Справа №442/4160/16-ц
Провадження №2-о/442/73/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявники звернулися в суд з заявою в якій з врахуванням уточнених вимог просять встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проживаючих у АДРЕСА_1 - разом із спадкодавцем ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 02.02.2014 року і до дня його смерті.

В обгрунтування заявлених вимог посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який до дня смерті був зареєстрований у АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою № 635, виданою ДП «Стебниккомунсервіс» 19.02.2016 року, який являвся батьком ОСОБА_1,.

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності нерухоме майно - житлове приміщення у гуртожитку (кімната АДРЕСА_2), земельну ділянку для ведення садівництва площею 0.0400 га, розташовану на території Снятинської сільської ради та садовий будинок НОМЕР_1, який знаходиться на вказаний земельній ділянці.

За життя ОСОБА_3 склав нотаріально посвідчений заповіт, в якому зазначив, що все майно, окрім земельної ділянки, розташованої на території Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області заповідає своєму синові - ОСОБА_1.

07 березня 2016 року вони звернулися до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Момот М.О. із заявою про прийняття спадщини. Однак, після вивчення поданих ними документів нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, видавши їм відповідний лист - відмову, оскільки ними не було представлено документів про спільне проживання зі спадкодавцем, що свідчило би про фактичне прийняття ними спадщини на підставі ст. 1268 ЦК України.

Так, не зважаючи на те, що вони були зареєстровані за різними адресами: вони - в м. Дрогобичі, а ОСОБА_3 у м.Стебнику, вони з 02.02.2014 року проживали разом, до дня його смерті, у АДРЕСА_1, тобто за місцем їхньої реєстрації, оскільки протягом останнього року перед смертю ОСОБА_3 хворів і потребував стороннього догляду, який вони йому надавали. Вказане підтверджується довідкою № 3985 від 26.05.2016 року, виданою КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, після з'ясування вказаних обставин.

Таким чином, у зв'язку із наявною відмовою нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, з підстав, викладених вище, у них виникла необхідність для звернення до суду з даною заявою.

Сторони в судове засідання не з?явилися, однак в матеріалах справи маються заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, заявники заяву підтримують, заінтересована особа не заперечує щодо її задоволення.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Суд перевіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який до дня смерті був зареєстрований у АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою № 635, виданою ДП «Стебниккомунсервіс» 19.02.2016 року, який являвся батьком ОСОБА_1 та свекром ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_3 склав нотаріально посвідчений заповіт, в якому зазначив, що все майно, окрім земельної ділянки, розташованої на території Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області заповідає своєму синові - ОСОБА_1, а земельну ділянку, розташовану на території Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області заповів ОСОБА_2.

07 березня 2016 року заявники звернулися до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Момот М.О. із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ними не було представлено документів про спільне проживання зі спадкодавцем.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Особисто для мене, звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має суттєве значення, оскільки надасть можливість в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права.

Згідно з п. 7 Постанови № 5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Із представлених суду документів вбачається, що заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами: заявники - в м. Дрогобичі, а ОСОБА_3 у м.Стебнику, однак не зважаючи на різні реєстрації, вони з 02.02.2014 року проживали всі (ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3) разом, до дня смерті ОСОБА_3, у АДРЕСА_1, тобто за місцем реєстрації заявників, оскільки протягом останнього року перед смертю ОСОБА_3 хворів і потребував стороннього догляду, що також підтверджується довідкою № 3985 від 26.05.2016 року, виданою КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради.

Відтак, судом встановлено, що заявники та покійний ОСОБА_3 з 02.02.2014 року проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов»язки. З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту постійного проживання заявників з спадкодавцем, оскільки такий підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, має для заявників юридичне значення.

Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 218, 256 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проживаючих у АДРЕСА_1 - разом із спадкодавцем ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 02.02.2014 року і до дня його смерті.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Крамар О.В