Справа № 304/1457/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів - Бондаренка Ю.О., Власова С.О.,

секретарі - Волощук В.І.,

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Перечинського районного суду від 22 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Перечинської РДА про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Перечинського районного суду від 29 квітня 2010 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано і від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу їх малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її вихованні. Відповідач не підтримує з донькою ніяких стосунків, не здійснює її виховання, не турбується про неї, не проявляє батьківське піклування та турботу, самоусунувся від виконання обов'язків по матеріальному утриманню дитини, по теперішній час не сплачує жодних коштів на утримання дитини, при цьому не зважаючи на наявність рішення суду про стягнення аліментів.

Оскільки, названі ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків є навмисними, він не є недієздатним або непрацездатним, розуміє наслідки своєї поведінки та бездіяльності і посилаючись на зазначені обставини просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Перечинського районного суду від 22 лютого 2016 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, винесено з неповним з'ясуванням та з неналежною правовою оцінкою наявних доказів, з безпідставним наданням переваги одним доказам перед іншими та неврахуванням доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи, висновки суду ґрунтуються на припущеннях та на недоведених матеріалами справи обставинах і підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Від представника Служби у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без їх участі і висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр.ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_5 підтримують.

Встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 виданий 17 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області.

Рішенням Перечинського районного суду від 29 квітня 2010 року шлюб, зареєстрований 05 серпня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції за актовим записом №27 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано та визначено місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, при матері - ОСОБА_1.

Донька ОСОБА_5 проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновку органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації від 16 жовтня 2015 року вбачається, що уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» чітко роз'яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки на підставах, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року ратифікованої Україною 27.02.1991 року держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

На підставу заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач по рішенню суду не сплачує жодних коштів на утримання доньки та не підтримує ніяких стосунків з дитиною, не здійснює її виховання, не турбується про неї, не проявляє батьківське піклування та турботу.

Згідно із розрахунку заборгованості по аліментах складеного відділом ДВС Перечинського РУЮ, на підставі виконавчого листа №2-279/10 від 12.08.2010 року, виданого Перечинським районним судом, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 16.01.2016 року становить 24 224,20 грн., яка є на даний час і така частково погашається, що стверджується квитанціями про оплату (а.с.59-63).

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, оскільки такий не ґрунтуються на встановлених судом обставинах та вимогах закону.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачкою не надано суду переконливих доказів про те, що ОСОБА_3 негативно впливає на виховання доньки і ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками і позбавлення батьківських прав може мати місце у виняткових випадках, які судом не встановлено і суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Перечинського районного суду від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой