У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області, про скасування рішення, технічної документації та державної реєстрації земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_3, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 2 квітня 1996 року Тересвянська селищна рада прийняла рішення, яким передала у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,16 га в АДРЕСА_1 Вказаною земельною ділянкою вона користувалась більше 50 років. Звернувшись у відповідні органи із заявою про виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки, вона дізналась що земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_2

Рішенням 16 сесії 6 скликання № 279 від 26 червня 2012 року Тересвянської селищної ради надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на проект відводу земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1.

Рішенням № 389 від 18 січня 2013 року 21 сесії 6 скликання Тересвянської селищної ради затверджено технічну документацію із землеустрою та надано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га.

Позивач просила суд скасувати рішення № 279 від 26 червня 2012 року 16 сесії 6 скликання Тересвянської селищної ради про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на проект відводу земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 в смт. Тересва та рішення № 389 від 18 січня 2013 року 21 сесії 6 скликання Тересвянської селищної ради про затвердження проекту із землеустрою та відведення земельної ділянки площею 0,1277 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, визнати технічну документацію та держану реєстрацію земельної ділянки площею 0,1277 га по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 недійсною.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що право позивача не порушено, оскільки спірні земельні ділянки знаходяться у різних місцях та їх межі не накладаються, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не являються суміжними землекористувачами; отже суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2015 року та ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_3,відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.О.Кузнєцов Г.І.Мостова