Справа № 203/6552/13-ц
У Х В А Л А

іменем України

20 грудня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Казака С.Ю.

при секретарі Булеці А.В.

за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_3, на бездіяльність державного виконавця, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_2, в якій остання посилалась на те, що постановою державного виконавця Святошинського районного ВДВС від 15.05.2015 року було відкрито виконавче провадження №47564527 за виконавчим листом №2/0203/204/2014, виданий 10.04.2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 183117 грн. 85 коп. Постановою державного виконавця було накладено арешт на майно боржника. На теперішній час при наявності у боржника майна (квартири), державним виконавцем рішення суду не виконано в примусовому порядку, не вжито жодних заходів на його виконання, не направлено на її адресу жодного документу чи повідомлення про хід виконавчого провадження, щодо призначення проведення оцінки вартості майна боржника. З урахуванням зазначеного скаржник просила суд зобовязати державну виконавчу службу розпочати примусове виконання рішення, шляхом реалізації майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_3, проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що в межах виконавчого провадження ОСОБА_3 перерахував на депозитний рахунок виконавчої служби присуджені за рішенням суду на користь ОСОБА_2 кошти в повному обсязі, а також сплатив виконавчий збір. Виконавче провадження в звязку з цим було завершено. А тому, на теперішній час відсутні підстави для оскарження бездіяльності державного виконавця.

Представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на неодноразові виклики до суду не зявився, про причини неявки представника вказаною заінтересованою особою повідомлено не було.

Скаржник ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні 21.11.2016 року підтримали подану скаргу. В призначене на 20.12.2016 року судове засідання не зявились. В наданій заяві ОСОБА_2 просила перенести судове засідання в звязку із виїздом її та представника до прокуратури №8 у м.Києві з приводу досудового розслідування.

До вказаної заяви було надано лист місцевої прокуратури №8 м.Києва від 22.08.2016 року. Разом з тим, з вказаного листа вбачається, що останній є відповіддю прокуратури на звернення іншої особи - ОСОБА_4 щодо підроблення посвідчення про призначення опікуна недієздатному ОСОБА_5 та не містить будь-якої інформації щодо виклику ОСОБА_2 до прокуратури або органу досудового розслідування на 20.12.2016 року.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення скаржника та її представника про день та час слухання справи, не надання доказів щодо поважності причини їх неявки в призначене на 20.12.2016 року судове засідання, той факт, що останні приймали участь в судовому засіданні 21.11.2016 року та підтримали подану скаргу, достатність наявних матеріалів справи для перевірки доводів скарги, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності скаржника та представника відділу виконавчої служби.

Перевіривши викладені в скарзі та доповненнях до неї доводи. заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України в разі встановлення неправомірності рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця суд зобовязує його усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права скаржника.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року з ОСОБА_3, як опікуна ОСОБА_5. на користь ОСОБА_2 було стягнуто кошти в сумі 181304 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 1813 грн. 05 коп. (а.с.9-13).

На виконання вказаного рішення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 10.04.2015 року було видано виконавчий лист, який ОСОБА_2 було предявлено для примусового виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Постановою державного виконавця від 15.05.2015 року було відкрито виконавче провадження №47564527 (а.с.15-17).

В ході виконавчого провадження було виявлено майно боржника ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, на яку накладено арешт постановою від 24.06.2015 року та постановою державного виконавця від 01.03.2016 року було призначено експерта, субєкта оціночної діяльності, для надання звіту про оцінку майна боржника, що вбачається з копії відповідної постанови та інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с.28,128-130).

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем (ч.5 ст.52).

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_2 посилалась на бездіяльність державного виконавця щодо не вжиття заходів примусового виконання рішення та просила зобовязати державну виконавчу службу розпочати примусове виконання рішення, шляхом реалізації майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду скарги боржником ОСОБА_3 05.09.2016 року на депозитний рахунок виконавчої служби було перераховано кошти в сумі 201679 грн. 64 коп. на виконання вимог виконавчого документу щодо стягнення на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 181304 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 1813 грн. 05 коп., а також сплати виконавчого збору та постановою державного виконавця від 04.10.2016 року виконавче провадження №47564527 було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV в звязку з фактичним виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вказане підтверджується відповідними копіями меморіального ордеру та квитанції від 05.09.2016 року про перерахування коштів боржником на депозитний рахунок відділу виконавчої служби, копією постанови від 04.10.2016 року про закінчення виконавчого провадження та інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с.106,107,126-127,128-130).

Таким чином, з огляду на положення ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, відповідно до якої стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях, виконання боржником ОСОБА_3 в повному обсязі вимог виконавчого документу та перерахування присуджених за судовим рішенням на користь ОСОБА_2 коштів на депозитний рахунок виконавчої служби, а також завершення виконавчого провадження на час розгляду скарги в звязку з фактичним виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, суд приходить до висновку, що заявлені у скарзі ОСОБА_2 вимоги щодо зобовязання виконавчої служби розпочати примусове виконання рішення, шляхом реалізації майна боржника, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,49,52 Закону України «При виконавче провадження», ст.ст.3, 10,11,27,383,386-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_3, на бездіяльність державного виконавця, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак