Справа №597/597/16-ц
Провадження №2/597/311/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2016 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представники позивача в позовній заяві та в судовому засіданні просять стягнути в користь позивача солідарно з відповідачів 77550,61 долара США заборгованості за кредитним договором №TES0GK від 27.06.2008 року, що еквівалентно за курсом 25,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2016 року - 1975989,56 гривні та судовий збір у розмірі 29639,84 гривні, покликаючись на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 30179,25 долара США, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах, передбачених договором та кінцевим терміном повернення до 27.06.2022 року. Однак, відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, чим порушив його умови і станом на 14.04.2016 року заборгував 133134,33 долара США. Даний борг складається із:

заборгованості по кредиту 23798,25 долара США;

заборгованості по процентах за користування кредитом 18820,36 долара США;

заборгованості по комісії за користування кредитом 5016,06 долара США;

пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 85499,66 долара США.

Також представники позивача зазначають, що від вищевказаної суми заборгованості слід відняти суму в розмірі 59285,95 долара США, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06.03.2013 року з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ Приватбанк.

З урахуванням даної суми, різниця заборгованості, як стверджують представники позивача, становить 73848,38 долара США, а також штрафи відповідно до договору:

штраф (фіксована частина) 9,81 долара США;

штраф (процентна складова) 3692,42 долара США.

Тому, заборгованість до стягнення з відповідачів становить 77550,61 долара США, що за курсом 25,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2016 року - 1975989,56 гривні.

Що стосується позовних вимог до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представники позивача в позовній заяві та в судовому засіданні покликаються на те, що в забезпечення виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки, тому вони несуть відповідальність як солідарні боржники із відповідачем ОСОБА_2 за невиконання ним зобов'язань за кредитним договором №TES0GK від 27.06.2008 року.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позову не визнали, просять відмовити в його задоволенні.

Свою позицію аргументують тим, що кредит відповідач в розмірі 30179,25 долара США отримав від позивача - ПАТ КБ Приватбанк для придбання квартири в АДРЕСА_1. В результаті між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки в якому виступала вищевказана квартира. Згодом відповідач втратив змогу гасити кредит, що стало підставою для звернення банку до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Даний позов судом задоволено в повному обсязі, і як результат ОСОБА_2 втратив квартиру, що повинна була, згідно умов іпотечного договору, покрити його існуючу заборгованість перед банком в повній мірі. Тому, як стверджує відповідач, він закономірно вважав дане питання закритим і йому не зрозуміло чому ПАТ КБ Приватбанк надалі піднімає тему із стягненням з нього та його поручителів суми боргу, що погашений реалізацією квартири.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнали, заперечують проти його задоволення, так як переконані, що не повинні відповідати перед позивачем за договорами поруки, оскільки заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед ПАТ КБ Приватбанк повинна бути погашена в повному обсязі коштами, що одержані від реалізації предмету іпотеки - квартири №7 в будинку №96, що в м.Заліщики по вул.С.Бандери.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного:

27.06.2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №TES0GK, згідно якого останній отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 30179,25 долара США, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах, передбачених договором та кінцевим терміном повернення до 27.06.2022 року.

Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ КБ Приватбанк виконав свої зобов'язання згідно з договором та видав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 30179,25 долара США.

Відповідно до п.8.3 вищевказаного кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2, ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №TES0GK,з метою забезпечення виконання взятого на себе відповідачем ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором від 27.06.2008 року.

Вищевказаним договором іпотеки відповідачі надали позивачу в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, яка сторонами оцінена у 36000,00 доларів США.

Відповідно до п.2 та п.18.10 договору іпотеки №TES0GK - іпотекою забезпечується виконання зобов'язання іпотекодавцем за кредитним договором, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем; у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Позивач ПАТ КБ Приватбанк 16.04.2009 року звертався до Заліщицького районного суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вищевказаним рішенням суду позовні вимоги банку, які на той час складали 26061,65 долара США задоволено, звернено стягнення заборгованості за кредитним договором №TES0GK від 27.06.2008 року на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні також встановлено, на чому наполягали відповідачі та підтвердив представник позивача, що предмет іпотеки - квартира №7 в будинку №96, що в м.Заліщики по вул.С.Бандери реалізована.

Однак, про даний факт, як і про факт укладення з відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_4 іпотечного договору, як гарантію виконання зобов'язання відповідачем за кредитним договором, взагалі представник позивача в позовній заяві замовчав.

Згідно п.42 абз.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця.

Відповідач ОСОБА_2 являється як позичальником по кредитному договору №TES0GK від 27.06.2008 рокутак і заставодавцем квартири №7 в будинку №96, що в м.Заліщики по вул.С.Бандери Тернопільської області.

Враховуючи, що банком реалізовано предмет іпотеки, що забезпечував виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №TES0GK, та передбачення при укладенні договору про забезпечення іпотекою вимог позивача в повній мірі, незалежно від їх розміру, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити за його безпідставністю, адже стягнення з відповідача в користь позивача сум, які наводять представники позивача в позовній заяві та в судовому засіданні, призведе до подвоєння заборгованості відповідача перед банком, яку він фактично погасив передавши банку для реалізації квартиру, що була предметом іпотеки.

Кошти здобуті позивачем від реалізації предмету іпотеки повинні були в повній мірі, як це зазначено в договорі іпотеки, покрити заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором.

Доказів про реалізацію предмета іпотеки та ціну за яку реалізовано квартиру, належну колись ОСОБА_2, представник позивача суду не надав, що не дає змоги підтвердити, чи спростувати твердження представника позивача про те, що коштів від реалізації квартири вистачило лише на погашення відсотків за кредитом.

Про даний факт, як зазначалось вище, представник позивача в позовній заяві взагалі замовчував, визнавши лише в судовому засіданні факт реалізації предмету іпотеки.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до договорів поруки від 27.06.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються поручителями перед ПАТ КБ Приватбанк за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №TES0GK від 27.06.2008 року.

Згідно п.11 вищевказаних договорів поруки - порука діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ст.559 ч.1 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ст.598 ч.1 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Суд прийшов до переконання, що зобов'язання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем по кредитному договору №TES0GK від 27.06.2008 рокує припиненим, оскільки воно виконано в повній мірі, отже є припиненою також порука відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Тому, в задоволенні позовних вимог позивача, про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суми заборгованості відповідача ОСОБА_2, слід відмовити за їх безпідставністю, з мотивів наведених вище.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.15-16, 559 ч.1, 598-599 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя

ОСОБА_6