Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5054/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Відділ з розвитку підприємництва та захисту прав споживачів Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» в особі Запорізької дирекції Центр поштового звязку № 4, про спонукання до виконання умов кредитного договору від 23 грудня 2013 року та перерахунку сплачених грошових коштів у відповідності до умов кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог зазначила, що між нею та ПАТ «Дельта Банк» 23 грудня 2013 року укладено кредитний договір №002-07420-231213, згідно з яким вона отримала кредит у сумі 4543,90 грн. та зобовязалась повернути протягом 18 місяців суму боргу щомісячними рівними платежами у сумі 253 грн. в строк до 23 числа відповідного місяця.

Після укладання договору відповідач запропонував їй сплачувати щомісячні платежі через відділення будь-яких банків на території України, через карту, інтернет-банк Дельта, а також через відділення УДППЗ «Укрпошта»

06 березня 2015 року нею було здійснено сплату чергового платежу в розмірі 300 грн. за кредитним договором через відділення «Укрпошта», проте ПАТ «Дельта Банк» безпідставно не зарахував платіж, посилаючись на те, що гроші банку не були перераховані.

Відповідно до реєстру прийнятих платежів на погашення зобов'язань УДППЗ «Укрпошта» перерахував на рахунок ПАТ «Дельта Банк» сплачені нею 300 грн. Вона двічі надавала працівникам банку оригінал квитанції про сплату платежу за березень 2015 року та просила видати довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору.

Проте ПАТ «Дельта Банк» в порушення умов кредитного договору на час подання позовної заяви не зарахував сплачені нею 300 грн. в суму погашення кредиту та безпідставно нарахував штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту з березня 2015 року в сумі 1200 грн.

06 квітня 2015 року нею було повністю погашено заборгованість за кредитним договором №002-07420-231213 від 23 грудня 2013 року, жодних зобовязань вона не має.

На підставі зазначеного просила визнати неправомірними дії банку в частині не зарахування в рахунок сплати тіла кредиту платежу в сумі 300 грн., сплаченого 06 березня 2015 року та зобовязати відповідача зарахувати до тіла кредиту сплачений нею вказаний платіж; зобов'язати відповідача скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за період з березня 2015 року у сумі 1200 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ «Дельта Банк» в частині не зарахування в розрахунок сплати тіла кредиту платежу у сумі 300 грн., сплаченого 06 березня 2015 року відповідно до кредитного договору № 002-07420-231213 від 23 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3

Зобовязано ПАТ «Дельта Банк» зарахувати до тіла кредиту сплачений ОСОБА_3 06 березня 2015 року платіж у сумі 300 грн. відповідно до кредитного договору № 002-07420-231213 від 23 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3

Зобовязано ПАТ «Дельта Банк» скасувати штрафні санкції за кредитним договором № 002-07420-231213 від 23 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, нараховані в період з березня 2015 року по день винесення рішення суду.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в сумі 551,20 грн. в дохід держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недослідження умов кредитного договору, ненадходження платежу на рахунки банку, відкликання банківської ліцензії, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що сума коштів 300 грн., внесених ОСОБА_3. 06.03.2015 р., не була зарахована на рахунок позивача через обставини, від неї не залежні, відповідач відмовляється зарахувати зазначені кошти, нараховує штрафні санкції, чим порушує права позивача.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України), суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки відповідач порушив договірні умови і це призводить до нарахування штрафних санкцій, порушене право позивача підлягає судовому захисту, обраний позивачем спосіб захисту є захисту змісту порушеного права та не суперечить закону.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 510 цього Кодексу сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Основні критерії належності виконання зобовязань містяться у статтях 526 - 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, здійснено сторонами, відповідно до предмета виконання, у передбачений строк (термін), у визначеному місці та у належний спосіб.

Згідно з частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За правилами, встановленими п.4 ч. 1 статті 532 Цивільного кодексу України, місце виконання грошового зобов'язання є місцезнаходження кредитора.

В силу вимог ч. 2 статті 532 Цивільного кодексу України зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Ст. 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 23 грудня 2013 року уклала з ПАТ «Дельта банк» договір № 002-07420-231213 про надання кредиту на купівлю товару у сумі 4543,90 грн. строком на 18 місяців. Погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 зобов'язалася здійснювати щомісячно, згідно п.4 договору, не пізніше 23 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 253 грн. відповідно до графіку платежів, наведеному у додатку 1 до цієї пропозиції, який є невід'ємною частиною цієї пропозиції, на відкритий рахунок, згідно п. 2.7. частини 2 цієї пропозиції, відповідно до порядку та умов, визначених правилами (рахунок № 8715).

При цьому судом було встановлено, що на виконання боржником свого обов'язку по погашенню кредиту щомісячними платежами 06.03.2015 р. на рахунок № 8715 був здійснений платіж в сумі 300 грн. через відділення Українського державного підприємства «Укрпошта», що підтверджується доданою до матеріалів справи квитанцією. Даний факт не оспорюється ні банком, ні УДППЗ «Укрпошта». Сума проведеного платежу достатня для виконання щомісячного грошового зобов'язання у повному обсязі.

Зясовано, що приймання платежів на користь ПАТ «Дельта Банк» здійснювалось через відділення поштового зв'язку згідно умов договору на приймання платежів № 934-33 від 03.02.2013 року, укладеного між УДППЗ «Укрпошта» та банком.

Пунктами 4.1.1, 4.1.2 та 4.1.6 договору на приймання платежів встановлено обов'язок виконавця в особі об'єктів поштового зв'язку приймати від споживачів платежі для перерахування на рахунок замовника на умовах, визначених цим договором; своєчасно перераховувати суми прийнятих платежів на рахунок замовника та передавати реєстри прийнятих платежів у строки, визначені у пункті 2.2 договору; до 7 числа кожного місяця, наступного за звітним, готувати акт приймання-передачі наданих послуг з приймання платежів, зразок якого вказано в додатку №6 до цього договору, та передавати їх на підпис замовнику (положення щодо акту приймання-передачі з пересилання поштових відправлень, зразок якого вказано в додатку №7 до цього Договору, виключено згідно Додаткової угоди №1 від 30.12.2013).

Провини позивача в не зарахуванні її платежу, здійсненого 06.03.2015 року, немає.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» подання ініціатором до банку або іншої установи - учасника платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки.

Доводи банку про те, що кошти не були перераховані УДППЗ «Укрпошта», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини не впливають на права та обовязки, які виникли між позичальником та банком. Спір між банком та УДППЗ «Укрпошта» передано на вирішення до господарського суду, рішенням господарського суду м. Київа від 07 червня 2016 року стягнуто з УДППЗ «Укрпошта» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 7 920 372 грн. 70 коп.

Наявність у позивача оригіналу квитанції про сплату 300 грн. через відділення УДППЗ «Укрпошти» свідчить про належне виконання нею умов кредитного договору щодо своєчасного погашення боргу, а тому нарахування банком штрафних санкцій та вимога сплатити цю суму повторно є неправомірними.

Отже, в даному випадку боргові зобов'язання позивача перед банком є погашеними.

Відповідно до положень статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі (позивачем та відповідачем) можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

ПАТ «Дельта Банк» є юридичною особою, яка перебуває в стадії ліквідації, але до Єдиного державного реєстру не внесено запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, тому банк є належним відповідачем у даній справі.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення, а відтак, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: