Справа № 450/2619/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/248/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Берези В.І. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа Пустомитівський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: с. Сокільники, вул. Лугова, 7 Пустомитівського району Львівської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_3 оскаржив відповідач ОСОБА_4. Апелянт вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що вона не проживала тривалий час в с.Сокільники, вул.Лугова, 7 Пустомитівського району Львівської області з поважних підстав, оскільки перебувала за межами України "на заробітках", про що позивачу було достеменно відомо. В апеляційній скарзі просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року яким її ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_6 визнано такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, вул. Лугова, 7 скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про вручення поштових відправлень. Одночасно, від ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку із зайнятістю в розгляді іншої справи, проте, колегія суддів беручи до уваги, тривалість перебування даної справи на розгляді в суді апеляційної інстанції вважає за необхідне таке клопотання відхилити та продовжити розгляд справи з наявними доказами в матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає лише частково.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 7 по вул. Лугова, в с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, що стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.02.2006 року серії ЯЯЯ № 432551.

Також встановлено, що у житловому будинку № 7 по вул.Лугова, в с.Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, станом на день звернення до суду ОСОБА_5 з позовом зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що стверджується Довідкою виконавчого комітету Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1587 від 22.08. 2014 року.

Відповідачі за зареєстрованим місцем свого проживання не проживають більше ніж шість місяців, що стверджується: Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 10.03.2014 року, Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 20.06.2014 року, Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 01.08.2014 року.

Постановляючи рішення про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: с.Солонка, вул.Лугова, 7 Пустомитівського району Львівської області, суд виходив з тих обставин, що сторонами не представлено і судом не здобуто доказів того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні спірним будинком та докази того, що відповідачі протягом останніх шести місяців брали участь в утриманні спірного житлового будинку. Також, суд першої інстанції зіслався та ту обставин, що ним не здобуто доказів того, що існують обставини передбачені п.п. 1-7 ч.3 ст.71 ЖК України для збереження за відповідачами права користування житловим приміщенням спірним житловим будинком.

З такими висновками повністю погодиться не можна, оскільки суд прийшов до таких всупереч нормам матеріального права, та без достатніх та належних доказів на підтвердження частини заявлених позовних вимог.

Статтею 47 Конституції України, 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Аналогічне правило передбачено статтею 9 ЖК України, де зазначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР та Роз'яснень, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з послідуючими змінами та доповненнями "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться згідно зі ст. 72 ЖК УРСР у судовому порядку.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_8 станом на день звернення позивачем до суду із позовом, була його дружиною, а ОСОБА_6 є сином відповідача.

Також встановлено, що ОСОБА_4, задля покращення матеріального стану її сім"ї, в спірний період, коли були складені акти, що остання за зареєстрованим місцем свого проживання не проживає більше шести місяців, перебувала на роботі.

Пудпунктом 2 ст. 71 ЖК України передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав підстав визнавати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: с. Солонка вул.Лугова, 7 Пустомитівського району Львівської області.

В той же час, апелянтом не представлено, а судом апеляційної інстанції не здобуто доказів того, що ОСОБА_6 в спірному будинку не проживає з поважних причин, в зв"язку з цим, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області в частині визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: с.Солонка, вул. Лугова, 7 Пустомитівського району Львівської області є законним та обгрунтованим.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_4 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні згаданої вимоги до ОСОБА_4. В решті рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає таким, що ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права, в зв"язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304 п.2 ч.1 ст. 307, п. 1 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_4 такої, що втратила право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: с.Сокільники, вул.Лугова, 7 Пустомитівського району Львівської області, а також стягнення з неї на користь позичава судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні згаданих позовних вимог.

В решті рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: В.І. Береза

ОСОБА_2