Справа № 159/3214/16-ц
Провадження № 2/159/1216/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання припиненими зобовязань за договором поруки, - в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання припиненими зобовязань за договором поруки. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору № 122/08 від 05 березня 2008 року, укладеного між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4, остання отримала кредит в розмірі 32000 доларів США на строк з 05.03.2008 року по 02.03.2018 рік, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних на споживчі потереби. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 05.03.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яку іпотекодавець з метою виконання основного зобовязання за кредитним договором № 122/08 від 05.03.2008 року передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку вказане нерухоме майно. Крім того, в забезпечення виконання боржником ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 122/08, 05.03.2008 року між ОСОБА_1 та АБ «Брокбізнесбанк» укладено договір поруки. Пунктом 1 договору поруки визначено, що поручитель відповідає всім своїм майном за виконання ОСОБА_4 зобовязань перед кредитором, що виникають з кредитного договору № 122/08 від 05.03.2008 року. Згідно п. 1.2 договору поруки, поручителю відомі всі умови кредитного договору, в тому числі сума кредиту 32000 доларів США, кінцева дата повернення кредиту до 02.03.2018 року, процентна ставка 13,5 % річних. Позивач зазначає, що 01.11.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до кредитного договору № 122/08 від 05.03.2008 року, згідно якої п.1.1 кредитного договору № 122/08 від 05.03.2008 року викладено в наступній редакції: на умовах, визначених цим договором банк надає позичальнику грошові кошти в розмірі 32000 доларів США на строк з 05.03.2008 року по 02.03.2018 рік зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних на споживчі потреби. Позивач вказує, що у звязку з укладенням додаткової угоди до кредитного договору, збільшився обсяг відповідальності поручителя. Позивач в поданій позовній заяві вказує, що згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений момент предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Крім того, уклавши з позичальником додаткову угоду, відповідач, в односторонньому порядку, без погодження з позивачем істотно збільшив обсяг його відповідальності, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки. Просить визнати припиненим зобовязання за договором поруки № 122/08 від 05 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» з 01 листопада 2008 року та стягнути з відповідача в його користь судові витрати у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити. Суду пояснив, що після укладення додаткової угоди, змінилась відсоткова ставка по кредиту з 13,5 % річних до 15 % річних, відповідно і збільшився обсяг його відповідальності, як поручителя. З посиланням на ч.1 ст. 559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, просить позов задоволити. Вказав, що про порушення свого права дізнався 15.09.2015 року, тобто після відкриття провадження у справі за позовом АБ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4 та до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому строк позовної давності ним не пропущено.

Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності до правовідносин між сторонами та посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові згідно ст. 267 ЦК України, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судовому засідання пояснив, що АБ «Брокбізнесбанк» збільшив відсоткову ставку по кредитному договору, внаслідок чого збільшилась відповідальність поручителя ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 05.03.2008 року піж АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 122/08, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 32000 доларів США на строк з 05.03.2008 року по 02.03.2018 рік, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних на споживчі потереби (а.с.6-8).

Пунктом 2.1. кредитного договору № 122/08 встановлено, що позичальник здійснює повернення кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий банком позичальнику позичковий рахунок, згідно з графіком, наведеним у додатку № 1, який є невідємною частиною цього договору.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 122/08, 05.03.2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яку іпотекодавець з метою виконання основного зобовязання за кредитним договором № 122/08 від 05.03.2008 року передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку вказане нерухоме майно (а.с.9-11).

05.03.2008 року між ОСОБА_1 та АБ «Брокбізнесбанк» укладено договір поруки. Пунктом 1 договору поруки визначено, що поручитель відповідає всім своїм майном за виконання ОСОБА_4 зобовязань перед кредитором, що виникають з кредитного договору № 122/08 від 05.03.2008 року. Згідно п. 1.2 договору поруки, поручителю відомі всі умови кредитного договору, в тому числі сума кредиту 32000 доларів США, кінцева дата повернення кредиту до 02.03.2018 року, дата та порядок погашення кредиту щомісяця до 10 числа наступного за звітним рівними платежами в сумі 266,67 доларів США, останній платіж до 02.03.2018 року в сумі 266,27 доларів США, процентна ставка 13,5 % річних, порядок сплати процентів та штрафні санкції у разі іх застосування. Згідно з п. 1.3, п. 1.4 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором всім своїм майном в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідальність боржника і поручителя перед кредитором є солідарною (а.с.12).

Порука є одним із способів забезпечення зобовязань при укладенні кредитних договорів та має зобовязальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобовязання та про договори.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання сторонами.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Обсяг відповідальності поручителя визначається договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з розясненнями, вказаними в п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦКпорука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 59 ЦК України, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч.1 ст. 653 ЦК України).

Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що ;змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК України).

05.03.2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 було укладено укладено додаткову угоду до кредитного договору № 122/08 від 05.03.2008 року, згідно якої п.1.1 кредитного договору № 122/08 від 05.03.2008 року викладено в наступній редакції: на умовах, визначених цим договором банк надає позичальнику грошові кошти в розмірі 32000 доларів США на строк з 05.03.2008 року по 02.03.2018 рік зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних на споживчі потреби (а.с.13).

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (постанова Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №6-701цс15).

Тобто, аналізуючи додаткову угоду, приходжу до висновку, що даною додатковою угодою було встановлено нову відсоткову ставку по кредиту, яка збільшилась з 13,5 % на рік до 15 % на рік, за виконання яких позивач ОСОБА_1 не поручався. Згоди позивача ОСОБА_1 на внесення вказаних змін і доповнень до основного договору кредиту отримано не було, це питання банк із поручителем не погоджував.

Оскільки, в укладеному між позивачем та відповідачем договорі поруки визначені умови солідарної відповідальності разом з позичальником ОСОБА_4 у випадку невиконання або неналежного виконання останньою взятих на себе зобовязань за кредитними договором № 122/08 від 05.03.2008 року, укладеною додатковою угодою від 01.11.2008 року до кредитного договору № 122/08 від 05.03.2008 року збільшено відсоткову ставку за основним кредитним договором, тобто збільшився обсяг зобовязань поручителя без його згоди, тому суд приходить до висновку про задоволення позову та наявність підстав для визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Представником віповідача заявлено суду клопотання про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що передбачено ст. 256 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як зазначено в ч. 1 ст. 261 ЦК України, тобто перебіг позовної давності визначається з моменту, коли у особи виникло право звернення до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як розяснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як стверджує позивач, про порушення свого права він дізнався у 2015 році, коли відповідач звернувся до позивача та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто в такому випадку строк позовної давності позивачем не пропущено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 179, 185, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 261, 267, 553, 554, 559, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати припиненим зобовязання за договором поруки № 122/08 від 05 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» з 01 листопада 2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_5