Справа № 487/7017/15-ц
Провадження № 2/487/207/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Попович В.Б., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Брокбізнесгруп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцком Банк» в особі представника за договором №45-Л Шевченко І. В. звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0001238 від 28.11.2006 року в розмірі 166687,49 грн., та судового збору в розмірі 1610,48 грн.

У заяві представник позивача зазначив, що 28.11.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Соцком Банк»» та ОСОБА_2. було укладено договір банківського рахунку та обслуговування платіжної картки загальний ліміт овердрафту по якій було визначено у розмірі 130000 грн., та встановлено доступний ліміт у розмірі 117000 грн., зі сплатою сум всіх трансакцій, овердрафтів, нарахованих відсотків та інших платежів, на необмежений строк, с правом припинення після повного виконання сторонами зобов'язань.

Умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконувалися, у зв'язку з чим станом на 01.12.2014 року заборгованість склала 166687,49 грн., з яких 31273,32 грн. - за кредитом, 27734,57 грн. - за несплаченими відсотками, 107689,60 грн. - пені.

23.07.2015 року кредитну справу ОСОБА_2 було передано ТОВ «Брокінвестгруп» за Договором про передання в управління непроданих активів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2016 року замінено позивача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк» «Соцком Банк» його правонаступником -ТОВ «Брокінвестгруп».

До судового засіданні представник позивача не з'явився, надав до суду заяву якою просив розглянути справу за їх відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що зазначений кредитний договір з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Соцком Банк»» ОСОБА_2 не укладав, на наданих позивачем договорах стоїть не його підпис. Разом з тим просили застосувати до заявлених вимог строк позовної давності, на підставі чого у задоволені позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що 28.11.2006 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Соцком Банк»» (на той час ТОВ «КБ «СКБ»») було укладено Договір банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0001238 (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано банківську платіжну картку.

При цьому суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, щодо того, що ОСОБА_5 вказаний договір не укладав та підпис на ньому йому не належить виходячи з наступного.

Згідно до приписів ст.ст.202-203,626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника правочину, одним із видів якого є договір, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №903 від 13.06.2016 року, проведеної експертом НДЕКЦ УМВС України у Миколаївській області встановлено, що на представлених Договорі банківського (карткового) рахунку та обслуговуванню платіжної картки №0001238 від 28.11.2006 року, Додатковій угоді №1 від 28.11.2006 року, Додатковій угоді №2 від 07.12.2007 року та Додатковій угоді б/н від 11.08.2009 року, підпис від імені відповідача виконаний ймовірно, ОСОБА_2

Доказів того, що підпис на договорі, додаткових угодах до нього, поставлений не ОСОБА_2, а іншою особою, відповідач, його представник суду не надали.

Свої зобов'язання перед ОСОБА_2 банк виконав у повному обсязі.

Відповідно до умов договору картрахунок клієнта обслуговується за дебетовою платіжною системою в режимі функціонування поточного рахунку.

В цей же день між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до договору, якою було встановлено кредитну схему картрахунку.

За вказаною додатковою угодою було встановлено загальний ліміт овердрафту у розмірі 130000 грн., доступний ліміт овердрафту у розмірі 117000 грн., а також розмір відсотків за користування санкціонованим овердрафтом - 28% та несанкціонованим овердрафтом - 90%.

Відповідно до п.13.1.5 Додаткової угоди №1 позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості по овердрафту щомісячно до 10 числа вносити на СКР суму відсотків за користування овердрафтом у попередньому місяці.

Тобто, судом достовірно встановлено, що в укладеному договорі визначені чіткі щомісячні умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, які банківською установою виконані в повному обсязі, а відповідач взятих на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 01.12.2014 року склала 166687,49 грн., з яких 31273,32 грн. - за кредитом, 27734,57 грн. - за несплаченими відсотками, 107689,60 грн. - пені, що підтверджується розрахунком.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

Оскільки відповідач своїх обов'язків по Договору не виконав, кредит, разом з відсотками не повернув, пені за порушення взятих на себе зобов'язань не сплатив, то вимоги позивача є обгрунтованими.

Але, відповідач у справі, не визнаючи позов, вважаючи вимоги безпідставними, просив застосувати положення ст.267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову з причин пропуску позовної давності.

Вирішуючи дане питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, спливу позовної давності, про застосування якої заявленос стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ч.1 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовёязку.

Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами). Згідно додатковій угоді від 11 серпня 2009 року строк остаточного погашення кредиту (овердрафту) 27 листопада 2009 року (а.с.15).

У вказаний строк боржник борг не повернув. Згідно розрахунку заборгованості борг відповідача станом на 01.12.2014 року складає 166687,49 грн. При цьому, останній раз свої зобов'язання відповідач виконував 14.11.2011 року (а.с.9 зв.).

Враховуючи, що термін погашення кредиту (овердрафту), встановлений сторонами по Договору - 11.08.2009 року, з часу останнього погашення відповідачем частини боргу по Договору (14.11.2011р.) до подачі позову до суду (19.08.15р.) минуло більше трьох років років, що перевищує загальний строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України, суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгрупп» у задоволені позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0001238 від 28 листопада 2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Біцюк А.В.