Справа № 697/702/16-ц
№ пров. 2/697/299/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Литвина В.М.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, мотивуючи свій позов тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 За час перебування у шлюбі 17.05.2007 р. вони разом з відповідачем придбали автомобіль НОМЕР_1, тобто набули рухоме майно на праві спільної власності та зареєстрували вказаний автомобіль на чоловіка. В грудні 2007 р. шлюб між ними був розірваний. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2008 р. за нею було визнано право власності на вказаний автомобіль. 15.05.2008 р. вони знову уклали шлюб і вона не перереєструвала автомобіль на своє імя.

26.03.2016 р. ОСОБА_4 без її згоди продав автомобіль ОСОБА_6 Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений 26.03.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.06.1998 р. по 10.10.2007 р., після чого шлюб був розірваний. В цей період сторони придбали автомобіль НОМЕР_2. Після розірвання шлюбу сторони провели розділ майна подружжя в судовому порядку та в порядку рішення за нею визнано право власності на автомобіль за умови сплати нею відповідачеві 7666 грн. Після цього 09.06.2008 р. повторно уклали шлюб, який до цього часу не розірвали, хоча з березня 2016 р. відповідач проживає в іншій сімї. 04.03.2016 р. відповідач без її згоди продав вказаний вище автомобіль своїй матері ОСОБА_5 Враховуючи , що вона є власником вказаного автомобіля та не давала своєї письмової згоди на продаж автомобіля, просить визнати договір купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав частково та пояснив, що вказаний автомобіль він продав тому, що позивач не виконала своїх зобовязань згідно рішення суду про сплату йому грошової компенсації за автомобіль, а тому автомобіль вважав своєю власністю. За умови відшкодування йому компенсації за встановлену в даний автомобіль коробку перемикання передач погоджується передати вказаний автомобіль позивачеві.

Відповідач ОСОБА_5Є позовні вимоги не визнала та пояснила, що автомобіль вона купила у сина тому, що вважала сина власником автомобіля за обставин, які вище пояснив ОСОБА_4

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №2-50/2008 року від 09.06.2008 р. (а.с.11-12) визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль НОМЕР_2, зареєстрований на імя ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_2 на коритсть ОСОБА_4 16/100 частин автомобіля , а саме 7666 грн.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №1614 від 26.02.2016 р. (а.с.56) ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5Є купила транспортний засіб автомобіль НОМЕР_2.

Згідно облікової картки приватного ТЗ Канівського ВРЕР від 22.03.2016 р. транспортний засіб ВАЗ 21124 днз СА 2054 АК 04.03.2016 р., зареєстрований на ім. ОСОБА_4, перереєстровано на підставі договору №1614 від 26.02.2016 р. на власника ОСОБА_5 (а.с.8-9)

Відповідно до ст.63 СК України та ст.69 ЦК України, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співввласників.

Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою . При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Позивач свою згоду на відчуження вищезазначеного транспортного засобу не давала.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, що приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановленихКонституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

За змістом п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203, на момент вчинення правочину.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу є договором, що виходить за межі дрібного побутового, тому в силу згаданих положень сімейного і цивільного законодавства його укладення потребує згоди другого подружжя, а недотримання цих вимог закону є підставою для кваліфікації правочину недійсним як такого, що не відповідає положенням закону.

Згідно рішення Канівського міськрайонного суду №2-50/2008 року від 09.06.2008 р. власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_2 Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 не мав повноважень на відчуження зазначеного автомобіля, оскільки не мав письмової згоди на це своєї дружини ОСОБА_2, у зв'язку з чим є підстави для визнання договору купівлі-продажу, за яким ОСОБА_5Є придбала даний автомобіль, недійсним.

Оскільки відповідно дост.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, то втрачають силу юридичні наслідки цього правочину, що є підставою для перереєстрації автомобіля в органах ВРЕР за ОСОБА_2 відповідно п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388.

Судові витрати в сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України по 275,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61,88, 212-215,294 ЦПК України, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 65 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_3, №1614 укладений 26.02.2016 р. між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_4), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 15.09.1979, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_6) судовий збір сплачений при подачі позовної заяви до суду в сум 551,20 грн. в рівних долях по 275,60 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 23.09.2016 року.

Головуючий В . М . Литвин