УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Хустської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_5 про визнання права забудовника та права введення в експлуатацію будинку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 2 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 1990 року він разом зі своєю сім'єю зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1. За усною домовленістю з власником земельної ділянки - його бабою ОСОБА_5 у дворі цього будиноковолодіння він продовжив завершення розпочатого його батьками гаражу з переплануванням його у житловий будинок. На підставі рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 27 квітня 2010 року № 225, яким відповідачці ОСОБА_5 надано дозвіл на проведення будівельних робіт на земельній ділянці, яка їй належить на праві власності на продовження будівництва гаражу з надбудовою над ним господарських приміщень та зобов'язано ОСОБА_5 виготовити проектну документацію. Через родинний конфлікт ОСОБА_5, власник земельної ділянки відмовляється визнати його забудовником зазначеного гаражу у дворі будинку № АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, позивач просив визнати його забудовником зазначеного спірного будівництва та визнати за ним право введення в експлуатацію цієї забудови.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 права та обов'язки забудовника житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці ОСОБА_5 та визнано за ОСОБА_4 право введення в експлуатацію даного будинку.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 2 серпня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивач не довів, що його права на забудову порушено, оскільки він не набув права забудовника спірного будівництва та права введення його в експлуатацію в установленому законом порядку, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досягли усної домовленості щодо продовження позивачем спірного будівництва та подальше його введення позивачем в експлуатацію, не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки ОСОБА_5, яка є власником земельної ділянки, на якій проводиться спірне будівництво, заперечила право ОСОБА_4 на забудову, оскарживши рішення районного суду про визнання за останнім такого права.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 2 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

О.В.Закропивний