Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1922/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

13.09.2016 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

за участі секретаря судового засідання: Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Михайлівське Плюс» про визнання недійсними договору та додаткової угоди до нього, за апеляційною скаргою ТОВ «Михайлівське Плюс» на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася з позовом та просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 26.02.2004 року, зареєстрований 26.02.2004 року під № 26, укладений між СФГ ''Михайлівське'' і ОСОБА_3 та додаткову угоду до договору від 20.03.2008 року, зареєстровану 19.02.2009 року під номером 008 підписану ТОВ ''Михайлівське-Плюс'' і ОСОБА_3

Зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 9,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 березня 2009 року. Зазначену земельну ділянку отримала у спадок, на підставі заповіту, після смерті ОСОБА_3. Після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку звернулася до ТОВ ''Михайлівське-Плюс'', яким використовується земельна ділянка, що належить позивачці, із вимогою повернути земельну ділянку власнику. Однак отримала відмову. Представником відповідача було їй повідомлено, що спірна земельна ділянка знаходиться у відповідача в оренді у відповідності до договору оренди та додаткової угоди, що були укладені із колишнім власником, - спадкодавцем.

Позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки від 26.02.2009 року є недійсним оскільки він нотаріально не посвідчувався та за відсутності додатків до нього, а саме: акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акту приймання передачі обєкта оренди, а додаткова угода є недійсною оскільки орендодавець не міг її підписати, так як помер до її укладення.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2016 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ТОВ ''Михайлівське-Плюс'' просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Посилається на те, що суд першої інстанції не надав відповідачу можливості подати до суду відповідні документи, які підтверджують дійсність оспорених правочинів.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, заяв та клопотань про причини неявки і щодо відкладення розгляду справи не подав.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Згідно ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Перелік істотних умов договору оренди землі, на час укладення правочину, було визначено у ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником земельної ділянки площею 9,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області.

На підставі договору оренди землі від 26.02.2004 року укладеного між СФГ ''Михайлівське'' і ОСОБА_3 ( спадкодавцем на час укладання договору власником земельної ділянки), спірну земельну ділянку передано відповідачу в оренду строком на пять років зі сплатою орендної плати в грошовій формі в розмірі 1,5 % від вартості землі (1085,05 грн.) в грошовому, натуральному відробітку та інших формах за вирахуванням прибуткового податку.

28 листопада 2007 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с. 7, зворотня сторона).

19.02.2009 року Новгородківським відділом Кіровоградської регіональної філії Центра Державного Земельного Кадастру за № 08 зареєстровано додаткову угоду від 20 березня 2008 року до вищезгаданого договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ксерокопії (а.с.7) даної додаткової угоди від імені орендодавця вона підписана вже померлим на той час ОСОБА_3.

Задовольняючи позов та визнаючи договір оренди земельної недійсним, суд першої інстанції визнав, як підставу для цього, відсутність доказів існування та підписання на момент укладення договору оренди земельної ділянки від 26.02.2004 року: плану або схеми земельної ділянки яка передається в оренду; плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акту приймання передачі обєкта оренди; проекту відведення земельної ділянки.

Задовольняючи позов в частині визнання додаткової угоди недійсною суд першої інстанції послався на те, що дана угода підписана не самим власником земельної ділянки, а іншою невстановленою особою.

Не погоджуючись із рішенням суду апелянт, як підставу для його скасування зазначив те, що відповідачу не було надано можливості надати докази які підтверджують дійсність правочинів, що оспорені позивачем. При цьому апелянт не конкретизував якими саме доказами може бути спростовано висновок суду.

Крім того, подавши апеляційну скаргу, відповідач в судове засідання не зявився і доказів на підтвердження дійсності договорів суду не надав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводів щодо неправильного висновку суду апелянт не навів, а отже колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Михайлівське Плюс» відхилити, а рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: Т.М. Авраменко

ОСОБА_4