Провадження № 22-ц/779/2235/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання електронних торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону, визначення протоколу проведення електронних торгів недійсними, відновлення положення, яке існувало до порушення, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Апелянт на дану ухвалу подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що позивачем не подано суду доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, судом належним чином не досліджені всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного, невмотивованого судового рішення, адже все що наведене суду, ставить під сумнів всю процедуру електронної реалізації арештованого майна.

Крім того, в ухвалі суд першої інстанції зазначив, що забезпечення позову в спосіб, який просить заявник є недопустимим, оскільки це буде втручання у виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що не відповідатиме меті правового інституту забезпечення позову.

Однак, апелянт вважає дані твердження недопустимим, оскільки покупець ОСОБА_3 як учасник неналежних електронних торгів отримавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно може його відчужити, що в подальшому утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду при умові задоволення позову.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції постановивши нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 11.10.2016 року до суду ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до відповідача та третіх осіб про визнання електронних торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону, визнання протоколу проведення електронних торгів недійсними, відновлення положення, яке існувало до порушення, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвалою від 12.10.2016 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

Також позивач подав суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони державній виконавчій службі Івано-Франківського міського управління юстиції передавати майно, а саме, нежитлові підвальні приміщення в м. Івано-Франківську по вул. Тринітарська. 13, які належать на праві власності ОСОБА_2, третій особі без самостійних вимог ОСОБА_3 до вирішення справи по суті та накласти арешт на вказане майно.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Згідно п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України допускається такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові №9 від 22.12.2006. з відповідними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що позивачем не подано суду доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, забезпечення позову в спосіб, який просить заявник є недопустимим, оскільки це буде втручанням у виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що не відповідатиме меті правового інституту забезпечення позову.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного зясування дійсних позовних вимог.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 вбачається, що ним до відповідачів ставиться вимога про визнання торгів такими, що не відбулися, оскільки без його відома було проведено переоцінку майна і дана обставина є порушенням вимог Інструкції про проведення виконавчих дій та Закону України «Про виконавче провадження». Актом державного виконавця іпотечне майно було уцінено без його відома та продано за ціною у пять разів нижчою, ніж вартість встановлена у іпотечному договорі на погодженням сторін.

На підтвердження своїх доводів позивач надав суду певні докази.

За таких обставин суд прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав ненадання доказів.

В засіданні апеляційного суду заявник (апелянт) надав ухвалу від 19 жовтня 2016 р. про відкриття провадження у даній цивільній справі, тому висновок про те, що таке забезпечення позову може розцінюватися як втручання у виконання судового рішення, яке постановлене судом саме з приводу звернення стягнення на цей же предмет іпотеки, також є передчасним.

Судом порушено порядок дослідження доводів заявника про те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відповідно до вимог ст.. 151 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу без додержанням норм матеріального і процесуального права, тому її слід скасувати з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,312,313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5