Провадження № 22ц/790/7467/16 Головуючий 1-ї інстанції - Бондарєва І.В.
Справа № 645/4898/16-ц Доповідач - Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -ОСОБА_1, про визнання довіреності недійсною, -

В С Т А Н О В И Л А :

В провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності, виданої ОСОБА_1 на ім'я відповідача, якою уповноважила відповідача бути її представником з питань підготовки документів для продажу належного їй житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, зняття її з реєстраційного обліку.

З метою забезпечення позову позивач просить суд накласти заборону на відчуження будинку, стосовно якого видано оспорювану довіреність, вказуючи, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку з вадами слуху та мови (глухоніма) та відчужуване майно є її єдиним житлом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року заборонено відчуження житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені клопотання про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Із виділених матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності, виданої ОСОБА_1 на ім'я відповідача, якою уповноважила відповідача бути її представником з питань підготовки документів для продажу належного їй житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, зняття її з реєстраційного обліку.

З копії довіреності, посвідченої 30 вересня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 надано право підписувати попередній договір, договір купівлі-продажу, а також скрізь за ОСОБА_1 розписуватись та виконувати всі інші дії, пов'язані з цією довіреністю.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 7/12 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Відомості щодо наявності у ОСОБА_1 іншого житла відсутні.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_5 подав до Немишлянського відділення Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області заяву за фактом намагання заволодіти чужим майном шахрайським способом шляхом зловживання довірою та підроблення документів.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова колегія вважає, що обраний вид забезпечення позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки йдеться лише про заборону проведення дій направлених на відчуження майна до розгляду справи по суті і не порушує прав ОСОБА_1 на володіння та користування майном.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у суду першої інстанції доказів для вжиття заходів забезпечення позову, судова колегія не приймає до уваги.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6, що довіреність від 30 вересня 2016 року скасована, не є підставою для скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду про забезпечення позову.

З Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 32583592 вбачається, що дія довіреності від 30 вересня 2016 року була припинена 15 листопада 2016 року, тобто після вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати інші заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Таким чином, припинення дії довіреності є підставою для звернення до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову, а не підставою для скасування ухвали першої інстанції, оскільки припинення дії довіреності було здійснено після постановлення ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді -