УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення у житлове приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, який уточнили в процесі розгляду справи, та остаточно просили:

- зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення позивачів в приватний будинок АДРЕСА_1 та не чинити їм перешкоди;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду на користь ОСОБА_4 у розмірі 55 200 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, а на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що вони зареєстровані та проживали у вказаному вище будинку, 3/8 частин якого на праві власності належить позивачеві ОСОБА_4, проте у березні 2014 року відповідач створив для них нестерпні умови проживання, внаслідок чого вони були вимушені залишити вказане житлове приміщення та проживати окремо у орендованій кімнаті у гуртожитку.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що після залишення ними будинку відповідач чинить їм перешкоди у користуванні житловим приміщенням і не надає можливості повернутися до будинку, позивачі просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня

2015 позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в будинок АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 користуватися будинком АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки у сумі 55 200 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальних збитків та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків в сумі 55 200 грн відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні збитків та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, рішення суду апеляційної інстанції оскаржується ОСОБА_4 тільки в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_6 на її користь матеріальних збитків у сумі 55 200 грн. а тому в іншій частині на предмет законності і обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині в вирішення позовних вимог про стягнення матеріальних збитків, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що позивачі добровільно залишили спірний будинок у квітні 2014 року, а наявність перешкод у користуванні власністю встановлена судом без визначення певного строку, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що понесення позивачем витрат по сплаті орендної плати не є збитками, спричиненими діями відповідача, а отже наявність майнової шкоди не доведена позивачем в ході розгляду справи, а тому задоволенню не підлягає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

За приписами ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович