Пров. №2/766/2063/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 304846,97 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі укладених договорів позики та іпотеки. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань, рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Після звернення стягнення шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки вимоги позивача не були повністю задоволені, тому він вирішив звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості за договором позики, яку розрахував шляхом віднімання від загальної суми заборгованості, визначеної судом, частини коштів отриманих при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, звернувся до суду із заявою про застосування наслідків пропущення строків позовної давності.

Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 15.07.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала 207438,08 грн., що еквівалентно на день укладання договору 27200 доларів США, в строк до 14.01.2010 року та зобовязалася повернути кошти в сумі еквівалентній 27200 доларів США з урахуванням курсу НБУ на момент повернення позики.

19.02.2010 року між сторонами укладено додатковий договір до договору позики від 15.07.2009 року, яким внесено зміни до договору позики. Зокрема, сторони договору змінили загальну суму позики з 27200 доларів США до 51800 доларів США.

19.02.2010 року між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого в рахунок забезпечення зобовязань по поверненню позики, сплати неустойки, в іпотеку передається трикімнатна квартира АДРЕСА_1, корпус № 1, в м. Херсоні, що належить на праві спільної сумісної власності відповідачу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Зобовязання за договором позики від 15.07.2009 року відповідачем не були виконанні. Станом на 01.03.2011 року загальна сума заборгованості за договором позики становила 41650 доларів США, що еквівалентно 330480,25 грн. за курсом НБУ на 01.03.2011 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 10.01.2012 року у справі № 2-4511/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено; у рахунок погашення заборгованості за договором позики в розмірі 814501,13 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру № 70 по вул. Покришева, 57, корп. 1, в м. Херсоні шляхом продажу від імені позивача у будь-який спосіб на підставі договору купівлі-продажу; визначено початкову ціну предмета іпотеки в розмірі 296484 грн.; стягнуто з відповідача на користь позивача різницю боргу у сумі 518017,13 грн.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 21.05.2012 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 530480,25 грн. заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2012 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

05.06.2012 року позивач, скориставшись своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязань за договором позики, уклав від свого імені договір купівлі-продажу предмета іпотеки.

Згідно п. 2 цього договору продаж квартири вчинено за 296484 грн.

13.11.2012 року Відділом державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні прийнято постанову про повернення позивачу (стягувачу у виконавчому провадженні) у виконавчому провадженні, виконавчого листа № 2-4511/11, виданого 19.06.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Нормами ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Слід також врахувати, що 05.06.2015 року ОСОБА_1 скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязань за договором позики від 15.07.2009 року та додатковим договором до нього від 19.02.2010 року та уклав від свого імені договір купівлі-продажу квартири №70 за адресою: м. Херсон, вул. Покришева, 57, корпус №1, що належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Згідно п. 2 договору продаж квартири було вчинено за 296484 грн.

Таким чином, на момент укладання вказаного договору ОСОБА_1В, було відомо про непогашення всієї суми заборгованості ОСОБА_2 за договором позики за рахунок отриманих ОСОБА_1 грошових коштів за відчуження предмета іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позивач, звернувшись із позовною заявою 12.11.2015 року, пропустив трьохрічний строк позовної давності.

Як зазначалось, в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обовязковим.

За наведених обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 256-258, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5