Провадження № 2/522/6884/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. щомісяця, починаючи з 29 липня 2016 року до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за минулий час у розмірі 720 000, 00 грн.; стягнути з відповідача заборгованість щодо сплати додаткових витрат на дітей у розмірі 437 720, 00 грн.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 25 грудня 1999 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2010 року сторони не проживають разом в якості подружжя, та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року шлюб між сторонами був розірваний, а діти залишились проживати разом з матірю.

Також позивачка вказує, що між нею та відповідачем була досягнута домовленість відносно сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 20 000, 00 грн. щомісячно, однак відповідач починаючи з 2010 року не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від сплати аліментів. Додаткові витрати на утримання дітей складаються з: оплати школи, відвідування спортивних секцій 1 950, 00 грн. щомісячно (70 200, 00 грн. за три роки); занять з плавання 1 600, 00 грн. щомісячно (38 400, 00 грн. за два роки); оплата масажу 2 400 грн. за один курс (14 400, 00 грн. за три роки); витрат на санаторне лікування 20 000, 00 грн. за рік (60 000, 00 грн. за три роки); витрат на корегування зору 2 700, 00 грн.; витрат, повязаних з виїздом дітей за кордон 65 000, 00 грн. за три роки; витрат на додаткові заняття з іноземних мов та інших навчальних предметів 6 560, 00 грн. щомісячно (78 720, 00 грн. за рік); витрат на проїзд до школи 625, 00 грн. щомісячно (22 500, 00 грн. за три роки); заняття черлідінгом, відвідування курсів іноземної мови в Баварському домі 13 800, 00 грн.

Тому, позивачка вважає, що крім щомісячної оплати аліментів, відповідач повинен сплатити заборгованість по сплаті аліментів за минулий час за останні три роки у розмірі 720 000, 00 грн., а також заборгованість щодо сплати додаткових витрат на дітей за минулий час у розмірі 437 720, 00 грн., згідно вимог ч. 2 ст. 191 СК України.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вищевказані позовні вимоги, та надав пояснення аналогічні обставинам викладеним в позовній заяві. В останнє судове засідання а ні позивачка, а ні її представник не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та не заперечував проти їх задоволення. На останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд не приймає визнання відповідачем позовних вимог ОСОБА_1, оскільки таке визнання суперечить закону, про що 23 листопада 2016 року було постановлено віповідну ухвалу суду про відмову у прийнятті визнання позову.

Судом встановлено, що з 25 грудня 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі.

Від сумісного проживання 15 січня 2001 року у них народився син ОСОБА_3, а 10 квітня 2003 року народилась донька ОСОБА_4. У відповідних свідоцтвах про народження дітей батьком зазначений ОСОБА_2

Починаючи з 2010 року сторони не проживають разом в якості подружжя, та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року шлюб між сторонами був розірваний, а діти залишились проживати разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Також судом встановлено, що між сторонами на підставі ст. 181 СК України була досягнута усна домовленість відносно сплати відповідачем аліментів на утримання дітей в розмірі 20 000, 00 грн. щомісячно.

Однак, з 2010 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від сплати аліментів.

У судовому засіданні відповідач пояснив, що на даний час в нього є певні фінансові труднощі, він не має постійної роботи, але буде сплачувати аліменти своєчасно у разі покращення фінансового стану.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Також судом встановлено, що сину ОСОБА_5 було діагностовано сколіоз грудо-поперекового відділу та порушення зору, а доньці ОСОБА_4 було діагностовано сколіоз грудного відділу першого ступеня, про що свідчать відповідні копії з медичних карток, а також рецепти лікаря. Обом дітям було рекомендовано санаторне-курортне лікування. Проте, позивачкою до суду не було надано жодних доказів на підтвердження фактичного понесення нею вищевказаних витрат на лікування дітей.

У судовому засіданні також встановлено, що відповідач погодився оплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 20 000, 00 грн. щомісячно.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. щомісяця, починаючи з 29 липня 2016 року до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до 15 січня 2029 року, з 16 січня 2029 року - у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, тобто до 10 квітня 2031 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг отримати їх у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Проте суд вважає, що позивачкою в судовому засіданні не доведений факт того, що вона приймала будь-які заходи щодо отримання аліментів на утримання дітей від ОСОБА_2 раніше, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів за минулий час у розмірі 720 000, 00 грн., а також заборгованості щодо сплати додаткових витрат на дітей за минулий час у розмірі 437 720, 00 грн., не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачкою до суду не було надано жодних доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат на утримання дітей за минулий час.

Керуючись ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, ст.ст. 7, 84, 135, 141, 181, 182, 184, 185, 191 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 79, 88, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. щомісяця, починаючи з 29 липня 2016 року до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до 15 січня 2029 року, з 16 січня 2029 року - у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, тобто до 10 квітня 2031 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Суддя Ю.Б. Свячена