Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління акціонерного товариства "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду від 22 червня 2016 року позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 січня 2008 року, реєстровий № 97, а саме чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 178,3 кв.м., житловою площею 75,1 кв.м., зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на підставі наступних правовстановлюючих документів: договору купівлі-продажу ВТС №133617 реєстраційний №719 від 27 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1664/2016 Головуючий у 1 інстанції : Ковальов І.М.

Доповідач : Григоренко М.П.

Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, право власності зареєстроване Рівненським міським бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за №243-63753 в книзі 219 від 16 травня 2006 року, з метою погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №16 від 18 січня 2008 року, розмір якої станом на 22 червня 2016 року становить 187 681 доларів США 47 центів в тому числі: залишок простроченої позики в розмірі 154 173,99 доларів США; нараховані та несплачені відсотки за користування позикою в розмірі 20 048,61 доларів США; нарахована та несплачена пеня по основному боргу в розмірі 1 805 243,85 грн.; нарахована та несплачена пеня по відсотках в розмірі 249 813,47 грн.; 3 відсотка за прострочену заборгованість по основному боргу в розмірі 11 822,81 доларів США; 3 відсотки за прострочену заборгованість по відсотках в розмірі 1 636,06 доларів США.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Встановлено початкову вартість для реалізації предмета іпотеки, а саме чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 178,3 кв.м., житловою площею 75,1 кв.м., зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 в розмірі 2 809 100 грн., на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності ПП «Експерт-Рівне-Консалт», реєстраційний номер звіту №160601/1.

Надано ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав - структурних підрозділах територіальних органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу чотирьохкімнатної квартири загальною площею 178,3 кв.м., житловою площею 75,1 кв.м., зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На період реалізації предмета іпотеки передано його в управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст.34 Закону України «Про іпотеку».

Виселено мешканців, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з чотирьохкімнатної квартири загальною площею 178,3 кв.м., житловою площею 75,1 кв.м., зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Рівне без права надання іншого житла та в порядку ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позбавити права користування житловим приміщенням чотирьохкімнатною квартирою зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі З 654,00 грн.; витрати за опублікування оголошення в пресі в розмірі 164,00 грн.; витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу Рівненського міського суду від 07 травня 2015 року в розмірі 121,80 грн.; витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу Рівненського міського суду від 11 червня 2015 року в розмірі 121,80 грн.; а всього на витрати в розмірі 4061,60 грн.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що суд невірно дійшов висновку, що позивач має право на стягнення пені в розмірі 249813,47 грн. (не застосовано строк позовної давності до даної вимоги) в порушення ст. 258 ЦК України. Суд невірно дійшов висновку про стягнення 3 відсотків за прострочену заборгованість по основному боргу в розмірі 11822,81 дол. США та 3 відсотків за прострочену заборгованість по відсотках в розмірі 1636,06 дол. США (стягнення в доларовому еквіваленті), в порушення ст.ст. 192, 533 ЦК України.

Вважає, що суд невірно дійшов висновку про виселення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, в порушення ст.ст. 39, 40 ЗУ „Про іпотеку та ст. 109 ЖК УРСР.

Також судом не враховано рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19.08.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ „Державний ощадний банк України заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року в розмірі 154173,99 доларів США, що еквівалентно 3394602,91 грн., нараховані та несплачені відсотки за користування позикою за березень 2013 року 1058,60 доларів США, що еквівалентно 23308,25 грн., нараховані та несплачені відсотки за користування позикою з 01.04.2013 року по 20.03.2014 року 18990,01 доларів США, що еквівалентно 418122,04 грн., нараховану та несплачену пеню по основному боргу в розмірі 880720,00 грн., нараховану та несплачену пеню по відсотках в розмірі 110090,00 грн., три відсотки річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 16.04.2012 року по 27.04.2015 року в розмірі 180791,56 грн. В стягненні трьох процентів річних за прострочену заборгованість по відсотках за період з 16.04.2012 року по 27.04.2015 року в сумі 1158,78 доларів США відмовлено.

З оскаржуваного рішення не вбачається за який період здійснювалося нарахування позивачем та з якого періоду складаються стягувані суми.

Місцевим судом не враховано, що дана квартира є єдиним житлом ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідачем була подана заява про застосування строків позовної давності до всіх заявлених до стягнення вимог, проте суд вказану заяву не взяв до уваги.

Початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Зазначає, що іпотечне майно, квартира на яке звернуто стягнення, придбана не за рахунок кредиту і банком не було запропоноване інше житло для осіб, яких просив виселити позивач, тому місцевий суд помилково виселив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Із цих підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ „Державний ощадний банк України у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позичальник за договором відновлюваної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року ОСОБА_6 не виконує належним чином свої зобовязання перед публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України, тому заборгованість по цьому договору, яка утворилася станом на 22 червня 2016 року і розрахунок якої був наданий позивачем, підлягає погашенню шляхом звернення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, яка була передана останньою в іпотеку на забезпечення виконання вказаного кредитного договору, відповідно до договору іпотеки від 18 січня 2008 року, реєстровий №97, з виселенням із цієї квартири останньої та ОСОБА_4, без надання іншого житла та позбавленням їх права користування цією квартирою.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із неповним зясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

По справі встановлено, що 18 січня 2008 року між ВАТ «Ощадний банк України» та ОСОБА_6 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 16, за яким Банк зобовязувався надати Позичальнику грошові кошти, в сумі 160000 доларів США, а Позичальник зобовязувався повернути запозичені грошові кошти не пізніше 17 січня 2018 року та сплатити проценти за користування ними.

В той же день, на забезпечення виконання цього кредитного договору, було укладено іпотечний договір між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, відповідно до якого остання передала в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У звязку із тим, що ОСОБА_6 неналежним чином виконувала свої зобовязання за кредитним договором, рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року було стягнуто із останньої та ОСОБА_8, в солідарному порядку, на користь ПАТ „Державний ощадний банк України заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року в розмірі 154173,99 доларів США, що еквівалентно 3394602,91 грн., нараховані та несплачені відсотки за користування позикою за березень 2013 року 1058,60 доларів США, що еквівалентно 23308,25 грн., нараховані та несплачені відсотки за користування позикою з 01.04.2013 року по 20.03.2014 року 18990,01 доларів США, що еквівалентно 418122,04 грн., нараховану та несплачену пеню по основному боргу в розмірі 880720,00 грн., нараховану та несплачену пеню по відсотках в розмірі 110090,00 грн., три відсотки річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 16.04.2012 року по 27.04.2015 року в розмірі 180791,56 грн.

В стягненні трьох процентів річних за прострочену заборгованість по відсотках за період з 16.04.2012 року по 27.04.2015 року в сумі 1158,78 доларів США відмовлено.

Однак, звертаючись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ „Державний ощадний банк України надало розрахунок заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року без врахування вказаного рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року, яке до цього часу є чинним і суд першої інстанції на дану обставину уваги не звернув, що призвело до неправильного визначення розміру заборгованості по кредитному договору, в рахунок погашення якої мало б відбутись звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із матеріалів справи вбачається, що після винесення Апеляційним судом Рівненської області свого рішення від 19 серпня 2015 року позичальник ОСОБА_6 та її поручитель ОСОБА_8 будь-яких дій щодо виконання умов договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року та даного судового рішення не вчиняли.

В ході апеляційного розгляду даної цивільної справи апеляційним судом, в порядку ч. 3 ст. 10 ЦПК України і з метою сприяння сторонами у всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, було запропоновано стороні позивача надати розрахунок заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року із врахуванням рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року.

З наданого позивачем нового розрахунку заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року вбачається, що за період з 19 серпня 2015 року по 21 червня 2016 року у позичальника ОСОБА_6 має місце заборгованість по пені - 648844 грн. 35 коп. та по 3% річних - 4403.7 доларів США.

Таким чином, загальний розмір заборгованості у позичальника ОСОБА_6 за договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року, станом на 22 червня 2016 року, з врахуванням рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року, становить 178626.30 доларів США та 1820445.91 грн.

Будь-яких заперечень, щодо правильності наданого позивачем нового розрахунку заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року, зі сторони відповідачів не надійшло.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. ст. 12, 33, 39, 40 цього Закону.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із своїм позовом, на увагу не заслуговують, оскільки строк позовної давності в даному випадку, з врахуванням рішення Апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року, взагалі не є пропущеним.

З огляду на викладене, заявлений ПАТ „Державний ощадний банк України позов підлягає частковому задоволенню, шляхом звернення стягнення на чотирьохкімнатну квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, яка була передана останньою в іпотеку на забезпечення виконання вказаного кредитного договору, відповідно до договору іпотеки від 18 січня 2008 року, реєстровий №97, шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною 2 809 100 грн., визначеної на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності ПП «Експерт-Рівне-Консалт», реєстраційний номер звіту №160601/1, станом на 10 червня 2016 року, в межах проведення процедури виконавчого провадження, для погашення заборгованості ОСОБА_6 перед публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України за договором відновлюваної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року, розмір якої, станом на 22 червня 2016 року, становить 178626.30 доларів США та 1820445.91 грн. і яка складається:

-з грошових коштів, які підлягають стягненню за рішенням апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року по цьому ж кредитному договору і до цього часу так і не стягнуті;

-нарахованої пені, в розмірі 648844 грн.35 коп., за період з 19 серпня 2015 року по 21 червня 2016 року;

- 4403.70 доларів США 3% річних за прострочену заборгованість по основному боргу і відсотках, за період з 19 серпня 2015 року по 21 червня 2016 року.

Позовні вимоги ПАТ „Державний ощадний банк України щодо виселення відповідачів із квартири, яка є предметом іпотеки, без надання іншого жилого приміщення та позбавлення їх права користування квартирою, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

У постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року справа № 6-39цс15 року зазначено, що при вирішенні питання про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України "Про іпотеку" підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

За змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

По даній цивільній справі встановлено і це не заперечується позивачем, що квартира, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та була передана останньою в іпотеку, була придбана не за рахунок кредитних коштів, наданих ОСОБА_6 публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України за договором відновлюваної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року, а тому, на переконання колегії суддів, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не підлягають виселенню із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання їм іншого житла.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України за договором відновлюваної кредитної лінії № 16 від 18 січня 2008 року, яка утворилася станом на 22 червня 2016 року, в розмірі 178626.30 доларів США та 1820445.91 грн., яка складається:

-з грошових коштів, які підлягають стягненню за рішенням апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року по цьому ж кредитному договору і до цього часу так і не стягнуті;

-нарахованої пені, в розмірі 648844 грн. 35 коп., за період з 19 серпня 2015 року по 21 червня 2016 року;

- 4403.70 доларів США 3% річних за прострочену заборгованість по основному боргу і відсотках, за період з 19 серпня 2015 року по 21 червня 2016 року, звернути стягнення на чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 178,3 кв.м., житловою площею 75,1 кв.м., зі всіма невідємними її приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, яка була передана останньою в іпотеку на забезпечення виконання вказаного кредитного договору, відповідно до договору іпотеки від 18 січня 2008 року, реєстровий №97, шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною 2 809 100 грн., визначеної на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності ПП «Експерт-Рівне-Консалт», реєстраційний номер звіту №160601/1, станом на 10 червня 2016 року, в межах проведення процедури виконавчого провадження.

Надати публічному акціонерному товариству „Державний ощадний банк України право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав структурних підрозділах органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів необхідних для продажу вищевказаного домоволодіння.

На період реалізації вищевказаного предмету іпотеки передати його в управління публічному акціонерному товариству „Державний ощадний банк України, у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку».

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_9