Справа №278/1578/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16 грудня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді - Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Поліщук І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що близько 14-00 год. 02.01.2014 року в с. Троянів Житомирського району Житомирської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ-5204», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Завдана потерпілому ОСОБА_3 шкода була відшкодована позивачем в сумі 23620,98 грн. За таких обставин у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у звязку із чим просить стягнути із відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 23620,98 грн., витрати на послуги аварійного комісара в сумі 720,00 грн., витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. та витрати, повязані з наданням юридичних послуг, у суиі 2000,00 грн., а всього - 27718,98 грн.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві; проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 53).

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним. Судова повістка про виклик відповідача повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 44, 48, 51). Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач був повідомлений належним чином. З письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. ст. 158, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 1166, 1191 ЦК України, чинними на день їх виникнення.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що 02.01.2014 року о 14-00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ГАЗ-5204», державний номерний знак НОМЕР_1, в с. Троянів Житомирського району, не вибрав безпечної швидкості та здійснив зіткнення з автомобілем «Опель» під керуванням ОСОБА_2 У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина відповідача у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 31.01.2014 року (а.с. 12).

Статтею 993 ЦК України, а також вимогами ст. 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 165 від 04.02.2014 року вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяної власнику транспортного засобу «Опель», державний номерний знак НОМЕР_3, складає 28345,18 грн. (а.с. 15-18).

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0668545 від 29.05.2013 року автомобіль «Opel Combo» застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» (а.с. 8).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

За таких обставин на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с. 7) Моторне (транспортне) страхове бюро України правомірно виплатило ОСОБА_3 власнику пошкодженого автомобіля відшкодування заподіяної шкоди.

З копії платіжного доручення № 5573 від 05.03.2014 року вбачається, що позивач згідно наказу № 1180 від 25.04.2014 року сплатив страхове відшкодування у розмірі 23620,98 грн. (а.с. 27).

Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно до ст. 38 Закону України «Про страхування» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до листів №3/1-05/469 від 14.01.2014 року та №3/1-05/6169 від 27.02.2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталось до ОСОБА_1 з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування останнім сплачена не була (а.с. 13, 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідно до чинного законодавства, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду у розмірі понесених витрат.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, виходячи з меж заявлених позовних вимог, судом враховується, що позивач, на виконання вимог Закону, відшкодував вартість матеріального збитку заподіяного потерпілому в результаті ДТП в сумі 23620,98 грн., який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 у регресному порядку на підставі ст. 1191 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи.

Що стосується витрат, повязаних з наданням послуг аварійного комісара у розмірі 720,00 грн., вказані витрати не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів про оплату послуг аварійного комісара.

Відповідно до статті 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із здійсненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Частина перша статті 84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Що стосується витрат на правову допомогу у сумі 2000 грн., то суд відмовляє в стягненні вказаних судових витрат, оскільки позивачем не надано документів, які підтверджують понесені витрати на правову допомогу у відповідності до вимог п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах". Витрати на правову допомогу повинні бути підтверджені документально.

Позивачем на підтвердження зазначеної вимоги надано лише копію контракту про надання правової допомоги від 27.09.2012 року за №61, який укладений з ФОП ОСОБА_4 (а.с.29-32). Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу не обґрунтовані, не доказані і не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1166, 1191 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер не відомий) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 23620 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер не відомий) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив за заявою відповідача, поданого протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О. М. Дубовік