УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору позики неукладенимза касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що договір позики між нею та відповідачем, оформлений розпискою від 1 січня 2-12 року, є неукладеним, оскільки грошові кошти фактично не передавалися. Зазначала, що між ними протягом 2004-2005 років існували позикові правовідносини, проте всі отримані в борг грошові кошти вона або повернула, а ними було досягнуто згоди щодо проведення зарахування зустрічних грошових вимог. Зазначала, що не пам'ятає події складення боргового документу 1 січня 2012 року та ставить його під сумнів, оскільки зазначені у розписці грошові кошти у розмірі 870 750 грн їй не передавалися, а розписка в той час не була написана. Тобто, договір позики є неукладеним, а розписка безгрошовою.

Ураховуючи наведене, позивач просила визнати договір позики, оформлений розпискою від 1 січня 2012 року неукладеним.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що у провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою, в ході якої обставини написання цієї розписки будуть перевірені.

Також суди дійшли до вірного висновку про те, що вимога позивача про визнання договору неукладеним не відповідає передбаченим ст. 16 ЦК України способом судового захисту, що узгоджується з роз'ясненнями, наданими судам у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Доводи касаційної скарги, наведені приклади судової практики, які стосуються інших фактичних обставин, висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик