У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому, із урахуванням уточнень позовних вимог, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 29 891, 10 доларів США, що в еквіваленті становить 660 294 грн 40 коп., з яких: 5 254,55 доларів США - заборгованість за кредитом, 7 076,27 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 506,16 доларів США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом та 376 725 грн 51 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 23листопада 2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 12 649,89 доларів США на термін до 23 листопада 2011 pоку, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Посилаючись на те, що належним чином зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконував, у зв'язку з чим утворилась вищевказана заборгованість, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області 2016 року від 06 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 906, 23 доларів США, яка складається з: 5 254, 55 доларів США - заборгованість за кредитом та 3 651, 68 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та закрити провадження у справі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що банк звернувся до суду з указаним позовом в межах строку позовної давності, оскільки такий строк переривався у зв'язку з пред'явленням банком 29вересня 2011 року позову до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави. У зв'язку з наведеним з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили перебіг строку почався заново, тобто з 01 листопада 2012 року.

Крім того, апеляційним судом, правильно зазначено, що станом на 25 серпня 2015 року залишок непогашеного кредиту становить 5 254,55 доларів США, тому на вказану суму банк має право нараховувати 12 % річних за користування кредитом.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська