Справа № 313/1016/16-ц
Провадження № 2 /313/271/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року смт. Веселе

Веселівський районний суд

Запорізької області

В СКЛАДІ:

головуючого судді: Калабухова О.А.

при секретарі: Бадюла В.А.

За участю:

Позивача: ОСОБА_1

Представника позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Веселівського районного суду справу за позовом:

ОСОБА_1 до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності, відповідно до якого:

10 липня 2004 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5 житловий будинок № 7, який розташований за адресою: 72215, Запорізька область, Веселівський район, с. Менчикури, вул. Партизанська. На момент відчуження правовстановлюючі документи були відсутні, але вказаний житловий будинок згідно даних погосподарської книги за 2001 - 2005 роки Менчикурівської сільської ради (особовий рахунок № 350) належав забудовнику ОСОБА_5 Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1960 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Цього ж дня, ОСОБА_1 було передано власнику встановлену за домовленістю вартість, а саме 600 (шістсот) грн. 00 коп., остання у зв'язку із повною оплатою вартості передала позивачу ключі від будинку та забезпечила повний доступ до нього. Договір купівлі-продажу було укладено у простій формі, а саме у вигляді розписки. Наступне оформлення у встановленій формі та реєстрація в органах БТІ не проводилася. Під час укладення Договору у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та додаткових коштів сторонами не було дотримано встановлену чинним законодавством форму, що робить не чинним договір купівлі-продажу укадений між нами. У зв'язку із вказаними недоліками Договору, провести переоформлення та реєстрацію права власності у встановленому чинним законодавством порядку не представляється можливим, що в свою чергу позбавляє можливості розпорядитися належним їй майном. На сьогоднішній день, захист права власності шляхом визнання вказаного договору дійсним, на думку позивача, не принесе бажаного результату (виникнення права власності пов'язується з моментом реєстрації договору яким проводиться відчудження, а не з моментом його нотаріального посвідчення, ст. 657 ЦК України, власник майна помер), тому остання вважає за необхідне звернутися до суду із позовом про визнання власності за набувальною давністю. З травня 2004 року ОСОБА_1 заселилася до житлового будинку № 7, який розташований за адресою: 72215, Запорізька область, Веселівський район, с. Менчикури, вул. Партизанська та мешкає в ньому разом із своєю сім'єю по сьогоднішній день. До складу домоволодіння відповідно до технічного паспорту входять: житловий будинок з прибудовами - літ. «А-1», літня кухня - літ. «Б», вбиральня - літ. «В», водогін - літ. «К», огорожа - «№ 1». Вартість спірного майна відповідно Висновку суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 станом на 11.09.2015 року, становить 43 478 грн. 00 коп. В 2007 році в с. Менчикури, Веселівського району Запорізької області, померла ОСОБА_5. На сьогоднішній день дана спадщина у встановленому порядку не прийнята та не визнана відумерлою, інформація про можливу наявність спадкоємців будь-якої черги відсутня. У зв'язку із цим відповідачем у даній справі має бути орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Менчикурівська сільська рада Веселівського району Запорізької області.

Позивач ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги просить суд задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності житловий будинок № 7, який розташований: 72215, Запорізька обл.., Веселівський р-н., с. Менчикури, вул. Партизанська. Судові витрати залишити за позивачем.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 добросовісно (сплатила встановлену власником вартість) заволоділа будинком № 7, який розташований за адресою: 72215, Запорізька область, Веселівський район, с. Менчикури, вул. Партизанська та використовує його понад десять років, тому остання має право на визнання права власності за набувальною давністю. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати за позивачем право власності житловий будинок № 7, який розташований: 72215, Запорізька обл.., Веселівський р-н., с. Менчикури, вул. Партизанська. Судові витрати залишити за позивачем.

Представник Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області ОСОБА_3 позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд відмічає наступне.

10 липня 2004 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_5 житловий будинок № 7, який розташований за адресою: 72215, Запорізька область, Веселівський район, с. Менчикури, вул. Партизанська. На момент відчуження правовстановлюючі документи були відсутні, але вказаний житловий будинок згідно даних погосподарської книги за 2001 - 2005 роки Менчикурівської сільської ради (особовий рахунок № 350) належав забудовнику ОСОБА_5

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1960 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 р. у справі Хе 6-137цс13).

Враховуючи норми чинного на той час законодавства, по завершенню будівництва ввід в експлуатацію та реєстрація із наступним оформлення технічної та правовстановлюючої документації власником не проводилося.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Як пояснила ОСОБА_1 у судовому засіданні, цього ж дня, нею було передано власнику встановлену за домовленістю вартість, а саме 600 (шістсот) грн. 00 коп., остання у зв'язку із повною оплатою вартості передала їй ключі від будинку та забезпечила повний доступ до нього.

Договір купівлі-продажу було укладено у простій формі, а саме у вигляді розписки. Наступне оформлення у встановленій формі та реєстрація в органах БТІ не проводилася.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі- продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Позивачка пояснила у судовому засіданні, що під час укладення Договору у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та додаткових коштів сторонами не було дотримано встановлену чинним законодавством форму, що робить нечинним договір купівлі-продажу укадений між ними.

У зв'язку із вказаними недоліками Договору, провести переоформлення та реєстрацію права власності у встановленому чинним законодавством порядку не представляється можливим, що в свою чергу позбавляє можливості розпорядитися належним позивачу майном.

З травня 2004 року ОСОБА_1 заселилася до житлового будинку № 7, який розташований за адресою: 72215, Запорізька область, Веселівський район, с. Менчикури, вул. Партизанська та мешкає в ньому разом із своєю сім'єю по сьогоднішній день.

До складу домоволодіння відповідно до технічного паспорту входять: житловий будинок з прибудовами - літ. «А-1», літня кухня - літ. «Б», вбиральня - літ. «В», водогін - літ. «К», огорожа - «№ 1».

Вартість спірного майна відповідно Висновку суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 станом на 11.09.2015 року, становить 43 478 грн. 00 коп.

Факт відкритого володіння вказаним будинком підтверджується довідкою Виконавчого комітету Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 27.08.2015 року № 636, а також показами представника Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 15 ЦК, ст. З ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Визнання права судом відповідно до ст. 16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, враховуючи що ОСОБА_1 добросовісно (сплатила встановлену власником вартість) заволоділа будинком № 7, який розташований за адресою: 72215, Запорізька область, Веселівський район, с. Менчикури, вул. Партизанська та використовує його понад десять років суд вважає, що вона має право на визнання права власності за набувальною давністю, тому позовна заява є такою, що підлягає задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 7, який розташований за адресою: 72215, Запорізька область, Веселівський район, с. Менчикури, вул. Партизанська.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8

02.09.2016