Справа № 442/1338/16-ц
У Х В А Л А

"10" лютого 2016 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., при секретарі Малик О.Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (м.Дрогобич, вул..Д.Нечая, 20, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (Дрогобицький район, с.Раневичі, вул..Мазепи, 4) про визнання права власності на спільне майно подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя, -

в с т а н о в и в :

08.02.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 (Дрогобицький район, с.Раневичі, вул..Мазепи, 4) про визнання права власності на спільне майно подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя, а саме: визнати спільним майном подружжя житловий будинок № 4 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул..Мазепи в с.Раневичі Дрогобицького району Львівської області, житловою площею 100,1 кв.м., загальною площею 211,1 кв.м.; визнати за ним право власності на ? ідеальну частину житлового будинку № 4 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по вулиці Мазепи в с.Раневичі Дрогобицького району Львівської області.

З метою забезпечення позовних вимог, позивачем 10 лютого 2016 року подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилаються на те, що в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне майно подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя.

Їхнім спільним сумісним майном із відповідачкою є житловий будинок №4 по вул. Мазепи в с.Раневичі Дрогобицького району Львівської області та земельна ділянка площею 0,1567 га, яка була надана для будівництва та обслуговування цього житлового будинку.

Зазначений будинок та земельна ділянка були придбані згідно договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки Серії ВАМ №271143 від 03.07.2003 року.

Вважає, що оскільки вищезазначений житловий будинок є їхньою спільною сумісною власністю із відповідачкою, без його згоди може бути відчужено на користь будь-якої іншої особи, тобто існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який час здійснити відчуження спірного житлового будинку та земельної ділянки на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Наведене свідчить, що, невжиття заходів забезпечення позову до вирішення даного спору по суті, враховуючи підстави позовних вимог, може призводити до послідуючих порушень прав позивача, а також унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Саме ці обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України «Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі».

Враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р. в якій сказано, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р.

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку, з належними до будинку господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Мазепи, 4 в с.Раневичі, Дрогобицького району Львівської області.

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крамар О.В.