Справа № 303/7329/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Павліченка С.В., Куцин М.М.,

секретарі Сочка І.І.,

з участю представника ПАТ «ПриватБанк» - ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и л а :

У грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 01.12.2003 року між ними та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 10 000 грн. зі сплатою річних відсотків за користування кредитом.

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує і просили стягнути ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності три роки з 08.10.2012 року по 08.10.2015 рік, що становить 1095 днів і складає 13 797, 00 грн..

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1, яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 01 грудня 2003 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про поновлювальну кредитну лінію №270-09/СП відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою річних відсотків за користування кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28 лютого 2013 року у задоволенні позову відмовлено про звернення стягнення на нерухоме майно та виселення. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 29 травня 2013 року зазначене рішення суду першої інстанції змінено та у задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку із спливом позовної давності в порядку ст.267 ЦК України.

ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту і рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, у позові відмовлено.

Даними рішеннями судів встановлено, що заборгованість по кредитному договору існує і відмовлено у звязку із спливом позовної давності в порядку ст.267 ЦК України.

При постановленні даного рішення, суд першої інстанції зазначає, що заборгованість відповідача згідно наданого розрахунку позивача становить на жовтень 2015 року 13 797,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 9 000 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом (за період з 08 жовтня 2012 року по 08 жовтня 2015 року) 4 797,00 грн..

Із позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що позивач не ставив питання про стягнення заборгованості по кредитному договору, а просив стягнути заборгованість по відсотках за договором нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 08.10.2012 року по 08.10.2015 року у розмірі 13 797,00 грн. та судові витрати.

При вирішенні даного спору, судом першої інстанції має місце неповне зясування обставин, що мають значення для справи і невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно п.п.1.1, 2.3, 6.1 договору про поновлювану кредитну лінію №270-09/сп від 01 грудня 2003 року банк надає відповідачу строковий кредит у сумі 10 000 грн., на строк 01.12.2003 року по 30.11.2005 року включно, а позичальник зобовязаний повернути кредит, сплатити проценти за користування. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період слати (з 27 по 01 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору і позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до договору.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2014 року №6-14цс14, від 12 листопада 2014 року №6-167цс14, яка є обовязковою для всіх судів України відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України.

Встановлено, що право позивача на отримання щомісячних платежів у вигляді процентів порушувалося і суд першої інстанції відмовив у позові у звязку із спливом позовної давності відповідно до ст.267 ЦК України, яка передбачає таку відмову у разі обґрунтованості позовних вимог, а тому підлягають до стягнення суми процентів за кредитним договором за період з 08.10.2012 року по 08.10.2015 рік у межах строку позовної давності, оскільки згідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Строк прострочення за тілом кредиту за період з 08.10.2012 року по 08.10.2015 рік становить 1095 днів, а розмір простроченої заборгованості складає 9 000 грн. і розмір процентної ставки в день дорівнює 0,14%, а отже сума заборгованості по відсотках складає 9 000 грн. х 0,14 % х 1095 днів прострочення / 100 = 13 797 грн., яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Судові витрати у відповідності до ст.79 ЦПК України за подання апеляційної скарги у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1 339,80 грн..

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності до ч.1 п.п.1, 3 ст.309 ЦПК України, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст.257, 525, 530, 627, 629, 612, 638, 1048 ЦК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 797,00 грн. заборгованість по відсоткам за кредитним договором та судові витрати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_4