Ухвала

іменем україни

05 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Голопристанська районна державна адміністрація Херсонської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_5 у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_6, 2010 року народження, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, крім того, дитина не пам'ятає батька, не має до нього ніяких почуттів, жодного разу його не бачила.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 березня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2013 року розірвано шлюб, укладений 22 січня 2010 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва про народження від 08 липня 2010 року сторони мають спільну дочку ОСОБА_6, яка проживає разом із матір'ю.

У січні 2015 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_8

Під час перегляду справи в апеляційному порядку, позивач пояснила, що бажає створити з ОСОБА_8 повноцінну сім'ю, для чого останній має намір удочерити ОСОБА_6, після позбавлення відповідача батьківських прав щодо неї.

Голопристанська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надала свій висновок від 24 лютого 2016 року про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Так, було зазначено, що відповідач пояснив, що після розлучення з позивачем він спілкувався з дочкою до того часу, поки його колишня дружина не створила нову сім'ю та почала перешкоджати його спілкуванню з ОСОБА_6. При цьому, ОСОБА_5 не відмовляється та бажає приймати участь у вихованні дитини, її утриманні та навчанні. Аліменти в судовому порядку не стягувались, оскільки між сторонами була усна домовленість про добровільне надання матеріальної допомоги на утримання доньки.

Статтею 164 СК України визначено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пунктах 15 і 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов до отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Встановивши, що відповідач намагався спілкуватися з дитиною доки позивач не почала чинити йому перешкоди в цьому, приймає матеріальну участь в її утриманні, апеляційний суд оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки матеріали справи не свідчать, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Наведені у касаційній скарзі доводи вказаних висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову, а тому касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович