У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Боднар О.В. і ОСОБА_1,

секретар Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами прокуратури Закарпатської області та Державної казначейської служби України на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2016 р. за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України та прокуратури Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2016 р. (з урахуванням ухвали цього ж суду від 05.08.2016 р. про виправлення арифметичної помилки) збільшені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 387150 грн. моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури.

У апеляційній скарзі прокуратура Закарпатської області просить скасувати це рішення як незаконне та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи (1450 грн.) і часу перебування ОСОБА_2 під слідством і судом (89 місяців і 4 дні) законодавчий мінімум моральної шкоди складає 129243.30 грн. Суд не обґрунтував стягнення значно більшої суми шкоди.

У апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України ОСОБА_3 також просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що спірні правовідносини виникли виключно між позивачем і прокуратурою Закарпатської області, а тому Казначейство України не завдало жодної шкоди позивачу. Указує на недоведеність моральної шкоди та необґрунтованість завищеного розміру такої.

При цьому право ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої їй незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, розмір мінімальної заробітної плати на час судового розгляду справи (1450 грн.) не оспорюється.

По суті справи оспореними обставинами є питання доведеності моральної шкоди та її величина. Водночас, прокуратура Закарпатської області визнає право ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди в сумі 129243.30 грн. (1450 х 89 місяців і 4 дні).

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченої, незаконного застосування запобіжного заходу, а незаконність перебування під слідством і судом установлена постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Закарпатської області від 10.08.2015 р. про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати. Позивачка незаконно перебувала під слідством і судом із 06.03.2008 р. по 10.08.2015 р. Такими діями їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з незаконними діями органів досудового розслідування, що призвело до погіршення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, порушення морально-психологічної атмосфери в сімї, погіршення відносин з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому суд першої інстанції, ґрунтуючись на засадах розумності, поміркованості і справедливості, враховуючи характер, обсяг, глибину та тривалість моральних страждань позивача, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, зниження ділової репутації, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, вважав, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен складати 387150 грн., виходячи з розрахунку три мінімальних розміри заробітної плати, що діють на час розгляду справи, за кожен місяць перебування під слідством та судом (1450 грн. х 89 місяців х 3).

Колегія суддів повністю погоджується із цими висновками, оскільки вони відповідають нормам матеріального права та встановленим обставинам справи на підставі правильно досліджених доказів.

Доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу як суперечні обставинам справи на нормам матеріального права.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 1176 ч. ч. 1, 2. 7 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Так, відповідно до пункту п'ятого статті 3, ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільних законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд у повній мірі врахував положення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких крім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових втрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, та прийнявши до уваги, що законом встановлено тільки мінімальній розмір відшкодування моральної шкоди, а не її максимальний розмір.

Отже, суд правильно та обґрунтовано визнав, що із урахуванням засад розумності, поміркованості і справедливості, характеру, обсягу, глибини та тривалості моральних страждань позивачки, тяжкості вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, зниження ділової репутації, часу та зусиль, які необхідні для відновлення попереднього стану, розмір відшкодування моральної шкоди повинен складати 387150 грн. (у трикратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати).

На думку колегії суддів, указаний розмір відшкодування моральної шкоди є достатнім для розумного задоволення потреб позивачки та не має за мету призвести до її збагачення.

За таких обставин апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення залишенню без змін.

Отже, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319, 324 ч.1 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та прокуратури Закарпатської області відхилити.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня 2016 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: