Справа № 323/2878/16-ц
№ провадження 2-о/323/101/16
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

01.09.2016 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Плечищевої О.В., при секретарі Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її чоловік - ОСОБА_2, який на момент смерті проживав в Донецьку, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 29.07.2016 року.

Та обставина, що померлий ОСОБА_2 доводився чоловіком заявниці підтверджується свідоцтвом про одруження,серії НОМЕР_2, видане виконавчим комітетом Яснополянської сільської ради народних депутатів Оріхівського рйону Запорізької області 20.09.1986 року.

Заявниця звернулася до Шахтерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану міста Донецька, де їй було видано свідоцтво про смерть за печаткою "Донецької народної республіки».

Оскільки на день смерті чоловік заявниці знаходився в Донецькій районній республіки, яка відноситься до тимчасово окупованої території, медична документація про причину смерті та свідоцтво про смерть видано органом, який діє на тимчасово не контрольованій території України.

Для приведення записів про смерть чоловіка відповідно до чинного законодавства ОСОБА_1 звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області із заявою про реєстрацію смерті і видачу свідоцтва про смерть, проте їй у реєстрації було відмовлено і надано роз'яснення, що вона має право звернутися до суду за місцем свого проживання для винесення рішення про встановлення факту смерті.

Заявниця бажає оформити спадщину після смерті чоловіка, але у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть її чоловіка видане за печаткою "Донецької народної республіки" не може вважатися законним, оскільки виданий іншою державою та не може бути легалізований.

25 березня 2015 року вступила в силу постанова Верховної Ради України №254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", згідно якої Рада визначила тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, сел і поселення Донецької та Луганської областей.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

На підставі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»:

1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»:

1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Як вбачається з роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.10 відповідно до п.4 ст.273 ЦПК України суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений у порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Пунктом п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

ОСОБА_1 прохає встановити факт смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця села Ясна Поляна Оріхівського району Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 53-ох років в Донецькій народній республіці. Крім того, прохає зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції внести запис про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця села Ясна Поляна Оріхівського району Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 53-ох років в Донецькій народній республіці до державного реєстру актів цивільного стану та видати свідоцтво про смерть встановленого зразку.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності,на задоволенні вимог заяви наполягає.

В судове засідання представник зацікавленої особи не з"явився, на адресу суду надав листа про розгляд справи без їхньої участі, заперечень проти даної справи не мають.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця села Ясна Поляна Оріхівського району Запорізької області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.4).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець села Ясна Поляна Оріхівського району Запорізької області помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 53-х років в Донецькій народній республіці, що стверджується лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 29.07.2016 року. (а.с.8) та свідоцтвом про смерть НОМЕР_3.(а.с.9).

Для приведення записів про смерть чоловіка відповідно до чинного законодавства ОСОБА_1 звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області із заявою про реєстрацію смерті і видачу свідоцтва про смерть, проте їй у реєстрації було відмовлено і надано роз'яснення, що вона має право звернутися до суду за місцем свого проживання для винесення рішення про встановлення факту смерті..

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).

Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не

передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону).

Статею 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 53-х років в Донецькій народній республіці, що стверджується лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 29.07.2016 року. (а.с.8) та свідоцтвом про смерть НОМЕР_3.(а.с.9).

Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про

встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 29.07.2016 року та свідоцтво про смерть НОМЕР_3, як носій конкретної інформації факту смерті ОСОБА_2, при цьому не може визнати вказане свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсними і не створюють правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.

У частині 4 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючисьст. 13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст.3, 8, 214, 215, 223, 234, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця села Ясна Поляна Оріхівського району Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 53-х років в Донецькій народній республіці.

Зобов"язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції внести запис про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця села Ясна Поляна Оріхівського району Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 53-х років в Донецькій народній республіці до державного реєстру актів цивільного стану та видати свідоцтво про смерть встановленого зразку.

Д опустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області : О.В.Плечищева