У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на поліпшення нерухомого майна та стягнення коштів за розпискою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 56 785 грн, які понесені ним на поліпшення житлового будинку із надвірними будівлями, 3 200 грн - за проведення будівельних експертиз, виготовлення технічної документації на земельні ділянки, а також 12 000 грн, переданих ОСОБА_5 згідно з розписки від 06 жовтня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він постійно проживав у будинку по АДРЕСА_1, який належав померлій матері відповідача - ОСОБА_6

Зазначав, що ОСОБА_5 звернулась до нього з пропозицією придбати у неї вказаний житловий будинок за ціною 12 000 грн. У зв'язку з чим, 06 жовтня 2011 року він передав відповідачу грошові кошти за житловий будинок у розмірі 12 000 грн, на підтвердження чого була складена розписка.

У період з 2012 року по 2014 рік він за власний рахунок здійснював поліпшення території господарства, зробив капітальний ремонт житлового будинку і господарських будівель, на що витратив значну суму коштів.

Посилаючись на те, що відповідач відмовилась укласти договір купівлі-продажу та посвідчити його нотаріально, вимагаючи провести доплату за проданий житловий будинок, просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на поліпшення житлового будинку із надвірними будівлями по АДРЕСА_2 у розмірі 36 006 грн 87 коп., 1 200 грн - витрати, понесені на послуги по дослідженню зазначеного житлового будинку та 12 000 грн, отриманих згідно з розписки від 06 жовтня 2011 року.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Рішення судів в іншій частині не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивач на виконання вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України довів обставини, на які він посилався, зокрема, що поліпшення будинку, здійсненні ним, не можуть бути відокремлені від майна, відтак ОСОБА_4 має право на відшкодування здійснених ним витрат (ч. 4 ст. 390 ЦК України).

З огляду на те, що позивачем надано належні та допустимі докази (товарні чеки, накладні, квитанції) на підтвердження понесених ним витрат у розмірі 36 006 грн 87 коп., такі грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_4

При цьому, судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передана ОСОБА_4 відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська