Справа № 754/8251/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Демчук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрій Тарасович на постанову від 29.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову від 29.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження. Мотивував вимоги скарги тим, що 29.04.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. розглянута заява представника стягувача Мельниченка Д.М. про примусове виконання виконавчого листа №2-211/15, виданого 23.07.2015 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення на користь ПАТ «Родовід Банк» з ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.03.2007 року заборгованості за кредитом в розмірі 500 000.00 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення станом на 21.04.2015 року еквівалентно 11127193.50 грн., заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 70502.97 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 1569000.38 грн., пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 2029261.94 грн., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 607669.70 грн. Також боржнику за виконавчим провадженням встановлено семиденний строк для самостійного виконання. Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження не вручалась боржнику. Вважає, що така постанова підлягає оскарженню виходячи з того, що заява від 25.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження підписана та подана особою без належних повноважень та у не встановлений Законом спосіб. Крім того, в оскаржуваній постанові сума стягнення необґрунтовано та без належних на те підстав самостійно завищена головним державним виконавцем, що є порушенням вимог ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження». В зв»язку з викладеним він вимушений був звернутися до суду з даною скаргою, просив поновити йому пропущений ним процесуальний строк на оскарження такої постанови, оскільки він був пропущений з причин, що від нього не залежали та визнати постанову про відкриття виконавчого провадження №50996794 про відкриття виконавчого провадження неправомірною та скасувати її.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги скарги в повному обсязі та просив суд про їх задоволення з викладених у скарзі підстав.

Представник Відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представники зацікавлених осіб по справі ПАТ «Родовід Банк» та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, вважали, що її доводи не обґрунтовані та не заслуговують на увагу.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи,судом було встановлено наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулює Закон України "Про виконавче провадження. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

29.04.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. була розглянута заява представника стягувача Мельниченка Д.М. про примусове виконання виконавчого листа №2-211/15, виданого 23.07.2015 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення на користь ПАТ «Родовід Банк» з ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.03.2007 року заборгованості за кредитом в розмірі 500 000.00 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення станом на 21.04.2015 року еквівалентно 11127193.50 грн., заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 70502.97 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 1569000.38 грн., пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 2029261.94 грн., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 607669.70 грн. Боржнику за виконавчим провадженням встановлено семиденний строк для самостійного виконання.

Як зазначив в судовому засіданні представник скаржника, вказана постанова про відкриття виконавчого провадження не вручалась боржнику. Вважає, що така постанова підлягає оскарженню виходячи з того, що заява від 25.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження підписана та подана особою без належних повноважень та у не встановлений Законом спосіб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог Закону.

Судом в судовому засіданні досліджувалося виконавче провадження 50996794, відповідно до матеріалів якого заява від 25.04.2016 року вих. №21-11-б.б/1781 про відкриття виконавчого провадження підписана представником стягувача - начальником відділу супроводження реалізації заставного майна Банку та виконавчого провадження Мельниченко Д.М. за довіреністю, термін дії якої до 25.04.2016 року включно.

Як вбачається з оскаржуваної постанови документ про примусове виконання поданий 29.04.2016 року.

Відповідно до реєстраційно-контрольної картки Міністерства юстиції України №6552-0-26-16 дата реєстрації документа 26.04.2016 року.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження в них відсутні докази подання заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем безпосередньо до відділу примусового виконання рішень у строк та за встановленими правилами відповідних операцій або до закінчення останнього дня строку до установи зв»язку.

Дата 25.04.2016 року є останнім днем дії довіреності - робочий день установи - Міністерства юстиції України та його підрозділів, включаючи Департамент державної виконавчої служби МЮУ.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява про відкриття виконавчого провадження подана особою без належних повноважень.

Крім того, представник скаржника в судовому засіданні посилався на те, що в оскаржуваній постанові сума стягнення необґрунтовано та без належних на те підстав самостійно завищена головним державним виконавцем, що є порушенням вимог ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з заяви про відкриття виконавчого провадження стягував просить примусово стягнути з боржника заборгованість у розмірі 393 244.97 доларів США, а не всю суму, що зазначена у виконавчому документі. Крім того, стягувачем в заяві не зазначено, яка з цієї суми припадає на непогашену заборгованість за кредитом, а яка на заборгованість за процентами по кредиту.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державним виконавцем в ній не зазначено суми, яка залишилася не сплаченою стягувачу відповідно до виконавчого документу.

А тому суд приходить до висновку, що при прийнятті державним виконавцем постанови про відкриття провадження ним було також порушено вимоги ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, скаржник просить визнати поважною причину пропуску процесуального строку на оскарження постанови про відкриття провадження.

В судовому засіданні було встановлено, що постанова від 29.04.2016 року боржнику не вручалась. Як зазначив в судовому засіданні його представник, про її існування він дізнався лише 14.06.2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ст.. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Оскільки процесуальний строк оскарження пропущений з причин, які не залежали від заявника, а тому є поважними і строк підлягає поновленню.

Таким чином, враховуючи викладене, на думку суду, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 29.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження №50996794 не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", є протиправною і підлягає скасуванню, а тому скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.383,384,387,388 ЦПК України, Законом України від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. від 29.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. про відкриття виконавчого провадження за №50996794 від 29.04.2016 року.

Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп. компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ухвала суду може бути оскаржена на протязі 5 діб з моменту її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва.

Головуючий: