Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

За участі секретаря Костів Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила зобов'язати Моторно(транспортне) страхове бюро України виконати зобов'язання закритого акціонерного товариства «Українсько - Російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» щодо виплати на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування завданої матеріальної шкоди в межах страхової суми, визначеної Полісом №ВВ/3410779 від 15.06.2008 року.

Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на наступне. 13 травня 2009 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу - автомобіля «Нісан», державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності, винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано іншого учасника ДТП ОСОБА_2, який керував автомобілем «ЛАЗ», державний номер НОМЕР_3, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2009 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Закритим акціонерним товариством «Українсько-Російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка». На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року позов ОСОБА_1 Акціонерного товариства «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» про відшкодування страхового відшкодування задоволено, присуджено стягнути з Закритого акціонерного товариства «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 25654,00 грн.. Однак виконати рішення суду виявилось неможливим, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 15 лютого 2012 року по справі №5011-15/525-2012, Закрите акціонерне товариство «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Позивач вважає, що у відповідності до вимог п.п. г) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він має право отримати страхове відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, що безпосередньо відноситься до повноважень Моторного (транспортного) страхового бюро України. 21 березня 2016 року позивач звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, однак до цього часу відповідачем не вжито заходів для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування, чим порушуються права позивача, та за відсутності можливості врегулювати це питання в добровільному порядку, позивач вимушений звертатись з даними позовом до суду.

11 жовтня 2016 року представник позивача ОСОБА_3 подав заява про зміну предмету позову, за змістом поданої до суду заяви позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 25000,00 грн., яка підлягала виплаті за Полісом №ВВ/3410779 від 15.06.2008 року, оформленим Закритим акціонерним товариством «Українсько- Російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка», що ліквідована.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача Чехоєва Н.М. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, представник відповідача подала до суду письмові заперечення на позов, які долучено до матеріалів справи, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позивач не заявив свої вимоги до страховика у процесі банкрутства, у зв'язку з чим не набув статусу кредитора, не заявлені вимоги до страховика не породжують для МТСБУ жодних зобов'язань перед кредиторами останнього відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як з'ясовано судом, на підставі постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2009 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.6)

Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: « 13 травня 2009 року, приблизно о 17 год. 30 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автобусом ЛАЗ, державний номер НОМЕР_2, в м.Києві по проспекту Перемоги, під час розвороту не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Форд, державний номер НОМЕР_3, чим порушив п.13.3 ПДР».

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На момент скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - «ЛАЗ А183Д1» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить Автобусному парку №5 КП «Київпастранс», була застрахована в Акціонерному страховому товаристві «Авіоніка», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №ВВ/3410779 від 15 червня 2008 року, з визначеним строком дії з 15 червня 2008 року до14 червня 2009 року. (а.с.7)

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500,00 грн. на одного потерпілого. (п.9.2 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

На підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2013 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи №761/8875/13-ц, позов ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Українсько-Російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» про відшкодування страхового відшкодування задоволено.

Присуджено стягнути з Закритого акціонерного товариства «Українсько-Російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 25654,00 грн.. (а.с.9-11)

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ, серед іншого, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Регулювання діяльності та здійснення регламентних виплат МТСБ здійснюються відповідно до розділу IV Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 20 цього Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно дост. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з результатів правового аналізу вказаних норм матеріального права, обов'язок із виконання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів/майна - на МТСБУ.

Пред'являючи вимоги до Моторно (транспортного) страхового бюро України, позивач посилається, як підставу відшкодування коштів по виплаті страхового відшкодування за рахунок фонду потерпілих, на положення п .п. «г» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів», зазначаючи, що саме МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди за обставин, визначених чинним законодавством з урахуванням того, що з 15 лютого 2012 року рішенням Господарського суду м. Києва в справі №5011-15/525-2012, Закрите акціонерне товариство «Українсько-Російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» визнано банкрутом та з 28 вересня 2015 року, припинено його діяльність.

Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Строк ліквідаційної процедури не може перевищувати дванадцяти місяців. Господарський суд може продовжити цей строк на шість місяців, якщо інше не передбачено цим Законом.

На підставі рішення Господарського суду міста Києва від 15 лютого 2012 року по справі №5011-15/525-2012, Закрите акціонерне товариство «Українсько-Р+осійська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» визнано банкрутом, а з 28 вересня 2015 року, припинено господарську діяльність юридичної особи.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, у позивача виникло право на відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в розрізі даного спору майнові інтереси позивача є об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ці обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2013 року, тому не потребують доказуванню в силу положень ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України.

В той же час, суд критично відноситься до заперечень Моторно (транспортного) страхового бюро України з приводу відсутності підстав для виплати позивачу страхового відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, оскільки в межах даного спору встановлена сукупність об'єктивних обставин, що дають підстави вважати про виникнення у позивача права отримати страхове відшкодування з резервного фонду, а саме: факт визнання Закрите акціонерне товариство «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» банкрутом та припинення його діяльності шляхом ліквідації є підставою для МТСБУ відшкодувати за рахунок коштів фонду захисту потерпілих завдану позивачу шкоду, що безпосередньо кореспондується з положеннями п .п. «г» п. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів», в той же час відсутність в законі чіткої визначеної спеціальної процедури відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ, яка має бути закріплена законодавчо і містити визначений перелік дій, які слід вчинити потерпілій особі для отримання виплати, не може слугувати підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначенні у ст. 991 Цивільного кодексу України, ст.26 Закону України «Про страхування» та ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. (ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України)

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується залученою до справи квитанцією про їх оплату.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.3, 14, 15, 16, 1187 Цивільного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про страхування», ст.ст.20, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп., за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я