РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016 року Провадження №2/425/261/16

Справа №425/870/16-ц

м.Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

при секретарі Гайворонській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 17.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк» ) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 109-ТТ№15(АД), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США на строк з 17.11.2006 року по 15.11.2011 року. Відповідно до Акту прийому передачі документації за Договором купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, реєстраційний номер кредитного договору №109-ТТ№15(АД) від 17.11.2006 року було змінено на № 0. Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, в обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитом) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ « Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного Договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Банк свої зобов,язання виконав, надавши відповідачеві кредит, проте відповідач свої зобов,язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.02.2016 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 1328333,69 грн., з яких: - тіло кредиту 569845,67грн.; - відсотки 758488,02 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також судові витрати у розмірі 19925,01 грн. В судове засіданні представник позивача не з,явився, надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Додатково представник позивача надав суду письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначив, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 17.11.2006р було укладено кредитний договір №0 (згідно зміненої нумерації договору), на умовах, викладених у кредитному договорі. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ »Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011року в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором. Після переходу права вимоги до нового кредитора, всі умови укладеного кредитного договору залишилися незмінними. Банком не пропущено термінів для звернення до суду із позовною заявою до відповідача. Так, згідно п.1.2.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється у наступний термін - з 17 листопада 2006 року по 15 листопада 2013 року. Додатком до кредитного договору є графік погашення кредиту, згідно якого періодом, до якого позичальник має повернути кредит, є 15 листопада 2013 року. Згідно п.9.5 кредитного договору, строк дії кредитного договору встановлюється з дня укладення цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів. Отже, сторони встановили дію кредитного договору - до повного виконання сторонами зобовязань за кредитним договором. Окрім того, забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та позичальником було укладено договір застави транспортного засобу від 17.11.2006 року, згідно п.1.2 якого, строк користування кредитом встановлено до 15.11.2013 року. Оскільки, умовами кредитного договору сторони визначили термін дії договору до повного виконання всіх зобовязань боржника за кредитним договором, вважає, що такий пункт договору повністю відповідає змісту статті 599 ЦК України, яка встановлює, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки позичальником не здійснювалося погашення кредиту згідно умов укладеного кредитного договору, банком, не пропустивши визначений законом трирічний термін позовної давності для звернення до суду про стягнення заборгованості з моменту і терміну дії кредиту 15.11.2013 року, було подано позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, на думку позивача, не вбачається підстав для застосування позовної давності до даних правовідносин, з огляду на те, що відповідач окремої заяви про застосування позовної давності не подавав. Окрім того, представник позивача посилається на те, що в судовому порядку не може встановлюватися заборона на стягнення заборгованості із закінченим строком позовної давності автоматично судом на власний розсуд. Суд повинен застосувати наслідки пропуску позовної давності лише у випадку надходження відповідного клопотання відповідача. Просить суд задовольнити позовні вимоги та розглянути справ у відсутність представника позивача. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пославшись на доводи, викладені ним в письмових запереченнях проти позову. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що протягом 2006-2008 року ним щомісячно здійснювались платежі в іноземній валюті по погашенню валютного кредиту. 08.12.2008 року за квитанцією № 28 на розрахунковий рахунок АКІБ «УкрСиббанку» ним були сплачені грошові кошти в іноземній валюті в сумі 195,63 доларів США на погашення відсотків і за квитанцією №29 в сумі 357,15 доларів США - на погашення основного боргу. Про те, що 08.12.2011 року по закінченню строку кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами, йому не було відомо. Кредитодавець був зобовязаний повідомити споживача про передачу третій стороні цих прав за договором про надання споживчого кредиту, але не повідомив його про це. ПАТ «Дельта Банк» в свою чергу цього також не зробив. Також відповідач зазначає, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Вимогу позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.12.2011 року в сумі 1328333,69 грн. вважає безпідставною, оскільки позивач пропустив строк позовної давності, так як позовна заява була подана до суду 01.03.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності, а договір про надання споживчого кредиту припинений 15.11.2011р. Окрім того, в судовому засіданні відповідач пояснив, що він дійсно перестав вносити платежі на погашення кредиту в 2008 році, оскільки АКІБ «УкрСиббанк» ніяким чином не відреагував на його прохання змінити умови договору щодо переходу з «доларового» кредиту на «гривневий». Коштів на сплату кредиту в доларах, курс якого став нестабільним, він не мав. Ані АКІБ «УкрСиббанк», ані ПАТ «ДельтаБанк» його ніяким чином, зокрема, письмово не повідомили про те, що до останнього на підставі укладеного договору перейшло право вимоги за кредитним договором, який був укладений між ним, позивачем та АКІБ «УкрСиббанк». В 2011 року йому телефонували київські колектори, казали, що звертаються від імені ПАТ «ДельтаБанк», і вимагали сплати боргу за кредитом. Він ніяк на це не відреагував, бо вважав, що йому зателефонували якісь шахраї. Він отримував від ПАТ «ДельтаБанк» копію виписки з Реєстру рухомого майна, з якої побачив, що заставне майно автомобіль вже належить ПАТ «ДельтаБанк». Не заперечує, що він підписував як сам кредитний договір, так і графік здійснення платежів по кредиту, який є невід,ємною частиною кредитного договору, і був з ними ознайомлений. Не заперечує, що останній платіж на погашення кредиту повинен був внести 15.11.2013 року. Письмову вимогу від позивача про погашення заборгованості за кредитним договором він не отримував. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема, у зв,язку з пропуском позивачем позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2М, як позичальником, було укладено договір про надання споживчого кредиту №109-ТТ№15(АД), відповідно до якого банк зобов,язався надати позичальнику, а позичальник зобов,язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 30000 доларів США 00 центів та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 151500,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору (а.с. 7-17). Згідно п.1.2.1 кредитного договору надання кредиту (грошових коштів) здійснюється в наступний термін: з 17 листопада 2006 року по 15 листопада 2013 року. Відповідно до умов п.1.2.2 кредитного договору позичальник у будь - якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 15 листопада 2011 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь - якого із пунктів 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 Договору. Згідно п.1.3.4 кредитного договору строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Відповідно до п.1.4 кредитного договору кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника), а саме на: придбання транспортного засобу. Згідно п. 9.5 кредитного договору строк дії даного договору встановлюється з дня укладення цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії та /або пені в разі її нарахування. Факт надання банком та отримання позичальником ОСОБА_3 кредиту підтверджується заявою на видачу готівки № 17 від 17.11.2006 року та квитанцією №22 від 17.11.2006 року (а.с. 21). Відповідно до п.1 Графіку погашення кредиту, який є Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №109-ТТ№15(АД) від 17.11.2006 року, даний графік погашення кредиту є невід,ємною частиною зазначеного договору. Пунктом 2 графіку погашення кредиту передбачено, що позичальник зобовязується згідно умов вищезазначеного договору повернути банку суму кредиту у терміни, передбачені наступним графіком, а саме кожного десятого числа місяця, починаючи з грудня 2006 р. по жовтень 2013 року включно, по 357,15 доларів США, останній платіж - 15 листопада 2013 року -356,55 грн. (а.с.14-16) Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов,язань позичальника за кредитним договором №109-ТТ№15(АД) від 17.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 17.11.2006 року було укладено Договір застави транспортного засобу, згідно з яким предметом застави є транспортний засіб автомобіль марки TOYOTA, модель AVENSIS, колір чорний, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска ) № VIN-SB1BR56L10E170811, SB1BR56L10E170811, об,єм двигуна -1794 куб. см (В), реєстраційний номер НОМЕР_1. Пунктом 1.2 зазначеного договору передбачений строк користування кредитом за кредитним договором 15.11.2013 року, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до кредитного договору (а.с. 82-84). З виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк», вбачається, що первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк» відступив новому кредитору ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами (а.с. 24-25). Згідно акту прийому- передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та « ПАТ «Дельта банк» від 17.01.2012 р., зазначені особи уклали даний Акт про те, що на виконання п.4.2 Договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011р., укладеного між Продавцем та Покупцем, Продавець передав, а Покупець прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржників, а саме ОСОБА_2, номер кредитного договору -0, номер кредитного договору (первісний) -109-ТТ№15(АД) (а.с.26). Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку», згідно з яким з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені законом, зокрема, ст.ст..37,38,47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. (а.с.28) У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо внше на встановлено договором або законом. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Належне виконання сторонами прийнятого на себе зобов'язання передбачено як умовами кредитного договору, так і нормами чинного законодавства України. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що первісний кредитор АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов,язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 30000 доларів США, однак відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №0 від 17.11.2006 року станом на 26.02.2016 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком становить: -20912,81 доларів США тіло кредиту, що згідно курсу НБУ (100USD- 2724,8642 UAH) складає 569845 гривень 67 копійок; -27835,81 доларів США - заборгованість за відсотками, що згідно курсу НБУ (100 USD 2724,8642 UAH) складає 758488 гривень 02 копійки, з яких 10082,55 доларів США відсотки, нараховані на поточну суму заборгованості, 17753,26 доларів США відсотки, нараховані на прострочену суму заборгованості (а.с.85). Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 19.12.2011 р. по 26.02.2016 р. відповідачем не було здійснено жодної сплати на погашення кредиту. Як пояснив відповідач в судовому засіданні, останній платіж на погашення основного боргу та процентів за кредитним договором ним було внесено 08.12.2008 року, на підтвердження чого надав відповідні квитанції (а.с.56). Зазначене позивачем спростовано не було. Відповідач ОСОБА_2 як на одну з підстав для відмови в задоволенні позову посилається на те, що він не повинен сплачувати позивачу кошти на погашення заборгованості за кредитом, оскільки його не було повідомлено про заміну кредитора. Суд вважає, що такі доводи відповідача є безпідставними за наступних підстав. Відповідач в судовому засіданні не заперечував тієї обставини, що як до, так і після уступки права вимоги за кредитом іншому банку він, відповідач з січня 2009 року взагалі перестав сплачувати щомісячні платежі за кредитним договором, в тому числі і АКІБ «УкрСиббанк». За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.ст.514,516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні у обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Доказів тому, що відповідач, починаючи з січня 2009 року вживав заходів до погашення боргу за кредитним договором шляхом здійснення платежів на рахунок, відкритий кредитодавцем АКІБ «УкрСиббанк», і йому було відмовлено в прийнятті та зарахуванні цих коштів в рахунок погашення кредиту він не надав. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що неповідомлення його, зокрема, позивачем про уступку права вимоги за кредитом позбавило його можливості сплачувати щомісячні платежі за кредитним договором. Крім того, суд враховує і ту обставину, що відповідач перестав сплачувати щомісячні платежі за кредитним договором ще з того часу, коли кредитором був АКІБ «УкрСиббанк», тобто ще до заміни кредитора. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.267 ЦК України). ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Пункт 7 ч. 11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст.11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Таким чином, під час розгляду спору про стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку позовна давність може бути застосована лише за заявою сторони у спорі з підстав, передбачених главою 19 розділу V ЦК України, а положення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту. Разом з тим нереалізоване кредитодавцем право на стягнення із боржника заборгованості за кредитним договором в позасудовому порядку не може бути перешкодою для захисту його порушених прав в судовому порядку, оскільки такі його права визначені ст.3 ЦПК України, а наведені положення Закону України «Про захист прав споживачів» лише вказують на те, що кредитор позбавлений права вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у позасудовому порядку, і у зв'язку із цим його право на задоволення вимог в судовому порядку не може бути обмежене чи/або припинене. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов,язано його початок. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Згідно вимог ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов,язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит в повному обсязі не пізніше 15.11.2011 року. Додатком № 1 до договору, яким є Графік погашення кредиту, визначена щомісячна періодичність платежів до кінцевої дати -15.11.2013 року. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, проти того, що він дійсно при укладенні кредитного договору був ознайомлений з Графіком погашення кредиту та зобов,язався повернути його в повному обсязі саме до 15.11.2013 року. Таким чином, суд вважає, що в п.1.2.2 кредитного договору було допущено помилку в зазначенні кінцевої дати повернення кредиту в повному обсязі, замість 15.11.2013 року зазначено 15.11.2011 р. Тобто, судом встановлено, що даним кредитним договором встановлено як строк виконання зобов'язання до 15.11.2013 року, так і строк дії даного договору до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені у разі її нарахування (п.9.5). Однак, сама по собі умова договору про його дію до повного виконання позичальником зобов'язання, на яку посилається позивач, не може розглядатися як встановлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимога ст.252 ЦК України, яка визначає строки. Так, умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом з 01 по 10 число кожного місяця. Якшо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах№ 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року та № 6-160цс14 від 19 листопада 2014 року, № 6-331цс15 від 01 липня 2015 року, № 6-154цс15 від 30 вересня 2015 року). Тобто, наведене вище свідчить про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком, та відсутності виконання зобов'язання) кредитна заборгованість за тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду. З огляду на те, що за умовами договору (графіку погашення кредиту) погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами у визначені числа кожного місяця (з грудня 2006 року по жовтень 2013 року включно -10 числа кожного місяця, а в листопаді 2013 року -15 числа), а процентів - кожного місяця з 01 по 10 число, наступного за місяцем, за який були нараховані такі проценти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Із розрахунку заборгованості за кредитом станом на 26.02.2016 року, наданого позивачем, вбачається, що починаючи з грудня 2011 року відповідачем не було здійснено жодної сплати на погашення кредиту. Як зазначив сам відповідач і не спростовано позивачем, останній платіж на погашення основного боргу за кредитом та відсотків відповідачем було здійснено 08.12.2008 року. Із позовом до суду позивач звернувся 03.03.2016 року. Відповідачем до суду було подано як заперечення проти позову, в яких він просив застосувати позовну давність, так і окрема заява (а.с.101) про застосування позовної давності. Таким чином, суд застосовує позовну давність та з урахуванням заявлених вимог вважає, що до стягнення підлягає заборгованість за кредитним договором за період з 03.03.2013 р. у наступному розмірі: за тілом кредиту - 3213,75 доларів США, що еквівалентно 87570,32 грн.; за відсотками 2011,42 доларів США, що еквівалентно 54800,29 грн., з яких: відсотки, нараховані на поточну суму заборгованості, 131,35 доларів США, що еквівалентно 3579,11 грн., відсотки, нараховані на прострочену суму заборгованості, 1880,07 доларів США, що еквівалентно 51221,18 грн., а всього до стягнення підлягає 5225,17 доларів США, що еквівалентно 142370,61 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором суд відмовляє за спливом позовної давності. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у національній валюті, суд частково задовольняє вимоги та стягує заборгованість саме в грошовій одиниці -гривнях. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог, що буде складати 2135,56 грн. Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 209, 212-215, 224-228, 292 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (МФО 321024, , р/р 1) заборгованість за кредитним договором №0 від 17 листопада 2006 року в сумі 142370 (сто сорок дві тисячі триста сімдесят) гривень 61 копійка, з яких: заборгованість за тілом кредиту 87570 (вісімдесят сім тисяч пятсот сімдесят) гривень 32 копійки, заборгованість за відсотками - 54800 (пятдесят чотири тисячі вісімсот) гривень 29 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв,язку з пропуском позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (МФО 321024, , р/р 1) судовий збір у розмірі 2135 (дві тисячі сто тридцять пять) гривень 56 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко