АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1. який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 квітня 2016 року,

встановила:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 14 128 гривень 8 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Посилалася на те, що 24 жовтня 2015 року квартиру АДРЕСА_1 та належить їй на праві власності було затоплено мешканцями квартири №34 за вказаною адресою, а отже з вини відповідачки їй завдано матеріальну шкоду в сумі 14 128 гривень 8 копійок.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 14 128 гривень 8 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що 24 жовтня 2015 року відбулось затоплення квартири позивачки водою з квартири, яка належить відповідачці, внаслідок чого ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду в сумі 14 128 гривень 8 копійок.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, згідно частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як роз'яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7742210 від 11 липня 2005 року (а.с.10).

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 грудня 2007 року (а.с.7).

Згідно акту обстеження квартири №30 від 24 жовтня 2015 року вбачається, що члени комісії встановили квартирі позивачки наступні пошкодження:

у вбиральні розмокло пластикове покриття стін та стелі, шахти з водопровідними трубами;

у ванні кімнаті розмокло пластикове покриття стін та стелі, замкнув та перегорів вентилятор витяжки, згоріли галогенові лампочки, у дзеркалі із підсідкою перегоріли лампочки, пошкоджено саме дзеркало;

в коридорі розмокли обої на стінах, двері викривило, стеля у жовтих плямах, ламіноване покриття здулося;

у вітальні розмокли обої на стінах, стеля у жовтих плямах, ламінат на підлозі розмок та здувся (а.с.11).

З технічного висновку від 19 грудня 2015 року вбачається, що вартість матеріальної шкоди, яка заподіяна ОСОБА_3 в результаті залиття водою квартири АДРЕСА_1 становить 14 128 гривень 8 копійок (а.с.17-30).

З довідки житлово-будівельного кооперативу №61 від 5 листопада 2015 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_6 (а.с.14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції належним чином не встановив обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до правил частин 1, 2 статті 1166 ЦК України у правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди: не позивач доводить наявність вини відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Відповідно до положень вказаної статті підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдавала шкоди.

Позивач повинен довести суду наявність шкоди та її розмір, протиправну поведінку відповідача та причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та шкодою.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Згідно з частиною 4 статті 10, частиною 4 статті 60 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов та стягуючи кошти на відшкодування вартості відновлювального ремонту, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства не врахував, та не з'ясував, які саме неправомірні дії вчинив відповідач, якими доказами підтверджується неправомірна поведінка відповідача, та причинно-наслідковий зв'язок між ними й шкодою, яка завдана майну позивача.

З матеріалів справи вбачається, що на момент затоплення квартири №30, в квартирі №34 проживав ОСОБА_6

ОСОБА_2 в той час перебувала за межами України.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що внаслідок неправомірних та винних дій ОСОБА_2 позивачу було завдано матеріальну шкоду.

В наданому акті обстеження квартири №30 від 24 жовтня 2015 року не відображено причини залиття квартири №30 та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Враховуючи наведені вище обставини рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI (далі - Закону) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до статті 8 «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року, № 80-VIII установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

З квитанції №41 від 25 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 535 гривень 92 копійки (а.с.95).

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в позові.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 535 гривень 92 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 квітня 2016 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 535 (п'ятсот тридцять п'ять) гривень 92 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарг.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: