Справа №359/2371/16-ц
Провадження №2/359/1120/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бориспіль-ського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторона позивача ОСОБА_3, про зняття арешту з квартири,

встановив:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що він є власником ? частки в квартирі АДРЕСА_1. Власником іншої ? частки в цьому обєкті нерухо-мого майна був його син ОСОБА_4 Вироком Бориспільського районного суду від 22 серпня 2000 року йому був присуджений штраф в розмірі 700 гривень. 29 квітня 2002 року державний виконавець ВДВС Бориспільського РУЮ виніс постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_4 Однак 18 листопада 2002 року він помер. Позивач прий-няв спадщину, однак він не може оформити її у звязку з накладеним арештом. Тому ОСОБА_2 просить суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

Представник позивача ОСОБА_5 не зявився у судове засідання та надіслав заяву (а.с.42), в якій він просить суд розглянути цивільну справу в його відсутності та задоволь-нити позов.

Представник відповідача ОСОБА_1 при вирішенні спору покладається на роз-суд суду.

ОСОБА_3 не зявився у судове засідання також та надіслав заяву (а.с.47), в якій він підтримує позов та просить суд розглянути цивільну справу в його відсутності.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає част-ковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач, його дружина ОСОБА_6, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_1. Кожному з них належало право власності на ? частку в цьому обєкті нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло №364 від 30 травня 2000 року (а.с.8).

18 листопада 2002 року ОСОБА_4 помер. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЛО №655927 від 23 листопада 2002 року (а.с.11). З копій спадкової справи №34, заведеної після його смерті (а.с.30-34), вбачається, що за час свого життя спадкодавець не склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснювалось за зако-ном. Спадкоємцями першої черги за законом були його батько ОСОБА_2 та матір ОСОБА_6

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року, який був чинним на час відкрит-тя спадщини, визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично всту-пив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з ч.2 цієї статті зазначену дію належало вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З копії довідки виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради №2-16/ 01/214 від 7 лютого 2014 року (а.с.31) вбачається, що після смерті ОСОБА_4 позивач та його дружина ОСОБА_6 продовжили проживати в квартирі. У такий спосіб вони вступили у володіння спадковою ? часткою в цьому обєкті нерухомого майна.

З огляду на це суд вважає, що кожен з них прийняв спадщину та додатково набув право власності на 1/8 частку в квартирі АДРЕСА_3. Після цього їм стало належати по 3/8 часток в цьому обєкті нерухо-мого майна.

4 червня 2009 року ОСОБА_6 померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №156384 від 5 червня 2009 року (а.с.13). З копій матеріа-лів спадкової справи №547, заведеної після її смерті (а.с.35-40), вбачається, що за час сво-го життя спадкодавиця не склала заповіт. Тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з ч.1 ст.1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З копії довідки виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради №1607 від 23 жовтня 2009 року (а.с.38) вбачається, що позивач та його син ОСОБА_3 по-стійно проживали з ОСОБА_6 на момент її смерті. Крім того, 4 червня 2009 року ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ці обставини свідчать про те, що позивач та його син ОСОБА_3 прийняли спадщину.

З огляду на це суд вважає, що кожен з них додатково набув право власності на 3/16 частки в квартирі АДРЕСА_1. Піс-ля цього позивач став власником 9/16 часток, а ОСОБА_3 7/16 часток в цьому обєкті нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звер-нутись до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Встановлено, що вироком Бориспільського районного суду від 22 серпня 2000 року (а.с.5) ОСОБА_4 був присуджений штраф в розмірі 700 гривень. 29 квітня 2002 року державний виконавець ВДВС Бориспільського РУЮ виніс постанову про накладення арешту на його майно (а.с.6). Ця обставина перешкоджає позивачу оформити спадщину.

Крім того, з листа головного державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ №53108 від 9 грудня 2015 року (а.с.7) вбачається, що виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на виконанні ВДВС Бориспільського МРУЮ не пере-бувають.

З огляду на це суд вважає, що належить зняти арешт з 9/16 часток в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що ОСОБА_2 не є власником інших 7/16 часток в квартирі. Ця об-ставина свідчить про те, що він не має права вимагати зняття арешту з цього майна. Таке право належить виключно ОСОБА_3, а не позивачу.

З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволення позову в частині цієї вимоги відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Борис-пільського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторона позивача ОСОБА_3, про зняття арешту з квартири задовольнити частково.

Зняти арешт з 9/16 часток в квартирі АДРЕСА_1, накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського районного управління юстиції від 29 квіт-ня 2002 року.

У задоволенні позову в частині вимоги про зняття арешту з інших 7/16 часток в цьо-му обєкті нерухомого майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд: відповідачем протя-гом 10 днів з дня оголошення рішення суду, іншими учасниками цивільного процесу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_7