Справа №461/1491/16-ц
Провадження №2/461/856/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім.Л.Українки», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заробітної плати та моральної шкоди та позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радипро припинення трудового контракту

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Л. Українки» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 06.08.2015 року між позивачем та відповідачем укладено контракт з терміном дії з 01.09.2015 року по 31.08.2020 року. Позивач 01.09.2015 року відповідно до умов контракту вийшов на роботу, однак в кінці робочого дня ОСОБА_5 було ознайомлено з наказом №75 про відсторонення від посади. Підставою винесення такого наказу був протокол №1 від 07.08.2015 року щодо проведення службового розслідування та ухвала Галицького районного суду м.Львова від 20.08.2015 року про відкриття провадження та призначення справи до розгляду. Стверджує, що даний наказ рішенням Галицького районного суду м.Львова від 01.12.2015 року скасовано. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2015 року залишено без змін рішення від 01.12.2015 року в частині скасування наказу №75 «Про відсторонення ОСОБА_5 з посади художнього керівника театру». Окрім того покликається на те, що у вказаному наказі не зазначалось про зупинення виплати позивачу заробітної плати. Також стверджує, що вищевказаним рішенням від 01.12.2015 року контракт між позивачем та відповідачем укладений відповідно до чинного законодавства. Просить суд зобовязати комунальну установу «Львівський драматичний театр ім. Л. Українки» виплатити ОСОБА_6 заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи за період з 02.09.2015 року до 24.05.2016 року у розмірі 20748,27 грн. та моральну шкоду у розмірі 91866,67 грн.

20.04.2016 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радизвернулась до суду з позовом про припинення трудового контракту.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2016 року визнано незаконним наказ №62 від 06.08.2015 року про призначення ОСОБА_5 на посаду художнього керівника. Зазначає, що належним чином не були повідомлені відповідні органи фіскальної служби про прийняття на роботу працівника, відтак не було можливості допустити ОСОБА_5 до роботи у комунальній установі «Львівський драматичний театр ім. Л. Українки». Стверджує, що підстав для виплати ОСОБА_5 заробітної плати немає, оскільки останній не виходив на роботу та не виконував її після 01.09.2015 року. Окрім того зазначає, що ОСОБА_5 не вимагав допуску до роботи, ніколи не подавав до театру трудової книжки, що є безумовною вимогою прийняття на роботу. Таким чином, запис про прийняття на роботу у трудовій книжці ОСОБА_5 відсутній. Також стверджує, що ОСОБА_5 створено театр ОСОБА_5, який діє з вересня 2015 року. Просить припинити трудовий контракт між комунальною установою «Львівський драматичний театр ім. Л. Українки» та ОСОБА_5 з 02.09.2015 року.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2016 року вказані позови обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з підстав, зазначених у позові. Проти позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради заперечив та пояснив, що немає підстав, визначених у ст.36 КЗпП України для припинення трудового контракту.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, покликаючись на те, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника. Зазначив, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2016 року визнано незаконним наказ №62 від 06.08.2015 року про призначення ОСОБА_5 на посаду художнього керівника. Таким чином вважає, що ОСОБА_5 не мав права виконувати роботу та отримувати заробітну плату. Окрім того, відповідно до вищевказаного рішення проведений конкурс на заміщення вакантної посади художнього керівника визнано незаконним внаслідок недотримання порядку проведення конкурсу. Стверджує, що позивача наказом №403-к від 28.08.2015 року звільнено з 31.08.2015 року з посади директора комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Л. Українки» та повернуто трудову книжку. ОСОБА_5 забрав свою трудову книжку 31.08.2015 року та більше її не подавав. Окрім того, про відсутність ОСОБА_5 на робочому місці свідчить табель робочого часу та відомості нарахування заробітної плати. Щодо позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радипідтримав, просив такий задоволити..

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радив судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні викладенних до позову. Просила їх задоволити. Проти позовних вимог ОСОБА_5 заперечила та пояснила, що ОСОБА_5 не було подано відповідачу трудової книжки та заяви про прийняття на роботу, тому відповідачем не скеровувався лист до органу фіскальної служби з повідомленням про прийняття позивача на роботу, відтак існували законні підстави недопущення останнього до роботи та нарахування йому заробітної плати, про що свідчить табель обліку робочого часу.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що КУ «Львівський драматичний театр ім. Л. Українки» 03.08.2015 року проведено конкурс на заміщення вакантної посади та складено протокол №3 засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника Львівського драматичного театру ім. Л. Українки», за результатами якого переможцем конкурсу визначено ОСОБА_5 (а.с.85-86).

06.08.2015 року КУ «Львівський драматичний театр ім. Л. Українки» винесено наказ №62 «Про прийняття на посаду ОСОБА_5В.» на підставі рішення конкурсного комітету щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника Львівського драматичного театру ім. Л. Українки на період з 01.09.2015 року по 31.08.2020 року за контрактом (а.с.5, 87).

01.09.2015 року Комунальною установою Львівського драматичного театру імені Л. Українки видано наказ №75 «Про відсторонення ОСОБА_5 від виконання ним обовязків художнього керівника Львівського драматичного театру імені Л. Українки» до прийняття судом рішення у справі про скасування наказу про призначення та визнання недійсним контракту, укладеного з ОСОБА_5

01.12.2015 року Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/9182/15-ц за позовом Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про визнання недійсним рішення комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника, визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним контракту, а також за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обовязків, зобовязання оплатити заробітну плату за фактично відпрацьований час, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди винесено рішення, яким: відмовлено у задоволенні позовних вимог Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про визнання недійсним рішення комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника, визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним контракту.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обов'язків, зобов'язання оплатити заробітну плату за фактично відпрацьований час, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Скасовано наказ директора комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» № 75 від 01.09.2015 року про відсторонення ОСОБА_5 з посади художнього керівника театру. Стягнуто з комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» на користь ОСОБА_5 заробітну плату за відпрацьований 01.09.2015 року робочий день в розмірі 108,05 грн., з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі. Стягнуто з комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В решті позовних вимог ОСОБА_5 до комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» відмовлено (а.с.8-15).

Однак, рішенням колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2016 року частково задоволено апеляційну скаргу Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про визнання недійсним рішення комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника, визнання незаконним та скасування наказу та ухвалено в цій частині нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та визнано незаконним рішення конкурсної комісії оформлене протоколом №3 від 03.08.2015 року на заміщення вакантної посади художнього керівника комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки», визнано незаконним наказ № 62 від 06.08.2015 року про призначення ОСОБА_5 на посаду художнього керівника комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки». Рішення Галицького районного суду м. Львова про стягнення на користь ОСОБА_5 моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову про стягнення моральної шкоди. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.96-101).

Тобто, Апеляційним судом Львівської області у рішенні від 24.02.2016 року встановлено, що був порушений порядок проведення конкурсу на заміщення посади художнього керівника, за результатами якого винесено незаконний наказ про прийняття на роботу ОСОБА_5

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно наказу №403-к від 28.08.2015 року «Про звільнення директора Львівського драматичного театру ім. Лесі Українки ОСОБА_5В.» звільнено з посади директора Львівського драматичного театру ім. Лесі Українки 31.08.2015 року у звязку з закінченням терміну дії контракту, відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України. Зобовязано провести розрахунок з ОСОБА_6 згідно чинного законодавства. Зобовязано головного спеціаліста управління культури видати трудову книжку.

КУ «Львівського драматичного театру ім. Лесі Українки» 31.08.2015 року винесено наказ №74 «Про звільнення ОСОБА_5В.».

Відповідно до копії книги обліку руху трудових книжок запис про прийом трудової книжки ОСОБА_5 відсутній (а.с.116-119).

Згідно наданих суду табелів обліку робочого часу за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року (а.с.103-110) ОСОБА_5 не табелювався як такий, що приступив до виконання роботи.

Окрім того, відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати (а.с.120-129) жодних нарахувань заробітної плати ОСОБА_5 за оскаржуваний період театром не здійснювалось.

Суд зазначає, що повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття ОСОБА_5 на роботу в Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України не надавалося, тому його допуск до роботи в театрі був би прямим порушенням ст.24. КЗпП України, а також постанови Кабінету Міністрів України № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17 червня 2015 року.

Саме в зв'язку з тим, що відповідно до вимоги ст. 24 КЗпП України вчасно не було надіслано повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ОСОБА_5 не міг бути допущений до роботи в Львівському драматичному театрі ім. Лесі Українки з 01.09.2015 року.

У судовому засіданні представником позивача було визнано, що ОСОБА_5 з 02.09.2015 року по 24.05.2016 року на роботу не виходив та фактично не виконував обовязки художнього керівника театру ім.. Л.Українки.

Окрім того, вищевикладене підтверджується рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2016 року, яким встановлено, що з часу відсторонення, тобто з 01.09.2015 року ОСОБА_5, згідно пояснень сторін у справі у театрі не зявлявся, не звертався до директора з питанням щодо врегулювання питання його працевлаштування.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗПП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.Аналогічна норма міститься в ст.1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 р.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5В з 02.09.2015 року фактично не виконував жодної роботи в Львівському драматичному театрі ім. Лесі Українки, на користь театру чи з відома керівника театру, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про стягнення з відповідача заробітної плати за час відсторонення від посади необхідно відмовити.

Що ж стосується позовної вимоги ОСОБА_5 до КУ «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що у такій необхідно також відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається глибиною фізичних та душевних страждань позивача та ступенем вини відповідача.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, ст.43 Конституції України гарантовано, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 91866,67 гривень не підлягають задоволенню, оскільки згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення заробітної плати та не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем моральної шкоди, відтак немає підстав для стягнення моральної шкоди,.

Щодо позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радипро припинення трудового контракту, укладеного між КУ «Львівський драматичний театр ім. Л.Українки» та ОСОБА_5, суд виходить зазначає наступне.

Стаття 36 КЗпП визначає підстави, припинення трудового договору. Пунктом 8 статті 36 КЗпП передбачено, що підставою припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом.

Відповідно до підпункту «д» п.12 трудового контракту між ОСОБА_5 та Львівським драматичним театром ім. Лесі Українки, передбачено, що цей контракт може бути припинений з інших підстав, передбачених законодавством.

У той же час, у ч.2 ст.21 Закону України «Про культуру» вказано, що трудові відносини з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури оформлюються шляхом укладення контрактів. Формування кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури здійснюється на конкурсній основі в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв. Дана норма аналогічна нормі закріпленій в ст.19 Закону України «Про театри і театральну справу».

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Порядок укладення трудового договору за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури (далі - Порядок) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2011 p. №1251. В п.1 Порядку зазначено, що цей Порядок, який розроблено відповідно до ст.21 Закону України "Про культуру", визначає процедуру, умови підготовки й проведення закладами культури конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу (далі - конкурс). В ч.2 п.2 Порядку вказано, що трудовий договір укладається за результатами проведення конкурсу між його переможцем та закладом культури в особі керівника. А у п.8 вказаного Порядку зазначено, що припинення трудового договору здійснюється відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про культуру» та п.2 Порядку укладення трудового договору за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2011 року №1251 Міністерством культури України, було видано наказ від 06.09.2013 №851 (у редакції наказу Міністерства культури України 17.11.2014 №991), яким затверджено Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури (далі - Порядок проведення конкурсу).

Пунктом другим Розділу І Порядку проведення конкурсу дано наступне визначення: конкурс - процедура заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу в закладах культури. А в п.5 цього ж розділу вказано, що метою цього Порядку є забезпечення конкурентності, справедливості, неупередженості та прозорості при проведенні конкурсу. У п.7 Розділу V Результати конкурсу Порядку проведення конкурсу визначено, що Рішення конкурсної комісії є підставою для укладання трудового договору з переможцем конкурсу і видання наказу керівника закладу культури про прийняття на роботу.

Із зазначеного випливає, що законодавством про культуру чітко визначена сфера обов'язкового застосування контракту для кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури, яке здійснюється на конкурсній основі в порядку визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.

Таким чином, у зв'язку з тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2016 року у справі № 461/9182/15 визнано незаконним рішення конкурсної комісії, оформлене протоколом №3 від 03.08.2015 року, на заміщення вакантної посади художнього керівника комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки», тобто трудовий контракт з ОСОБА_5 укладено без проведення в установленому порядку конкурсу, що передбачено встановленими законодавством про культуру правилами прийняття на роботу художнього та артистичного персоналу закладів культури, які викладені вище. Окрім того, як зазначено вище, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2016 року у справі № 461/9182/15 наказ №62 від 06.08.2015 року «Про прийняття на посаду ОСОБА_5В.» скасовано, відтак трудовий контракт від 06.08.2015 року, укладений між КУ «Львівський драматичний театр ім. Л.Українки» та ОСОБА_5 на період з 01.09.2015 року по 31.08.2020 року підлягає припиненню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радипро припинення трудового контракту необхідно задоволити та укладений між КУ «Львівський драматичний театр ім. Л.Українки» та ОСОБА_5 трудовий контракт від 06.08.2015 року необхідно припинити з 02.09.2016 року на підставі п.8 ст.36 КЗпП України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд, сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин справи, неодноразово розяснював сторонам наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій, проте інших доказів в підтвердження своїх вимог або заперечень, ніж ті, що містять матеріали справи суду не надано, тому виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого ст.11 ЦПК України, суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_5 до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім.Л.Українки», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заробітної плати та моральної шкоди необхідно відмовити у повному обсязі, а позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радипро припинення трудового контракту необхідно задоволити.

Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 належить стягнути сплачений судовий збір на користь Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

На підставі ст.ст.21, 24, 36, 94, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 1167 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 34, 57- 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Л.Українки», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовити.

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської радипро припинення трудового контракту задоволити.

Припинити трудовий контракт, укладений між Комунальною установою «Львівський драматичний театр ім.Л.Українки» та ОСОБА_5 з 02.09.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Рішення постановлене в нарадчій кімнаті, у судовому засіданні 24.05.2016 року проголошено його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення суду буде виготовлений 27.05.2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.