Ухвала

Іменем України

29 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську Волинської області про відшкодування шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в липні 2001 року при отриманні його особової справи від правонаступника роботодавця виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську Волинської області керувалася нормативними актами, які втратили силу, а тому визначила його середній заробіток для обчислення страхових виплат на час оформлення справи в заниженому розмірі.

Враховуючи викладене, позивач просив встановити його заробітну плату до ушкодження здоров'я, відкориговану станом на 1 квітня 2001 року, в розмірі 772,66 грн. та розмір щомісячної страхової виплати при 60 % втрати працездатності в розмірі 463,60 грн. і скасувати постанову відповідача від 1 липня 2001 року.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 01 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 04 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

09 грудня 1987 року ОСОБА_2 отримав виробничу травму при виконанні трудових обов'язків на ДП Шахта № 2 «Нововолинська». Рішенням МСЕК від 10 січня 1995 року його вперше було визнано інвалідом 2 групи та встановлено втрату 80% професійної працездатності. Роботодавцем визначено та проводилось щомісячну виплату на відшкодування шкоди. З 01 січня 1996 року шахта № 2 була перейменована на ДП шахта «Бужанська», після ліквідації якої з 01 серпня 1996 року відшкодування шкоди здійснювалось Західно-Українською дирекцією по ліквідації шахт.

Рішенням МСЕК від 18 січня 2001 року позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності і другу групу інвалідності від трудового каліцтва, а з 15 січня 2004 року - 80 % втрати працездатності довічно.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську Волинської області від 01 липня 2001 року ОСОБА_2 вирішено продовжити раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 313 грн. 15 коп. з 01 липня 2001 року до 18 січня 2002 року на підставі зазначеного висновку МСЕК від 18 січня 2001 року із заробітної плати 521 грн. 92 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та п. 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, дійшли обґрунтованого висновку про те, що після передачі 01 липня 2001 року особової справи ОСОБА_2 до відділення Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Нововолинську Волинської області останнє не визначало суму страхової виплати, а лише продовжило її виплату у відповідності до довідки про розмір такої виплати і втрачений заробіток, наданої шахтою № 2 «Нововолинська», та на протязі всього часу виплати страхового відшкодування проводило його підвищення згідно чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), висновків судів не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич