АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Усика Г.І.

- Пікуль А.А.

при секретарі - Сімаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 27 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суд м. Києва від 27 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, Приватного підприємства «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 27 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду обставинам справи не відповідають. Суд не надав належної оцінки викладеним в позові обставинам залиття, внаслідок якого було завдано шкоди квартирі позивачів, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Причиною даної події був розрив запірного вентилю, встановленого в квартирі ОСОБА_7 і ОСОБА_7 ОСОБА_8 підприємством «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна», тобто, саме ці особи є винними в заподіянні шкоди. Судом не було витребувано та досліджено оригінал повного експертного висновку щодо оцінки вартості збитку, завданого майну ОСОБА_3. Рішення суду не відповідає вимогам процесуального закону щодо його змісту та форми, що також є підставою для його скасування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 грудня 1993 року Фондом комунального майна Радянського району м.Києва, ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є співвласниками в рівних частках квартир АДРЕСА_1. Відповідно до копії свідоцтва про смерть ( а.с. 163) ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідач ОСОБА_6 є власником, ОСОБА_7 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_2, яка знаходиться над квартирою позивача.

Приватне підприємство «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» є обслуговуючою організацією, яка надає житлово-комунальні послуги по будинку АДРЕСА_1.

З дослідженого судом акту обстеження санітарно-технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 12.10.2015 року, складеного комісією Приватного підприємства « Науково-технічне підприємство « Український центр нерухомого майна» вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося 11.10.2015 року при запуску системи центрального опалення внаслідок розриву запірного вентилю, що розташований на горизонтальному відводі стояка системи опалення в квартирі №25, яка розташована вище.

Відповідно до акту обстеження об»єкта від 19 листопада 2015 року, складеного оцінювачем ОСОБА_14, внаслідок залиття квартира АДРЕСА_1 має критичне пошкодження стелі житлової кімнати.

У зв'язку з залиттям квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 уклала з ПП « Європейський консалтинговий центр» договір про надання робіт з експертної грошової оцінки майна № 19/11-15-1 від 19.11.2015 року.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку, складеного Приватним підприємством « Європейський консалтинговий центр», вартість збитку, завданого власникам через пошкодження житлової двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 15 798 грн. 84 коп. з ПДВ станом на дату оцінки- 19 листопада 2015 року.

Оскільки відповідачі в добровільному порядку не відшкодували ОСОБА_3 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття її квартири, то вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6, Приватного підприємства «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, Приватного підприємства «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необгрутованими, не підтверджені належними та допустимими доказами та тому підстав для їх задоволення немає.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28 липня 2016 року було задоволено заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5.

Прийнято відмову представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 від позову до відповідачів ОСОБА_7 та Приватного підприємства «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна».

Рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 27 квітня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ПП «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ПП «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» закрито.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв»язку з їх недоведеністю погодитись не може з наступних підстав.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З наданих сторонами доказів вбачається, що квартира АДРЕСА_2 розташована поверхом вище над квартирою АДРЕСА_1 Після залиття квартири АДРЕСА_1 працівниками ПП «Науково - технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» було складено відповідний акт, яким встановлено, що залиття даної квартири відбулося з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 внаслідок розриву запірного вентелю, що розташований на горизонтальному відводі стояка системи опалення в квартирі НОМЕР_3

Оцінюючи в сукупності надані та досліджені докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що внаслідок неякісною нижнього важелю крану з заглушками в квартирі відповідачів було зірвано цей кран та пішов витік води. А тому встановленою та доведеною є та обставина, що у квартирі АДРЕСА_2 відбувся витік води з запірного пристрою, встановленого замість приладів опалення, внаслідок чого було залито нижче розташовано квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ст.. 322 ЦК України, власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст.. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Так як власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_6, то саме він, як власник квартири несе відповідальність за проведений в квартирі демонтаж приладу опалення та встановлений запірний пристрій, а тому саме з вини власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6. відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 і саме відповідач повинен відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири НОМЕР_4

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався в рішенні на неможливість встановити відповідальну особу за залиття квартири позивача та на неможливість встановити дійсний обсяг пошкодженого в квартирі позивачки майна, визначити кількість матеріалів, обсяг робіт, їх вартість.

Так із звіту про незалежну оцінку, складеного Приватним підприємством «Європейський консалтинговий центр», який надавався суду першої інстанції і був зроблений 19.11.2015 року вбачається, що експертом проводився візуальний огляд пошкодженої залиттям квартири, вивчались надані акти, технічний паспорт квартири. Дослідивши всі докази в сукупності, оглянувши об»єкт оцінки, суб»єкт оціночної діяльності прийшов до висновку, що вартість збитку, нанесеного власникам через пошкодження житлової двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, становить 15 798 грн. 84 коп. з ПДВ станом на дату оцінки- 19 листопада 2015 року. Даний звіт складений з дотриманням вимог діючого законодавства та особою, яка на момент проведення оцінки мала відповідний сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача.

Доказів на спростування висновків звіту щодо розміру завданої матеріальної шкоди відповідач суду не надав.

З урахуванням наведенного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям її квартири, 13 714,60 гривень ( 15 798,84 грн. - ПДВ в сумі 2 742, 92 грн.), так як позивачем не надано доказів того, що ремонтні роботи в її квартирі було виконано суб»єктом підприємницької діяльності чи юридичною особою, які є платниками податку на додану вартість.

Відповідно до змісту ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, колегія суддів, враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та приходить до висновку, що на користь позивача ОСОБА_3 необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Суд 1-ї інстанції не врахував вказаних обставин справи та положень закону та прийшов до необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди .

Обгрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування їй відповідачем понесених витрат по оплаті вартості робіт суб»єкта оціночної діяльності Приватного підприємства « Європейський консалтинговий центр» в розмірі 1500,00 грн., так як факт понесення вказаних витрат позивачем підтверджений належними доказами.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь понесених нею витрат по оплаті послуг адвоката, відповідно до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України, огляду на наступне.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, з системного аналізу даного закону вбачається, що перелік послуг, з яких стягуються витрати на правову допомогу, обмежений лише: участю особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

12 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скомороха та партнери» і ОСОБА_3 було укладеного договір про надання правових послуг. В цей же день ОСОБА_3 сплатила на реквізити товариства грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., як аванс по договору про надання правових послуг.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що інтереси позивачки під час розгляду справи представляв представник ОСОБА_4 В»ячеслав ОСОБА_5 за довіреністю від 02 грудня 2015 року, а не як адвокат чи фахівець в галузі права, представництво є безкоштовним. Відомості про те, що ОСОБА_9. був допущений до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин колегія суддів вважає, що правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 2000 грн. витрат на правову допомогу немає.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкодипідлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 13 714,60 грн. моральної шкодив сумі 2000 грн., витрати на проведення оцінки вартості збитку, завданого внаслідок залиття квартири в розмірі 1500,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову та за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 777, 03 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, ст.ст. 84, 88, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 27 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири 13 714,60 грн., витрати на проведення оцінки вартості збитку, завданого внаслідок залиття квартири, в розмірі 1500,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн..

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 777, 03 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: