Справа № 363/1798/16-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/5175/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 21.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря : Нагорної Т.Ц.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення моральної шкоди,

у с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 5 листопада 2014 року на 54 км автодороги Київ-Овруч сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої автомобіль «Пежо 205» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 перекинувся, а вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АС/6973160 від 30 січня 2014 року була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна».

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 8 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбування основного покарання з випробувальним терміном два роки.

Позивач вказала, що страхова компанія виплатила їй страхове відшкодування чим частково компенсувала шкоду завдану здоровю, проте неправомірними діями відповідача їх було завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях повязаних з отриманими тяжких тілесних ушкоджень, болісними процедурами під час лікування, довготривалими фізичними стражданнями вході часткового фізичного відновлення та душевними стражданнями від усвідомлення неможливості повного відновлення. Тому на захист своїх прав просила стягнути з відповідача завдану моральну шкоду, яку оцінила у 200 000 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну злочином у розмірі 100 000 грн. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач, через свого адвоката ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а позов залишити без розгляду.

Обгрунтовуючи свої вимоги, представник відповідача посилався на те, що висновок соціально-психологічного дослідження від 15 липня 2015 року, який взято судом за основу рішення, є неналежним доказом у справі, оскільки він має ряд недоліків та є недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 5 листопада 2014 року на 54 км автодороги Київ-Овруч сталась ДТП, в результаті якої автомобіль «Пежо 205» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 перекинувся, а ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, зокрема: важка ЗПСМТ, поєднаний переломовивих С4-С5 з забоєм спинного мозку на рівні С5 і компресією тілом С5. Глибокий терапрез, порушення функцій тазових органів за типом затримки підвитих тіла хребця, компресійний перелом тіла хребця.

Згідно із випискою № 29210 із медичної картки стаціонарного хворого, виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_3 було госпіталізовано 5 листопада 2014 року та виписано 14 листопада 2014 року.

Із виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 23377, виданої Київською клінічною лікарнею № 8 вбачається, що ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні з 14 листопада 2014 року з діагнозом: важка ЗХСМТ, зчеплений переломовивих С4-С5 із забоєм спинного мозку на рівні С5 та компресією тіла С5 та виписана 4 грудня 2014 року з рекомендацією повторного курсу лікування через 6-12 місяців.

Також відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 7390, виданої Київською клінічною лікарнею № 8, ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні з 27 березня 2015 року по 10 квітня 2015 року.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 8 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбування основного покарання з випробувальним терміном два роки.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АС/6973160 від 30 січня 2014 року була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна». Як вказала позивач, страхова компанія виплатила їй страхове відшкодування чим частково компенсувала шкоду завдану здоровю.

Як вбачається з матеріалів справи, за зверненням позивача ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» було складено висновок соціально-психологічного дослідження від 15 липня 2015 року, за яким ОСОБА_3 завдано моральної шкоди внаслідок травм отриманих під час ДТП, яке сталося 5 листопада 2014 року та їх наслідків. Розмір моральної шкоди з урахуванням індивідуальних психічних особливостей позивача в сукупності її соціального оточення, звязків і цінностей, а також меж розумності і справедливості становить не менше 65 м.з.п., що в грошовому еквіваленті складає 79170 грн.(65 х 1210 грн.) У випадку розрахунку моральної шкоди за методикою встановлення заподіяння моральної шкоди та методом оцінки розміру компенсації спричинених страждань, реєстраційний код 14.1.04 в реєстрі Міністерства юстиції України (формула Ерделевського), розмір моральної шкоди перебуває в межах від 236 779,20 грн. до 249 933,60 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що здоровю позивача було завдано шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, а тому обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди у 100 000 грн., судом було взято до уваги характер та обсяг страждань, який зазнала позивач.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно абз. 2 п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи характер та обсяг моральних страждань перенесених позивачем внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень, стану її здоров'я та часу його часткового відновлення, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, дійшов до правильного висновку про наявність підстав для покладення обовязку на відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

При цьому, судом було враховано роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» з цього приводу, особа заподіювача шкоди, його сімейний стан та трудова зайнятість, а також принцип розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок соціально-психологічного дослідження від 15 липня 2015 року не є належним доказом для визначення розміру завданої моральної шкоди не беруться до уваги колегії суддів з огляду на те, що цей висновок експертів не мав для суду першої інстанції наперед встановленого значення і був оцінений судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України, тобто у звязку з іншими доказами в сукупності.

Інші доводи, які спростовували б законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Т.Ц. Кашперська

ОСОБА_5