Справа № 139/699/15-ц Провадження № 22-ц/772/3236/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Панасюка О.С.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди завданої злочином, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мурованокуриловецького районного суду від 13 вересня 2016 року, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, посилаючись на те, що вироком Мурованокуриловецького районного суду від 02.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.03.2014 року, ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.152 КК України (зґвалтування) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Даним вироком на користь позивачки було стягнуто з відповідача матеріальну шкоду, а позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному провадженні нею не заявлявся. Посилаючись на те, що протиправною поведінкою відповідача їй заподіяна моральна шкода, що полягає у фізичному болі, моральних стражданнях, приниженні її гідності та нарузі над честю, просила стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

В ході розгляду справи, позивачка збільшила позовні вимоги, просила стягнути моральну шкоду в розмірі 495 504 грн.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 12.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 75 000 грн. моральної шкоди заподіяної злочином. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду змінити через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а моральну шкоду стягнути з нього в розмірі 10 000 грн. Зазначив, що при визначенні розміру відшкодування судом не враховано його матеріальний стан, зокрема, наявність у нього на утриманні непрацюючої дружини, малолітньої дитини та нестабільний, мінливий дохід. Також суд не взяв до уваги передані ним позивачці саме в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000 грн.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 11 ЦК України, завдання моральної шкоди є підставою виникнення самостійних цивільних правовідносин.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Cт. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції встановив, що вироком Мурованокуриловецького районного суду від 02.12.2013 року, що набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину щодо ОСОБА_5, передбаченого ч.1 ст.152 КК України. Згідно висновку СМЕ № 49 від 16 травня 2013 року у ОСОБА_5 мали місце легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я або незначну стійку втрату загальної працездатності (а.с. 6-9). Згідно висновку судово-психологічної експертизи №2180/15-21 від 30.05.2016 року, останній спричиненні страждання (моральна шкода) у звязку з зґвалтуванням; у неї є зміни в емоційному стані, індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок скоєння злочину; можливий розмір грошової компенсації становить 432 розміру мінімальних заробітних плат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок винних умисних злочинних дій відповідача, ОСОБА_5 спричинено значну моральну шкоду, що підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір її відшкодування, суд врахував обставини скоєного злочину, характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та керуючись вимогами розумності і справедливості, визначив відшкодування в розмірі 75000 грн.

Суд вірно встановив обставини по справі ,належним чином перевірив їх доказами, які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми ,що їх регулюють та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення моральної шкоди, також суд вірно визначив її розмір з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, наявністю прямого умислу у відповідача на його вчинення, глибини фізичних та душевних страждань заподіяних позивачці та ступеня вини ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги відповідача про неврахування судом при визначенні розміру відшкодування матеріального стану відповідача, наявності у нього на утриманні непрацюючої дружини, малолітньої дитини та нестабільного, мінливого доходу, не заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічне розяснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (далі - Постанова Пленуму №4 від 31.03.1995 року), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд зобовязаний враховувати характер правопорушення, глибину страждань та обставини емоційного стану потерпілої особи, а також ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Врахування судом майнового стану особи, яка злочином завдала моральну шкоду, з метою її зменшення, відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України не допускається. У п.9 Постанови Пленуму №4 від 31.03.1995 року, на який посилається відповідач в апеляційній скарзі, про це також не йдеться.

За таких обставин, доводи скарги про неврахування судом майнового стану заподіювача, є безпідставними.

Також є необґрунтованими доводи скарги про неврахуванням судом сплати відповідачем потерпілій 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки належні та допустимі докази цьому в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: