АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8472/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1583/16Головуючий у 1-й інстанції Середа А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 квітня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 148 279 грн. вартості майна, набутого під час шлюбу, та судові витрати: судовий збір 1503 грн., витрати за юридичні послуги 1000 грн., відповідачці виділити майно, зазначене у позовні заяві.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 22 жовтня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2015 року, яке набрало чинності 06 листопада 2015 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано та визначено місце проживання доньки ОСОБА_5 з матірю ОСОБА_3

Відповідно до ст.ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне зазначення.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом ст.ст. 60, 61 СК України до спільного майна подружжя належать будь-які речі, набуті подружжям під час шлюбу, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони, кожна з яких повинна довести факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, що мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем не доведено факту набуття майна, зазначеного у позовній заяві, за рахунок спільних коштів подружжя, що виключає підстави для поділу майна.

У відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України суд дав належну оцінку наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку, що майно, придбане третьою особою ОСОБА_4, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і поділу між сторонами не підлягає.

Позивачем по справі не надано жодних доказів, які відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України щодо їх належності та допустимості, стосовно спірного майна, його наявності на час припинення шлюбних відносин, джерела і часу його придбання, його дійсної вартості на час розгляду справи, факту розпорядження відповідачкою спільним майном проти його волі, що є предметом доказування по справі.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, вказаних фактів не доводять і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та доведеним обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1