Справа №583/1476/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Олійник О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1239/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міскрайонного суду Сумської області від 31 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

13 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 посилаючись на те, що 18.04.2015 р. о 15 год. 32 хв. позивач, керуючи автомобілем Рено Кенге ДНЗ НОМЕР_1, при виїзді з провулку Друкарського м. Охтирка зупинився на перехресті вул. Жовтневої та провул. Друкарського, щоб пропустити автомобіль, який рухався по головній дорозі, після чого відчув удар в задню частину свого автомобіля. Вийшовши з салону, він побачив, що задня частина автомобіля пошкоджена, а позаду стояв автомобіль марки Сітроен Берлінго ДНЗ НОМЕР_2, який належить відповідачу. ОСОБА_3 не заперечував своєї вини, та вони погодились звільнити перехрестя, від'їхавши у сторону, та скласти Європротокол про ДТП. Однак, всупереч досягнутої домовленості, автомобіль Сітроен Берлінго, яким керував ОСОБА_3, за перехрестям не зупинився, а поїхав по вул. Жовтневій м. Охтирка в невідомому напрямку. Розшукавши відповідача, він запропонував йому в добровільному порядку відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду. Однак відповідач відмовився, а тому просить стягнути з ОСОБА_3 4912,60 грн. заподіяної матеріальної шкоди та понесені ним судові витрати.

Рішенням суду від 31 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 4912,60 грн. матеріальної шкоди, завданої від дорожньо-транспортної пригоди, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., по оплаті судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1000 грн., по оплаті витрат на правову допомогу в сумі 3500 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення автотехнічної експертизи та додаткової автотехнічної експертизи в сумі 1350,72 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом неправильно було застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, не враховано доведеності обставин, що мають істотне значення для справи та відмовлено у реалізації можливості надати належні документальні докази з боку ОСОБА_3 Зазначає, що позивачем не доведено обставини, які мають значення для справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8, вивчивши матеріали даної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18.04.2015 року з 15 год. 31 хв. по 15 год. 33 хв. на виїзді з пров. Друкарського на вул. Жовтневу в м. Охтирка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ситроєн-Берлинго, р. н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля Рено-Кенго, р. н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті ДТП автомобіль Рено-Кенго, р. н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як правильно встановлено судом першої інстанції факт ДТП за участю автомобіля Ситроєн-Берлинго, р. н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля Рено-Кенго, р. н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 підтверджується відеозаписом камери зовнішнього відеонагляду, що розташована на перехресті вул. Жовтневої та пров. Друкарського, наданого виконкомом Охтирської міської ради на запит ОСОБА_4 (т.1; а.с.13; 42) Крім того сам відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи не заперечував, що на вказаному відеозапису зафіксовано факт ДТП за участю автомобіля Ситроєн-Берлинго під його керуванням та автомобіля Рено-Кенго під керуванням позивача. При цьому, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і в доводах апеляційної скарги відповідач стверджував, що ДТП сталося з вини позивача, який створив небезпечну дорожньо-транспортну ситуацію при виїзді з другорядної дороги на головну.

Зазначені твердження відповідача спростовуються дослідженими судом першої інстанції висновком судової автотехнічної експертизи № 182 від 03.12.2015 року та додатковим висновком судової автотехнічної експертизи № 31 від 01.03.2016 року згідно яких: в даній ситуації водій автомобіля «Сітроен» повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 2.3 (б), 12.3 ПДР; водій автомобіля «Сітроен» мав в своєму розпорядження технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог пунктів 2.3 (б), 12.3 ПДР; в діях водія автомобіля «Сітроен» мається невідповідність вимог пунктів 2.3 (б), 12.3 ПДР; дії автомобіля «Сітроен», що не відповідають вимогам пунктів 2.3 (б), 12.3 ПДР, знаходяться в причинному зв'язку з подією. Якщо видимість прилеглої проїзної частини справа для водія автомобіля Рено була недостатньою, то при даній дорожній обстановці з технічної точки зору в діях водія автомобіля Рено невідповідності вимогам пунктам ПДР не вбачається. Якщо видимість прилеглої проїзної частини справа для водія автомобіля Рено була достатньою, то при даній дорожній обстановці з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Рено мається невідповідність вимогам п. 16.3 ПДР, але вона не знаходиться у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою (т. 1; а. с. 155-157; 232-234).

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що відхилення судом першої інстанції клопотання про призначення автотехнічної експертизи за ініційованими представником відповідача питаннями призвело до неповного з'ясування обставин справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України повторна експертиза може бути призначена судом, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Судом першої інстанції клопотання представника відповідача що стосуються призначення у справі автотехнічної експертизи вирішено у відповідності до наведених норм процесуального права. Крім того відсутні підстави вважати вищезазначені висновки автотехнічних експертиз, проведені за визначеними судом питаннями, необґрунтованими чи неправильними.

Судом першої інстанції також обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з якими погоджується колегія суддів, не взято до уваги доводи представника ОСОБА_3 про неправильність висновку експертизи у зв'язку з відсутністю схеми та опису ДТП, так як допитаний судом експерт ОСОБА_9 пояснив, що на відеозапису, наданому на дослідження, маються всі необхідні дані для проведення експертизи, в тому числі і відлік часу за допомогою таймеру, що дозволяє проводити необхідні розрахунки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є користувачем пошкодженого автомобіля Рено-Кенго, р. н. НОМЕР_1, належного його батькові ОСОБА_5, на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. На такій же правовій підставі керував автомобілем Ситроєн-Берлинго, р. н. НОМЕР_2, який належить його батькові ОСОБА_6, відповідач.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач має право на відшкодування йому збитків у зв'язку з пошкодженням майна, яке правомірно перебуває у його користуванні та обов'язок по їх відшкодуванню повинен бути покладений на відповідача як особу, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом та з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода. Розмір збитків підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 35 від 03 серпня 2015 року згідно якої розмір матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням автомобіля Рено-Кенго, р. н. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18.04.2015 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових і без величини втрати товарної вартості складає 4912,60 грн. (т. 1 а. с. 59-84). Акт огляду транспортного засобу, в якому зафіксовані пошкодження, складено експертом в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та підписано останніми без зауважень.

Суд першої інстанції також обґрунтовано, з посиланням на правовий висновок Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, задовольнив вимогу позивача про стягнення матеріальної шкоди саме з відповідача ОСОБА_3, так як до страхової компанії він такої вимоги не заявив, а право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Потерпілий вільно на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив обставини справи, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 310, 314-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міскрайонного суду Сумської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -