та не підписував договори іпотеки. Договір іпотеки, як зазначено в самому договорі, підписано за виданою ним довіреністю - ОСОБА_5, хоча він таких повноважень ОСОБА_5 не надавав..

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким останньому було надано кредит в розмірі 149 000,00 євро на строк до 35 квітня 2017 року, зі сплатою 12,8 % річних.

05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, від імені якого діяв ОСОБА_5, укладено договір іпотеки № 62742, згідно з яким в іпотеку банку було передано належну позивачу на праві власності земельну ділянку площею 1,012 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Також встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку площею 1,012 га що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті позову - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року рішення районного суду скасовано в частині відмови в позові та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 267 921,48 євро та пеню в розмірі 12 607,21 грн. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, оскільки позивачем, всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не доведено ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а саме не доведено, що його представник ОСОБА_5, діючи від його імені при укладенні оспорюваного договору іпотеки, перевищив свої повноваження, оскільки з довіреності, посвідченої 23 вересня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_4 цією довіреністю уповноважив ОСОБА_5 користуватися, або заставити, здати в оренду, обміняти, продати за ціну та на умовах за його розсудом належні йому на праві власності земельні ділянки площею 1,0120 га та 0,1493 га, які розташовані по АДРЕСА_1

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, тому касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова