Справа 237/921/16-ц
Номер провадження 2п/237/7/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.16 м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

судді Ліпчанського С. М.

при секретарі Готовщиковій Т.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове генерального директора ТОВ «Агропрод-Донбасс» про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2016 року заочним рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 і стягнуто на його користь 2190,93 грн. заборгованості з орендної плати разом з пенею та 1000 грн. моральної шкоди.

18.07.2016 року на адресу суду надійшла заява відповідача генерального директора ТОВ «Агропрод-Донбасс» ОСОБА_4 про перегляд вище зазначеного заочного рішення, оскільки позивачем до суду подані неправдиві відомості, на підставі яких суд ухвалив помилкове рішення. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що у відповідності до бухгалтерської довідки, що додається, власнику земельної частки ОСОБА_5 (батьку позивачу) згідно укладеного договору оренди землі від 04.04.2010 року за оренду паю: 03 червня 2013 році нарахована сума 1176,47 грн, з якої утримано податок ПДФО в сумі 176,47 грн,. та видано по касі готівкою суму в розмірі 1000,00 грн.; 01 серпня 2013 року нарахована сума 1033,53 грн. з якої утримано податок ПДФО в сумії55,03 грн., та видано сільськогосподарської продукції (пшениця) на суму 878,50 грн. 01 грудня 2013 року нарахована сума 2186,29 грн., утримання податків не проводилось. Всього за 2013 рік ОСОБА_5 нарахована сума орендної плати 4396,29 грн. з якої утримано податок ПДФО в сумі 331,50 грн., виплачено готівкою - 1000 грн. та видано пшеницю в рахунок оренди земельного паю на суму 878,50 грн., не отриманою залишилась сума в розмірі 2186,29 грн. 06.08.2013 року власник земельного паю ОСОБА_5 помер. У 2014 році за оренду земельної частки померлого ОСОБА_5 нарахована сума в розмірі 4396,29 грн. У 2015 році за орендну земельної частки померлого ОСОБА_5 нарахована сума в розмірі 5490,97 грн. 21 грудня 2015 року ТОВ «Агропрод-Донбас» уклало договір про оренду землі з ОСОБА_1, як спадкоємцем земельної ділянки померлого ОСОБА_5 (батько позивача), згідно свідоцтва про спадщину: НАС № 324547, НАС № 324546, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності АКР 398984, АКР 398982. 20 січня 2016 року позивачу з каси відповідача було видано готівкою в сумі 3000 грн., (видатковий касовий ордер № 17 від 20.01.2016р.), про що свідчать касові документи відповідача і підпис позивача в них. 30 травня 2016 року позивачу з каси відповідача було видано готівкою 7262,52 грн. (видатковий касовий ордер № 124 від 30.05.2016р.), про що свідчать касові документи відповідача і підпис позивача в них. Таким чином, сума орендної плати за вказані три роки підсумком склала 14283,55 грн, в тому числі ПДФО 2142,53 грн., військовий збір - 181,10 грн. Як зазначалось вище, батько позивача отримав 1878,50 грн. платні, тобто плата безпосередньо позивачу належала у сумі 10081,42 грн., які станом на 30.05.2016р. йому повністю сплачено, що підтверджується касовими документами відповідача, (видатковий касовий ордер № 17 від 20.01.2016 року, видатковий касовий ордер № 124 від 30.05.2016р.). На дату винесення судового рішення ніякого боргу перед позивачем у відповідача не було, навпаки, заборгованість позивача перед ТОВ «Агропрод-Донбас» склала 181,10 грн. Тобто, позивач надав суду неправдиві свідчення і дані про неіснуючий борг. На протязі 2014-2015 років відповідач перебував у зоні проведення антитерористичної операції у місті Донецьку, що заважало своєчасно та у повному обсязі вести як виробничу так і іншу господарську діяльність та оперативне управління діяльністю товариства. Більшість господарської документації, в т.ч. документація по відносинах з батьком позивача, знаходилась у місті Донецьку, звідки перемістити її на підконтрольну Україні територію було утруднено і ризиковано для життя співробітників. Тому, сповістити ці дані суду своєчасно і надати відповідні докази в суд також було утруднено. Враховуючи, що позивач звернувся з таким позовом до суду, працівники пішли на ризик і по цим орендним відносинам частину документів з міста Донецька було зараз переміщено задля надання відповідних доказів суду на підтримку позиції відповідача за цим позовом. Що стосується вимог позивача відносно стягнення моральної шкоди, слід зауважити, що у відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами і доповненнями, там є роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 7, 440 1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"); - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тобто, на погляд відповідача право на відшкодування позивачу моральної (немайнової) шкоди було можливе лише у разі, якщо б таке право безпосередньо було передбачено нормами Закону України № 161-XIV від 06.10.1998р. «Про оренду землі», або іншими нормами, що регулюють відносини сторін у сфері користування земельними ділянками громадян. Крім того, позивач, на порушення положень постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування. моральної (немайнової) шкоди», не навів у позові: а ні характер правовідносин сторін і про те, якими правовими нормами вони регулюються, про те чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, про те коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, про те коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В таких випадках зокрема, необхідно з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач жодним чином не зазначив з чого він виходив, вимагаючи моральну шкоду в сумі, зазначеній у позові і не надав ніяких підтверджень своїх нібито страждань, та їх звязку з діями відповідача, в той час як з січня по травень отримав від відповідача 10262,52 грн. готівкою. З зазначених підстав просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представника ТОВ «Агропрод-Донбас» підтримали вимоги, викладені в заяві та просили скасувати заочне рішення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ТОВ «Агропрод-Донбасс» про скасування заочного рішення та просив залишити його без змін.

Вислухавши сторони, вивчівши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, так як вона знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Згідно ч. 5 ст 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процессу. Судова провістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копія заочного рішення відповідачу не направлялась. Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутня інформації на підтвердження, що відповідач був повідомлений про дату розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора ТОВ «Агропрод-Донбасс» про перегляд заочного рішення - задовольнити.

Скасувати заочне рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11.07.2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агропрод-Донбасс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Справу призначити до розгляду в загальному порядку на 05 грудня 2016 року об 11-30 годині.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня оголошення даної ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя

Дата документу 21.09.2016