Справа № 161/6563/16-ц Провадження № 22-ц/773/1721/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Шевчук Л. Я.,

суддів Киці С. І., Данилюк В. А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, відділ опіки та піклування Служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні та у вільному спілкуванні з дитиною, встановлення порядку прийняття участі у вихованні дитини. Позов обґрунтовано тим, що після розірвання шлюбу між позивачем і відповідачем остання почала перешкоджати позивачу у спілкуванні із сином. 15 січня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні дитини. На протязі січня - лютого 2016 року договір виконувався сторонами належним чином. Проте, 20 березня 2016 року після конфліктної ситуації, спровокованої відповідачкою, остання позбавила його права брати участь у вихованні сина у встановлений договором спосіб та без її присутності. Пунктом 2.2. договору встановлено, що батько має право розірвати даний договір в односторонньому порядку шляхом надіслання матері письмового повідомлення у випадку порушення матірю умов пунктів 1.2.-1.6. розділу 1 договору. В такому випадку визначення розміру витрат на утримання дитини та вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини буде вирішуватися в судовому порядку з урахуванням інтересів дитини. Позивач направив відповідачу письмове повідомлення про те, що він в односторонньому порядку розриває договір від 15 січня 2016 року, яке відповідач отримала. В звязку з цим позивач просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні та у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкоди в особистому спілкуванні з дитиною та визначити наступний порядок у вихованні сина та у спілкуванні: батько має право не менше ніж двічі на місяць проводити з дитиною вихідні дні (суботу та неділю) за місцем свого проживання, з дідом, бабою, з іншими членами сімї та родичами, з правом відвідувань місць загального відпочинку у м. Луцьку та м. Рівному, без присутності матері дитини, а саме: батько проводить вихідні дні з дитиною кожну першу та третю неділю місяця; при цьому батько самостійно забирає дитину з помешкання матері у пятницю ввечері не пізніше 21 год. 00 хв. та зобовязується повернути дитину в неділю в помешкання матері не раніше 19 год. 00 хв., але не пізніше 21 год. 00 хв.; мати зобовязана надати дитині всі необхідні для проведення вихідних днів речі (одяг, іграшки, підручники, тощо); батько має право на три додаткові дні кожного місяця для особистого побачення з дитиною, але обовязково з врахуванням інтересів дитини та без відриву її від навчального процесу, спортивних секцій чи інших заходів виховного характеру. При цьому він завчасно за день до настання відповідного додаткового дня повідомляє матір про відповідний намір; батько має право особисто, без присутності матері, перебувати з дитиною не менш ніж 30 днів поспіль будь-якого літнього місяця календарного року щорічно з правом виїзду за межі місця проживання дитини до санаторно-курортних зон України з попереднім повідомленням про це матір дитини не менш ніж за місяць; батько має право особисто, без присутності матері, щорічно перебувати з дитиною протягом семи днів в період 01 по 15 січня з попереднім повідомленням про це матір дитини не менше ніж за місяць; батько має право на спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; зобовязати відповідача ОСОБА_4 в разі настання зміни фактичного місця навчання, проживання, перебування сина, повідомити його про це на наступний день з дня настання таких обставин.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали і просили скаргу задовольнити, інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення позивача та його представника, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу пердставника позивача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того, що відповідачем до моменту звернення із зазначеним позовом до суду чинилися перешкоди позивачу у вихованні та у вільному спілкуванні з дитиною, а також те, що нею не виконувався договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15 січня 2016 року. Також суд виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено факту ухилення відповідача, що проживає разом із дитиною, від виконання рішення органів опіки та піклування щодо способу участі позивача у вихованні сина та спілкування з ним, оскільки таке рішення відповідними органами Луцької міської ради або Рівненського міськвиконкому не приймалося.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Судом із матеріалів справи та пояснень сторін, їх представників встановлено наступне.

Сторони по справі з 22 вересня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 вересня 2015 року було розірвано (а.с. 7).

Позивач та відповідач мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

15 січня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у вихованні, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстровий номер 53 (а.с. 9-10).

Пунктами 1.2.-1.6. вказаного договору було визначено способи участі батька у вихованні дитини та у спілкуванні з нею. Також умовами даного договору встановлено право батька в односторонньому порядку розірвати договір шляхом надіслання матері письмового повідомлення у випадку порушення матірю умов п.п. 1.2.-1.6. розділу 1 договору.

18 квітня 2016 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 15 січня 2016 року у звязку з порушенням матірю умов договору.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, що передбачено частиною 1 статті 160 СК України.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Таким чином, виходячи з змісту статті 159 СК України, ухилення одного з батьків від виконання рішення органу опіки та піклування є окремою підставою реалізації судового захисту порушеного права та не може обмежувати право позивача на звернення безпосередньо до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні у тому разі, коли таке рішення органом опіки та піклування не приймалося..

Оскільки батько дитини позивач в даній справі ОСОБА_2 не звертався із заявою до органу опіки і піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та у спілкуванні з нею, судом першої інстанції було зобовязано орган опіки та піклування надати такий висновок (а.с. 58).

Висновком органу опіки та піклування виконкому Рівненської міської ради від 20 вересня 2016 року № 08-1759 визначено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та у вільному спілкуванні з дитиною, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: у І та ІІІ тиждень місяця у суботу та неділю; 3 додаткові дні кожного місяця для особистого побачення з дитиною; 30 днів у літній період для оздоровлення дитини (а.с. 65-66).

З огляду на викладенні обставини колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог про визначення способів участі у вихованні дитини та у спілкуванні з нею.

Колегія суддів також не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2016 року між позивачем і відповідачем був укладений договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, відповідно до умов якого (п. 2.2. договору) батько має право розірвати даний договір в односторонньому порядку шляхом надіслання матері письмового повідомлення у випадку порушення матірю умов пунктів 1.2-1.6 розділу 1 цього договору.

При цьому, судом встановлено, що позивач 19 квітня 2016 року направив відповідачу письмове повідомлення про розірвання зазначеного договору в односторонньому порядку згідно п. 2.2. договору (а.с. 11).

Відповідач та її представник не заперечували, що таке повідомлення відповідач отримала.

Кожна сторона, як це передбачає стаття 60 ЦПК України, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку колегії суддів відповідач в судовому засіданні не довела того, що вона не чинить позивачу будь-яких перешкод у спілкуванні із сином та у його вихованні.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач суду не надала.

Врахувавши наведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

При визначенні способів участі позивача у вихованні дитини, місця та час їхнього спілкування колегія суддів бере до уваги висновок органу опіки і піклування про усунення перешкод у вихованні та у вільному спілкуванні із сином (а.с. 62,63).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_5 та у його вихованні.

Визначити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та у вільному спілкуванні із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: у 1 та 3 тиждень місяця у суботу та неділю; 3 додаткові дні кожного місяця для особистого спілкування з дитиною; 30 днів у літній період для оздоровлення дитини.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді