Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/25/2016 Головуючий у 1 інстанції - Малинников О.Ф.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» - Рокицького Ігора Вікторовича, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року до суду ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням уточнень позовних вимог просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь солідарно з ПАТ «Українська автомобільна корпорація», як власника джерела підвищеної небезпеки, та ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», як страховика, в межах ліміту 25 500 грн., майнову шкоду у розмірі 146 838,49 грн., а також солідарно з ОСОБА_6 та ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» - у межах ліміту 51 000 грн. моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 листопада 2007 року близько 19-30 год. по вул. Довженка у м. Києві водій ОСОБА_9, який керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1, що належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», виїхав на зустрічну смугу руху, де керований ним автомобіль зіткнувся на середній смузі з належним позивачу автомобілем «Мегсеdes-BenzС240», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого автомобіль позивача був технічно пошкоджений, а позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За фактом ДТП Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу за ч.2 ст.286 КК України, провадження в якій зупинено. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мегсеdes-Benz С240» за експертним висновком спеціаліста автотоварознавця від 20 листопада 2007 року становить 209 647,15 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля - 146 138,49 грн. Враховуючи недоцільність відновлення транспортного засобу спеціалістом визначено матеріальний збиток у сумі 146 138,49 грн.. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження 700 грн.. Позивачу встановлено внаслідок отриманих у ДТП травм інвалідність 2-ої групи безстроково на підставі висновку Спеціалізованої травматологічної МСЕК Центру Медико-соціальної експертизи від 05 червня 2009 року за №1088.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ВАТ «Українська автомобільна корпорація», ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Стягнуто на користь ОСОБА_2:

з ВАТ «Українська автомобільна корпорація» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 58 169,25 грн.; з ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 58 169,25 грн.; з ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

У позові ОСОБА_2 до ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» відмовлено.

Стягнуто в дохід держави з ВАТ «Українська автомобільна корпорація», з ОСОБА_5, з ОСОБА_6 по 243,60 грн. судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року скасовано, позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» на користь ОСОБА_2 заподіяну майнову шкоду у розмірі 24 990 грн. та моральну шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 51 000 грн. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в дохід держави 731,10 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Українська автомобільна корпорація» просить скасувати рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди з ПАТ і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Українська автомобільна корпорація».. Вважає, що рішення суду першої інстанції у зазначеній частині не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що автомобіль «Daewoo Lanos», який належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», під керуванням ОСОБА_6 здійснив зіткнення з автомобілем «Мегсеdes-Benz С240» під керуванням ОСОБА_2 внаслідок дії непереборної сили - зіткнення з автомобілем «Peugeot 407», який належить ОСОБА_5. Також посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що позивач не пред'являв позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яких судом було залучено до участі у справі в якості відповідачів за клопотанням ПАТ «Українська автомобільна корпорація». Вказує на те, що судом неправомірно було відмовлено у задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування зі страховика ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». Зазначає, що позивач не звертався із відповідною заявою до страховика щодо виплати страхового відшкодування, оскільки після ДТП він був доставлений до лікарні, де значний час знаходився на лікуванні, і про те, що була застрахована відповідальність водія ПАТ «Українська автомобільна корпорація» йому стало відомо під час розгляду позову в суді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду та відмовити у задоволенні позову про стягнення з неї матеріальної шкоди. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що досудовим слідством не було встановлено вину водія належного їй автомобіля «Peugeot 407» - ОСОБА_7, а тому у неї не виникає обов'язку відшкодувати завдану позивачу внаслідок ДТП шкоду. Також посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Апеляційні скарги представника ПАТ «Українська автомобільна корпорація», ОСОБА_5 підлягають задоволенню, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

23 листопада 2007 року слідчим відділом Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом ДТП, що мала місце 19 листопада 2007 року на перетині вул. Довженка та вул. О.Теліги в м. Києві внаслідок зіткнення невстановленого автомобілю типу Джип під керуванням невстановленої особи, автомобіля «Peugeot407», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7, автомобіля «Daewoo Lanos»,д.н.з. НОМЕР_1, який належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля «Мегсеdes-Benz С240», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2.

Постановами слідчого СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 10 грудня та від 22 грудня 2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 визнано потерпілими у зазначеній кримінальній справі.

У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_2 визнано інвалідом другої групи безстроково (т. 1 а.с. 29).

Висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві від 09 жовтня 2009 року встановлено, що автомобіль «Peugeot 407», яким керував ОСОБА_7, рухався у крайній правій смузі по вул. О.Теліги в напрямку вул. Дорогожицької, паралельно з ним у середній смузі рухався автомобіль «Daewoo Lanos» під керуванням ОСОБА_6 Наближаючись до примикання другорядної дороги водій автомобіля «Peugeot 407» побачив, що при виїзді з другорядної дороги на вул. Довженка стоїть невстановлений автомобіль, за яким він помітив виїжджаючий на смугу його руху інший невстановлений автомобіль типу Джип, після чого стався контакт між переднім правим кутом автомобіля «Peugeot 407» та невстановленим автомобілем типу Джип. Після зіткнення автомобіль «Peugeot 407» змістився лівою частиною у середню смугу, де рухався керований ОСОБА_6 автомобіль «Daewoo Lanos», між правою стороною якого та лівою боковою частиною автомобіля «Peugeot 407» стався контакт. Внаслідок цього автомобіль «Daewoo Lanos» змінив напрямок руху та некеровано змістився на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення його передньої частини з передньою лівою частиною автомобіля «Мегсеdes-Benz С240» під керуванням ОСОБА_2.

Експертом встановлено, що автомобіль «Peugeot 407» після зіткнення з невстановленим автомобілем типу Джип фактично перебував у аварійній дорожній обстановці.

Постановою слідчого СВ Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 18 грудня 2010 року досудове слідство у кримінальній справі зупинено до встановлення особи, яка вчинила злочин (т. 1 а.с. 12).

За матеріалами кримінальної справи ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, пред'явлено не було.

Відповідно до висновку СУ ГУ МВС України в м. Києві від 13 жовтня 2009 року зазначена ДТП сталася внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм, особу якого не встановлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання вини у ДТП та спричиненні шкоди позивачу водіїв «Peugeot 407» - ОСОБА_7 та «Daewoo Lanos» - ОСОБА_6, а відповідальність за шкоду, завдану позивачеві джерелом підвищеної небезпеки, мають нести власники вказаних автомобілів - ОСОБА_5 та ПАТ «Українська автомобільна корпорація». При цьому, відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яким на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», не повинен виплачувати страхове відшкодування позивачу, зважаючи на те, що останній із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування не звертався.

Задовольняючи вимоги про стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що така шкода була завдана позивачу діями цього відповідача.

Судова колегія погоджується з висновком суду про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», яким на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», страхового відшкодування на користь позивача, оскільки останній із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування не звертався до вказаного відповідача у встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку, що відповідно до ст. 37.1.4 цього Закону є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

З висновком суду щодо наявності підстав для стягнення шкоди з відповідачів ПАТ «Українська автомобільна корпорація» і ОСОБА_5 колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить 1) правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними діями, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала; 2) правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, за якими відповідальність за завдання шкоди покладається на заподіювача шкоди за умови наявності причинного зв'язку між його діями і шкодою та вини заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб - обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану в законі особу - володільця джерела підвищеної небезпеки, та встановлюють відповідальність за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага має надаватись спеціальним нормам при вирішенні даного спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України у випадку завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто за наявності вини особи, яка завдала шкоду.

За ч. 2 ст. 1188 ЦК України відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, особами, які спільно завдали шкоди, незалежно від їхньої вини, передбачено лише у випадку, якщо шкода завдана іншим особам.

Відповідно до обставин справи позивачу було завдано шкоди внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки - невстановленного автомобіля типу Джип, належного ОСОБА_5 автомобіля «Peugeot 407» під керуванням ОСОБА_7, належного ПАТ «Українська автомобільна корпорація» та керованого ОСОБА_6 автомобіля «Daewoo Lanos» та автомобіля «Мегсеdes-Benz С240» під керуванням позивача, отже при вирішенні вимог позивача про відшкодування шкоди підлягають застосуванню положення ст. 1188 ЦК України.

За матеріалами кримінальної справи, що була порушена за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, що мала місце 19 листопада 2007 року, учасникам ДТП ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, пред'явлено не було.

Відповідно до висновку СУ ГУ МВС України в м. Києві від 13 жовтня 2009 року зазначена ДТП сталася внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм, особу якого не встановлено.

За таких обставин та відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, за відсутності вини водіїв, які керували транспортними засобами, між якими сталося зіткнення, внаслідок якого було завдано шкоди позивачу, підстави для покладення на них обов'язку відшкодування спричиненої позивачу шкоди відсутні, отже позовні вимоги ОСОБА_2 ВАТ «Українська автомобільна корпорація», ОСОБА_5 про відшкодування шкоди не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим рішення суду в частині стягнення грошових коштів у відшкодування шкоди з ВАТ «Українська автомобільна корпорація», ОСОБА_5 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. не оскаржено в апеляційному порядку, отже відповідно до положень ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не переглядалось.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» - Рокицького Ігора Вікторовича задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог, заявлених до Відкритого акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: