ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/855/16-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шабас О.С.,

при секретарі Бойко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Золочів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Золочівської РДА Харківської області, служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, про зміну розміру аліментів на утримання дитини та про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, змінити розмір аліментів, що стягнуті рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 27 вересня 2013 року, змінивши вид стягнення та замість ? частини від усіх видів заробітку стягнути тверду грошову суму 700 гривень.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків з 2013 року після припинення шлюбних відносин за рішенням Золочівського районного суду Харківської області. Долею дитини не цікавиться, витрат на її утримання не несе, аліменти не сплачує, участі у вихованні не приймає, на свята дитину не відвідує та не вітає, тобто життям дитини не цікавиться. Крім того, в даний час відповідач втратив роботу, відповідно втратив постійний заробіток, через що позивач вирішила змінити вид стягнення аліментів на тверду грошову суму.

В судове засідання 08 грудня 2016 року позивач не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, справу розглянути на підставі наявних доказів за її відсутності.

Відповідач у судове засідання 08 грудня 2016 року не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. У судовому засіданні 22 вересня 2016 року відповідач проти позову категорично заперечував з тих, мотивів, що на його думку він належним чином виконує батьківські обов'язки, а позивач навмисно та штучно створює умови, що перешкоджають його спілкуванні з дитиною, це пов'язано із їх особистими неприязними стосунками. Проти стягнення аліментів у зміненому розмірі заперечував.

Представник третьої особи служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області Назаренко А.В., в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просив справу розглянути за відсутності третьої особи, на підставі наявних доказів із врахуванням висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

Представник третьої особи служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області Галілей З.М., в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути за відсутності їхнього представника, одночасно просив позовні вимоги задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації народжень 02 липня 2012 року зроблено актовий запис № 06 та того ж дня видано відповідне свідоцтво НОМЕР_1.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 12 червня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішенням цього ж суду від 27 вересня 2013 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та на її користь з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у виді ? частині від усіх видів заробітку щомісяця починаючи з 21 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Довідками Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області від 23.05.2016 року засвідчено наявність заборгованості у ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 з 21 серпня 2013 року по 30 квітень 2016 року на суму 18 054,66 грн., з довідки також вбачається, що боржник за вказаний період тричі сплатив аліменти - 2 рази по 600 грн. та один раз на суму 100 грн.

Довідками Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 11 травня 2016 року №366 та 365 засвідчено, що ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, має склад сім'ї: син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, батько - ОСОБА_7 1963 року народження, мати - ОСОБА_8 1967 року народження. ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Олександрівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 11 тарвня 2016 року ОСОБА_2 з часу зарахування дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 тобто з 18 липня 2014 року жодного разу не приводив, не забирав дитину до дошкільного закладу, участі у вихованні дитини не приймав.

Орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в особі Служби у справах дітей та орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Харківської області в особі Служби у справах дітей надали висновок від 20 жовтня 2016 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Так у висновку зазначено, що ОСОБА_2 не займається вихованням дитини, в даний час дитина проживає разом з матір'ю знаходиться на її повному утриманні. ОСОБА_2 із родиною не проживає, вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, не спілкується з ним, не турбується про розвиток, не несе витрати на утримання, самоусунувся від виховання та в усіх аспектах життя дитини, в зв'язку з чим орган опіки вважав доцільним позбавити батьківських ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

При вирішенні спору суд виходив з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про захист основних прав і свобод.

Статтею 8 Конвенції, проголошено, що кожен має право на повагу до свого... сімейного життя... Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статті 32, 51 Конституції України передбачають, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статті 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Стаття 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав, так батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Стаття 192 Сімейного Кодексу України передбачає підстави зміни розміру аліментів. Так розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивач як матір малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 мала право на звернення до суду з відповідним позовом, відповідно до положень ст. 165 СК України, обраний спосіб захисту відповідає допущеному порушенню.

Відповідач, в порушення вимог статей 150, 157 СК України не виконує належним чином свої обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, не надає кошти на утримання сина, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток ОСОБА_3, так як не відвідує сина на свята та у навчальному закладі, не цікавиться його успіхами чи навпаки прогалинами у знаннях де дитина потребує додаткової уваги з боку батьків.

Доказів спричинення позивачем перешкод у спілкуванні з дитиною, відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60, 61 ЦПК України не надано.

ОСОБА_2 не приймає участі у забезпеченні здобуття сином освіти, готуванні його до самостійного життя. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а обраних спосіб захист адекватним допущеним порушенням та задовольняє в цій частині у повному обсязі.

Водночас суд зауважує, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про поновлення його батьківських прав у порядку ст. 169 СК України. Суд, перевіривши наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини, у тому числі і про поновлення батьківських прав.

Щодо вимог про зміну розміру стягнення аліментів суд виходить з того, що позивачем в порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60, 61 ЦПК України не надано доказів настання обставин перелічених у ст. 192 СК України, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я тощо. Хоча відповідач і визнач у судовому засіданні, що в даний час втратив офіційну місце роботи, з матеріалів справи вбачається, що за три роки він в якості аліментів, епізодично сплатив лише 1300 грн., а взагалі перманентно не сплачує аліменти з 2013 року, тобто, як коли мав постійне місце офіційної роботи, так і коли його втратив. Відтак суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зміну розміру стягнення аліментів за недоведеністю.

Позивачем при зверненні до суду заявлено дві вимоги про позбавлення батьківських прав та про зміну виду та способу стягнення аліментів, водночас не сплачено судовий збір за одну з вимог. Враховуючи недоплату судового збору при подачі позову та часткове задоволення судом позовних вимог відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_1 не підлягають стягненню судові витрати, водночас з ОСОБА_2 підлягає стягненню судові витрати на оплату судового збору за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав.

Керуючись вказаними матеріальними нормами та положеннями ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2.Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

3.В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С.Шабас