Справа №478/2311/16-ц
пров. №2/478/467/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку дійсними,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку дійсними в якому зазначила, що 15 жовтня 2009 року вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо укладання договору купівлі-продажу житлового будинку №86, розташованого по вулиці Седнєва в селі Володимирівка Казанківського району Миколаївської області. 15.10.2009 року вона передала ОСОБА_2 2500 грн. в рахунок оплати вартості ? частки зазначеного будинку, про що остання склала розписку та в жовтні 2010 року здійснила переказ грошових коштів в сумі 2500 грн. на імя ОСОБА_4 в рахунок оплати вартості ? частки зазначеного будинку. Позивачка вказала, що між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору, але нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу належного їм житлового будинку не має змоги, оскільки за життя ОСОБА_4 ухилилася від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 відмовився прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4, що мала місце 08 грудня 2013 року та відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку №86, розташованого по вул. Седнєва в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, укладений 15.10.2009 року з ОСОБА_2 та визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку №86, розташованого по вул. Седнєва в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, укладений 16.10.2010 року з ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ст.328 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч.1,2 ст.638 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві).

Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі - продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Продавцем за договором купівлі-продажу може бути будь-який учасник цивільних відносин, який відчужує майно, що знаходиться у його власності ( ст.658 ЦК України).

Виходячи з аналізу положень ст. ст. 655,657, 662 ЦК України, ч. 1 ст. 55 Закону України "Про нотаріат" норма ч. 1 ст. 656 ЦК України містить виключення, а саме не може бути укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке не є об'єктом права власності продавця на момент укладення договору, оскільки такий договір не міг бути посвідчений нотаріально в момент цього укладення через відсутність у продавця документа про належність йому будинку на праві власності, оскільки цей договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Отже, договір купівлі-продажу житлового будинку в силу ст. 657 ЦК України підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, тому не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

За приписами ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону( ч.ч.3,4 ст.334 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що 1/2 та 1/9 частка житлового будинку №86 з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул. Седнєва в селі Володимирівка Казанківського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.08.1999 року Казанківською державною нотаріальною конторою належав ОСОБА_4.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.09.2009 року власником 7/18 частки житлового будинку №86 з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул. Седнєва в селі Володимирівка Казанківського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.09.2009 року Казанківською державною нотаріальною конторою є ОСОБА_2.

За розпискою від 15 жовтня 2009 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 кошти за ? частку житлового будинку №86, розташованого по вул. Сєднєва в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області у розмірі 2500 грн.

Відповідно до квитанції №3/40 ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 поштовий переказ в сумі 2500 грн. в рахунок оплати вартості будинку №86, розташованого по вул. Сєднєва в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області. Проте, за вказаних обставин, остання не набула права власності на спірний житловий будинок.

Як вбачається зі змісту розписки та поштового переказу, останні не містять істотних умов договору купівлі-продажу, таких як, зокрема, належність нерухомого майна продавцю, передачі майна, тощо.

Договір купівлі-продажу житлового будинку з власниками у письмовій формі не укладався, нотаріально не був посвідчений.

З врахуванням викладеного договори купівлі-продажу між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є неукладеними та не створюють прав та обов'язків для сторін.

08 грудня 2013 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на частку вищевказаного житлового будинку.

Згідно з даними із інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 07 грудня 2016 року, наданої приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області, спадкова справа після її смерті не заводилася.

Відповідно до положень ст.ст. 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено факту ухилення власників житлового будинку від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, що є його процесуальним обов'язком.

Приймаючи до уваги, що договори купівлі-продажу домоволодіння були укладені у порушення вимог діючого цивільного законодавства, а саме: не дотримано вимог щодо нотаріального посвідчення даного договору, крім того, позивачем не надано переконливих доказів щодо ухилення власників від нотаріального посвідчення договору, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку дійсними, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачкою у звязку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачі, які не були присутніми у судовому засіданні можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя