Справа № 466/5433/15 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2370/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Берези В. І., Бойко С. М.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

17.07.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 50749,34 гривень та судового збору у розмірі 507,49 гривень.

Свої вимоги обгрунтовувало тим, що 26.12.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року найменування змінено на ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк взяті на себе зобов»язання виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов»язання не виконав у зв»язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 50749,34 гривень.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ «Приватбанк».

Вважає його незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У апеляційній скарзі зазначає, що факт укладення між позивачем та відповідачем договору кредиту є доведеним. Укладений договір складається не лише з заяви позичальника, а й з Умов та правил надання банківських послуг. Посилання суду першої інстанції на пропуск позивачем строку позовної давності свідчить про неповне з»ясування судом обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що відповідач отримав платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів, а тому строк дії картки не припиняє строку дії договору. Умови та правила надання банківських послуг не містять положень, з яких можна зробити висновок, що строк дії договору та строк дії картки співпадають. Крім того, судом залишено поза увагою, що відповідно до п. 9.3. та п. 9.5. договору картрахунок відкрито на невизначений термін та може бути закритий лише на підставі заяви держателя. На даний час договір діє, оскільки жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвання. Перебіг строку позовної давності звернення з вимогами до відповідача за даним позовом ще не розпочався, а відтак не може бути пропущеним.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року найменування змінено на ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 належним чином зобов»язання за укладеним кредитним договором № б/н від 26.12.2007 року не виконував, у зв»язку з чим згідно наданого банком розрахунку виникла заборгованість, яка станом на 01.07.215 року становила 50749,34 гривень (а.с. 3-5).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 року, враховуючи положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв»язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У Постанові Верховного Суду України від 21.11.2012 року у справі № 6-101цс12 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому йдеться про винесення рішення судом першої інстанції, оскільки саме ухваленням ним свого рішення закінчується судовий розгляд спору (ч. 3 ст. 208 ЦПК України).

Згідно правового висновку Верховоного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за споживчим кредитом після спливу позовної давності п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв»язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Враховуючи наведене, оскільки відповідно до положень п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові, а відповідачем заяви про застосування строку позовної давності заявлено не було, висновок суду про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.12.2007 року у розмірі 50749,34 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 26438,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 16418,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2392,83 грн. - штраф (процентна складова), та судових витрат у розмірі 507,49 грн., є таким, що не ґрунтується на вимогах закону, у зв»язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 50749 гривень 34 копійки заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.12.2007 року та 507 гривень 49 копійок судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

Береза В. І.