Справа № 755/7134/16-ц
"23" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В. .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли заперечення, в яких відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд установив наступні фактичні обставини.
10 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014-2008-2014, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у суму 75 000,00 доларів США зі сплатою 13,450% за користування кредитом до 10 червня 2038 року. (а.с. 8-10).
Згідно п.1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 40,35 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.
10 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року, 10 квітня 2010 року, 07 травня 2010 року, 10 липня 2011 року, 20 липня 2011 року, 10 березня 2012 року, 19 березня 2012 року, 23 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 014-2008-2014 від 10 червня 2012 року, згідно з якими з 10 квітня 2014 року за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашень збільшено розмір базової процентної ставки на 10,74 % річних, та за користування понад встановлений строк збільшено розмір базової процентної ставки на 10,74 % річних (а.с.11,12-17,18,19-27,.28,29-37,38,39-46,47,48-64,65-67).
Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Пунктом 5.2.5 кредитного договору передбачено, що відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних у кредитному договорі, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.
Як вбачається із досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений.
14 жовтня 2014 року відповідачем ОСОБА_1 отримана вимога про погашення заборгованостіь перед банком за кредитним договором № 014-2008-2014 від 10 червня 2008 року, вимога про погашення заборгованостіь перед банком за кредитним договором № 014-2008-2014 від 10 червня 2008 року, яка направлена відповідачу ОСОБА_2 повернута за закінченням строку зберігання (а.с. 93-100).
Виходячи із умов кредитного договору, термін повернення кредиту настав з 15 грудня 2014 року.
З метою забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки б/н від 23 квітня 2013 року (а.с. 77-86).
Згідно п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором кредитом має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором вимоги та/або з дати її вручення поручителю.
Згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно п.4.2 договору порука припиняється,якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного договору зобов»язання за основним договором не пред»явить вимоги до поручителя.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
22 квітня 2016 року пред»явлено позов до суду, термін повернення кредиту настав з 15 грудня 2014 року.
Отже, вимогу до поручителів про виконання взятого ними зобов'язання було пред'явлено в межах строку дії договору поруки.
Відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою про пропуск позивачем строку позовної давності.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
З урахуванням дати звернення до суду з позовом - 22 квітня 2016 року та встановленого умовами договору терміну повернення кредиту з 15 грудня 2014 року, позивач звернувся до суду із позовом до боржника ОСОБА_1 в межах строку позовної давності.
Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини).
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 14 123 грн. 36 коп. (а.с.7), відповідно до Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі по 7061 грн. 68 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 550, 551, 553, 554, 559,610, 611, 1054-1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 197, 212, 214, 215, 223-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Повний текст рішення виготовлений 26 серпня 2016 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Є.Арапіна