АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7452/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків і профзахворювань України в м. Харкові про встановлення факту знаходження на утриманні та відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, -

встановила:

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27 жовтня 2016 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.205 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скарг', в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до районного суду для продовження розгляду справи по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт її знаходження на утриманні чоловіка ОСОБА_2, а тому повинен розглядатися в порядку окремого провадження, а не цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками, так як вони є необґрунтованими та не відповідають вимогам закону.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значена для охорони прав та інтересів особи або створення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: родинних відносин між фізичними особами: перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення,; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи встановлення факту, про який просить ОСОБА_1, необхідний їй для вирішення питання про відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника.

Встановлені судом обставини є підставами підставі для висновку, що в даному

випадку виник спір про право.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, закривши провадження у справі на підставі ч.1 п..1 ст.205 ЦПК України, оскільки наявність спору про право вбачається із позову.

Крім того, судова колегія враховує, що в даному випадку є правом, а не обов'язком, позивача ОСОБА_3 звертатись до суду з позовом і вона правомірно своїм правом скористалась.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2016 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 315,317 ЦПК України, колегія судців, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2016 року скасувати, справу повернути для розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -