Справа № 308/7034/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом першого позивача - ОСОБА_1 та другого позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання таким що втратив право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Перший позивач - ОСОБА_1 та другий позивач - ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_3, про визнання таким що втратив право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивачу на право власності належить квартира розташована в м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 26/26, отримана в процесі приватизації державного житлового фонду, про що свідчить Свідоцтво про приватизацію від 27.01.1995 року, а саме ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_4.

ОСОБА_4 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_3. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на сьогоднішній день є повнолітнім і також зареєстрований за даною адресою, не є власником, а проживає разом з ОСОБА_2.

Однак подружнє життя у позивача та Відповідача не склалося. Останні два роки Відповідач та ОСОБА_1 спільного господарства не ведуть, як подружжя не проживають, а з 2015 року відповідач за місцем реєстрації взагалі не зявлявся, забрав свої речі де проживає на сьогоднішній день позивачем не відомо, жодних витрат по утриманню квартири не несе, тобто повністю втрати інтерес до помешкання.

На ґрунті особистих неприязних відносин, які склались між сторонами Відповідач категорично відмовляється в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 26/26. Це при тому, що останньому на праві власності належить житловий будинок, розташований в Київській області та садовий будинок розташований в Ужгородському районі.

Реєстрація Відповідача за адресою м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 26/26, створює для Позивачів труднощі в оформленні субсидії, додаткове навантаження на сплату комунальних послуг повязаних з утриманням квартири.

На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: м. Ужгород, вул. 8-го Березня26/26.

Перший позивач - ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена. Від її представника ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.

Другий позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена.

Відповідач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, проте його представник надіслав на адресу суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, оскільки дійсно більше року не проживає за зазначеною адресою.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення

спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та її дочці - ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована в м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 26/26, отримана в процесі приватизації державного житлового фонду, про що свідчить Свідоцтво про приватизацію від 27.01.1995 року. Право власності було зареєстроване у встановленому законом порядку4 24.05.1995 року.

04.02.1995 року ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ФМ № 276743, ОСОБА_4 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_3.

16.05.1996 року за спільної згоди двох позивачів у квартиру було зареєстровано відповідача ОСОБА_3, так як він був чоловіком ОСОБА_1.

Однак подружнє життя у позивача та Відповідача не склалося. Останні два роки Відповідач та ОСОБА_1 спільного господарства не ведуть, як подружжя не проживають, а з 2015 року відповідач за місцем реєстрації взагалі не зявлявся, забрав свої речі де проживає на сьогоднішній день позивачем не відомо, жодних витрат по утриманню квартири не несе, тобто повністю втратив інтерес до помешкання.

Даний факт підтверджується актом КП «ЖРЕР № 5» від 04.07.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 не проживає в квартирі за адресою м. Ужгород, вул. 8-го Березня 26/26, що підтвердили сусіди ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_10

Відповідач також подав до суду клопотання від 22.11.2016 року за яким підтвердив вищевикладене та зазначив, що дійсно більше одного року не проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, і не заперечує проти задоволення позову, що фактично є повним визнання позову.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, прямо передбачених пунктами 1-7 частини 3 зазначеної статті.

Як зазначено у ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

За змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати в сумі 551,20 грн. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224 - 233 ЦПК України, ст. ст. 391

ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов першого позивача - ОСОБА_1 та другого позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання таким що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 26/26, ідентифікаційний номер суду не відомий, витрати із сплати судового збору в сумі 551,20 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11