Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи: комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська Брама», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 серпня 2013 року в результаті залиття належної йому квартири була спричинена матеріальна шкода у розмірі 24 136 грн. Причиною залиття є недбале відношення до санітарно-технічного обладнання в квартирі, яка належить відповідачу, а тому позивач просив стягнути з нього 24 136,00 грн у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 20 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_4 25 013,08 грн у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 1,5 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та судовий збір у розмірі 493,73 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Банк «Київська Русь»,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

У статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Також відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судами встановлено, що 01 серпня 2013 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4

Згідно з актом від 05 серпня 2013 року залиття квартири відбулось внаслідок недбалого відношення до санітарно-технічного обладнання в квартирі № НОМЕР_1, яка знаходиться над квартирою позивача.

Власником квартири АДРЕСА_2 з 20 червня 2012 року по 06 вересня 2013 року є відповідач.

З урахуванням вказаного встановивши, що залиття квартири позивача відбулось з вини відповідача, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову.

Твердження заявника, що залиття квартири позивача відбулося з вини колишніх власників квартири: ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не заслуговують на увагу, оскільки на момент залиття вказані особи були зняті з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2, крім того, у відповідності до положень статей 319, 332 ЦК України саме на відповідача, як власника квартири, покладено обов'язок зі збереження та утримання майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення, а тому касаційну скаргу ПАТ «Банк «Київська Русь» необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович