РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/7881/16-ц

Провадження № 2/522/5375/16

09 грудня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника залізниці Бойко Г.А. від 02.10.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1; визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника філії Бойко Г.А. від 22.01.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1; визнати незаконним та скасувати наказ начальника регіональної філії Бойко Г.А. від 11.04.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1; поновити позивача на посаді начальника локомотивного депо Миколаїв; стягнути з відповідача на його користь середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно з додатковими поясненнями від 12.09.2016 року щодо уточнення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку, позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу період з 11.04.2016 року по 12.09.2016 року у розмірі 22071,92 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач з 2002 року працював у локомотивному депо ст. Одеса-Сортувальна. 02.06.2015 року позивач був призначений на посаду начальника виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «локомотивного депо Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Наказом начальника регіональної філії Бойко Г.А. від 11.04.2016 року його звільнено з займаної посади за систематичне невиконання посадових обов'язків, обумовлених трудовим договором. За весь час роботи у позивача не було жодних дисциплінарних стягнень, та він завжди належно і сумлінно виконував трудові обов'язки. Проте оскарженими наказами від 02.10.2015 року і 22.01.2016 року позивачу було оголошено догани за неналежне виконання обов'язків у частині здійснення контролю за роботою підлеглих та забезпечення раціонального і економічного витрачання усіх видів ресурсів. Своє звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки оскаржені накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності прийнято з порушенням чинного законодавства та мають бути скасовані.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Крім того, до суду подано письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що позивачем було пропущено передбачений законом строк звернення до суду щодо оскарження наказів від 02.10.2015 року та 22.01.2016 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності; звільнення позивача не потребувало попередньої згоди профспілкової організації відповідно до ст. 43-1 КЗпП України та відбулося з дотриманням вимог закону; позивач свідомо порушував покладені на нього посадові обов'язки та допускав перевитрату дизельного палива, не вживав заходів для фактичного виконання свої обов'язків, у зв'язку з чим оскаржені накази є законними.

Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, з 02.06.2015 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на підставі наказу про призначення від 29.05.2015 року № 195/ОС.

Наказом № НОК-38/206 від 02.10.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1.» ОСОБА_1 оголошено догану згідно з п. 1 ст. 147 КЗпП України за неналежне виконання посадових обов'язків, передбачених пп. 2.1.4, 2.1.8 посадовою інструкцією, а саме в частині здійснення контролю за роботою підлеглих та забезпечення раціонального і економічного витрачання усіх видів ресурсів.

У тексті наказу зазначено, що на оперативній нараді при заступнику начальника залізниці з рухомого складу і матеріально-технічного постачання 09.10.2015 року було розглянуто випадки списання дизельного палива на проведення реостатних випробувань. Встановлено, що начальнику локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1 було доручено провести розгляд 6-ти реостатних випробувань тепловозам серії 2ТЕ10в/і після заміни турбокомпресорів, внаслідок експлуатації тепловозів однією секцією, що призвело до їх несправності та перевитратам дизельного палива. Дані випадки не були розслідувані та при проведенні наради у «День якості» не розглядалися.

Крім того, судом встановлено, що комісією у складі ОСОБА_4 - старшого ревізора служби контролю та внутрішнього аудиту, ОСОБА_5 - заступника начальника служби енергоменеджменту, ОСОБА_6 - інженера відділу прогнозу та нормування паливно-енергетичних ресурсів служби енергоменеджменту, у період з 24.11.2015 року по 27.11.2015 року проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності локомотивного депо Миколаїв, результати якої викладені у довідці №НКРС(в)-30/119 від 27.11.2015 року,.

Згідно з висновками за результатами цієї перевірки виявлено наступне: 1) лишки масла добового зимового в кількості 0,059 т на на суму 1148 грн., чим порушено вимоги п. 1 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (ТНТС Миколаїв-Сортувальна); 2) згідно маршрутів машиністів по ТЧ-8 за період з 01.10.2014 по 23.11.2015 року витрачено дизельного палива на тягу в поїздів в кількості 4128234 кг, з яких перевитрати складають 133183,5 кг, економія - 93039 кг (перевита палива до 5 % - кількість маршрутів 1622 шт., дизпалива 33996,68 кг; від 5 % до 10 % - 670 шт., дизпалива 45301,9 кг, понад 10 % - 560 шт., дизпалива 53883,97 кг); 3) не розглядалися маршрути машиністів з перевитратами дизельного палива за жовтень-листопад 2015 року загальною кількістю 658 кг; 4) допущено збільшення відсотку витрат дизельного масла до витрат дизельного палива; 5) не виконано роботу по виконанню п'яти заходів по приписам проведених енергоаудитів.

Наказом в.о. начальника філії Бойко Г.А. № НОК-38/16 від 22.01.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1.» позивачу було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків в частині здійснення контролю за роботою підлеглих та забезпечення раціонального і економічного витрачання всіх видів ресурсів.

У тексті наказу зазначено, що стан справ щодо використання паливно-енергетичних ресурсів (далі - ПЕР) у депо залишається на незадовільному рівні, про що свідчить: 1) перевірка питань фінансово-господарської діяльності депо, проведена в період з 01.10.-23.11.2015 року, в ході якої було виявлено порушення пп. 2.3.; 2.3.2, 2.5, 2,6, 2.8 Порядку про посилення контролю за витратами дизельного палива та електроенергії на тягу поїздів, затвердженого наказом ДП «Одеська залізниця» від 30.07.2015 року № 218/Н; 2) випадок крадіжки дизельного палива локомотивною бригадою зворотного депо Херсон 10.01.2016 року.

Крім того, зазначено, що в порушення вимог п. 3.5 Положення про договірну роботу на Одеській залізниці, затвердженого наказом ДП «Одеська залізниця» від 24.04.2015 № 91/Н, в депо 29.10.2015 року без отримання рішення відповідного комітету з конкурсних торгів про доцільність укладання договору, було укладено договір №1/346 зі спеціалізованим підприємством «Охорона» на технічне обслуговування системи пожежної сигналізації.

У наказі також відзначено, що у наданих начальником депо матеріалах щодо усунення виявлених порушень на недопущення їх у подальшому відсутні конкретні заходи щодо поліпшення використання ПЕР та зроблено висновок про порушення ОСОБА_1 вимог пп. 2.1.4, 2.1.8 посадової інструкції в частині здійснення контролю за роботою підлеглих та забезпечення раціонального і економічного витрачання всіх видів ресурсів.

Наказом начальника регіональної філії Бойко Г.А. № 240/ос від 11.04.2016 року було звільнено ОСОБА_1 з займаної посади за систематичне невиконання посадових обов'язків, обумовлених трудовим договором, п. 3 ст. 40 КЗпП.

У тексті наказу зазначено, що 08.02.2016 року на нараді в.о. начальника регіональної філії був розглянутий випадок затримання працівниками УПП міста Миколаїв локомотивної бригади тепловоза 2ТЕ10М №2606, локомотивного депо Миколаїву у складі машиніста ОСОБА_8 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_9. в добу 01.02.2016 року. Встановлено, що даний випадок став можливий тому, що начальником локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1 неналежним чином виконувалися посадові обов'язки, а саме: не проводилась робота по зміцненню трудової і виробничої дисципліни (п. 2.1.6 посадової інструкції), був послаблений контроль за роботою підлеглих працівників по виконанню поставлених завдань (п. 2.1.8 посадової інструкції), не були упроваджені дієві форми роботи щодо зміцнення трудової та технологічної дисципліни залізничків, не вживались заходи впливу, спрямовані на підвищення персональної відповідальності керівників і спеціалістів за безпеку руху, а працівників - за дотримання вимог інструкцій на робочих місцях та інструкцій за видами виконуваних робіт (п. 2.1.12 посадової інструкції), робота з профілактики правопорушень і злочинів проводилась неналежним чином та не мала дієвого результату, за яку згідно п. 4.5 посадової інструкції начальник депо несе персональну відповідальність (п. 2.1.24 посадової інструкції), неналежним чином була організована робота з схоронності, раціонального використання ПЕР на тягу поїздів, роботу машин та механізмів, спеціальної техніки на господарські потреби депо (п. 2.1.25 посадової інструкції). Крім того, у наказі зазначається, що ОСОБА_1 двічі притягався до дисциплінарної відповідальності за аналогічні порушення згідно з наказами №НОК-38/2016 від 02.10.2015 та №-38/16 від 22.01.2016, проте відповідних висновків ним зроблено не було.

Оскільки спір між сторонами виник з трудових відносин та із приводу розірвання трудового договору за ініціативою уповноваженого власником органу, при його вирішенні підлягають застосуванню відповідні норми Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховоного Суду україни «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.1992 року, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно з п. 23 зазначеної вище постанови, за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Враховуючи викладене, суд надає оцінку правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за оскарженими наказами, виходячи з наступного.

Відносно притягнення позивача до дисциплінарної за наказом № НОК-38/206 від 02.10.2015 року, суд бере до уваги розмір заподіяної шкоди, який, як вбачається з подання начальника служби локомотивного господарства Лебедєва Ж.В. від 02.10.2015 року № ТОК-04/188 на ім'я начальника залізниці Бойко Г.А., складає 242 кг перевитрат дизельного палива.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до змісту протоколу оперативної наради при заступнику начальника залізниці № НЗТ-09/183 від 09.10.2015 року, всі проведені контрольно-реостатні випробування після заміни турбокомпресорів були здійснені за наявності дозволів служби локомотивного господарства. При цьому виходячи з постановчої частини протоколу, підставою ухвалення рішення про підготовку подання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали відсутність розбору щодо непланових ремонтів тепловозів в частині заміни турбокомпресорів, проведення реостатних випробувань тепловозів, нераціональне витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.10.2015 року на ім'я начальника Одеської залізниці, в локомотивному депо Миколаїв з початку року проведено шість реостатних випробувань тепловозам серії 2ТЕ10в/і при проведенні технічного обслуговування в обсязі ТО-3 та поточному ремонту в обсязі ПР-1 через заміну турбокомпресорів ТК-34. Заміна турбокомпресорів виникла через експлуатацію тепловозів однією секцією, що призвело до перевитрати дизельного палива. У подальшому ОСОБА_1 зобов'язався не допускати подібні порушення та посилити контроль за ремонтом та експлуатацією тягового рухомого складу.

На підставі викладеного, зважаючи на обставини вчинення проступку, тривалий стаж роботи на підприємстві та відсутність раніше накладених дисциплінарних стягнень, вжиті позивачем заходи реагування, суд вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани не відповідає та є не співмірним із ступенем тяжкості вчиненого проступку і заподіяною шкодою, а також було застосовано без врахування усіх зазначених вище обставин. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу № НОК-38/206 від 02.10.2015 року є обґрунтованими та мають бути задоволені.

Оцінюючи правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом № НОК-38/16 від 22.01.2016 року, суд бере до уваги наступне. Як вбачається з описової частини покладеної в основу оскарженого наказу довідки за результатами перевірки №НКРС(в)-30/119 від 27.11.2015 року, будь-яких порушень при перевірці надходження, зберігання та використання дизпалива виявлено не було, при перевірці ж фактичної наявності паливно-мастильних матеріалів на складах лишки масла виявлено лише по ТНТС Миколаїв-Сортувальна, на іншому складі ТНТС Херсон жодних порушень комісією не встановлено.

Що стосується перевірки фактичних витрат палива на тягу поїздів, то як вбачається з описової частини довідки, зазначені у висновку суми витрат дизельного палива наведені за період з 01.10.2015 року по 23.11.2015 року (у той час як у висновку помилково зазначено період з 01.10.2014 року). При цьому вбачається, що лише незначна частина, порівняно із загальною кількістю, перевитрат носить необґрунтований характер (до 5% - 9 випадків; від 5-10% - 93 випадки, більше 10 % - 79 випадків, більше 20 % - 10 випадків). Комісією також встановлено, що по виявленим порушенням було прийнято такі міри: позбавлення премії 50 % - 114 чол., утримано матеріальний збиток 4927 грн., попереджено 56 чол., направлено на позачергові іспити 1 чол., позбавлено талону попередження 2 чол.; перевірки маршрутів машиністів проводяться при цьому щодекадно; машиністи позбавлялись премії в розмірах 25%, 50% та попереджались.

Судом також встановлено, що задля усунення виявлених порушень та недопущення їх у майбутньому, позивачем було скликано та проведено оперативну нараду, про що складено протокол № ТЧ/1172 від 01.12.2015 року. На порядку денному розглядався саме акт перевірки №НКРС(в)-30/119 від 27.11.2015 року, при цьому було розглянуто кожне виявлене порушення та вжиті заходи щодо їх усунення, а також розроблено ряд заходів, спрямованих на усунення виявлених в ході перевірки недоліків.

Зокрема, що стосується виявленого комісією порушення щодо нерозгляду маршрутів машиністів з перевитратами дизельного палива за жовтень-листопад 2015 року, то із зазначеного протоколу оперативної наради вбачається, що відповідні випадки були розглянуті в протокольному рішенні № ТЧ-01/1042 від 29.10.2015 року, №ТЧ-01/1043 від 29.10.2015 року, № ТЧ-01/1071 від 02.11.2015 року, № ТЧ-01/1135 від 20.11.2015 року. Крім того, вбачається, що протокольним рішенням № ТЧ-01/1135 від 20.11.2015 року було розглянуто і зазначені у довідці за результатами перевірки (№НКРС(в)-30/119 від 27.11.2015 року) випадки економії дизельного палива, випадки виправлень у маршрутах машиністів та інші випадки, із приводу яких комісією було висловлено зауваження. Таким чином, на момент завершення перевірки, а також притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності усі наведені в довідці випадки були розглянуті та вичерпані.

Крім того, за матеріалами перевірки 20.11.2015 року при начальнику локомотивного депо ОСОБА_1 проведено оперативний розгляд та згідно з п. 6 Протоколу від 20.11.2015 року № ТЧ-01/1135 прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності наступних працівників: машиністу ОСОБА_11, майстру котельні ОСОБА_12 оголошені догани (наказ №ТЧК-04/113 від 20.11.2015 року), інженеру техвідділу ОСОБА_13 знижено преміальну оплату на 50% та ОСОБА_14 попереджено (наказ №ТЧ-1/2556 від 20.11.2015 року), про що також було зазначено комісією у довідці за результатами перевірки. Таким чином, причетні особи були притягнуті до відповідальності.

Що стосується виявленого комісією допущеного збільшення відсотку витрат дизельного масла до витрат дизельного палива, то згідно з зазначеним протоколом оперативної наради, це було спричинено погіршенням теплотехнічного стану локомотивів у зв'язку зі збільшенням фактичних пробігів між плановими періодичними ремонтами. При цьому по локомотивному депо Миколаїв має місце експлуатація тепловозів з великим міжремонтним пробігом, що згідно з інструкцією дає право збільшення витрат дизельної оливи тепловозами.

Стосовно виявленого комісією іншого порушення при перевірці - не виконання п'яти заходів по приписам проведених енергоаудитів, то із зазначеного вище протоколу оперативної наради вбачається, що на виконання перших чотирьох заходів неодноразово направлялися відповідні заявки на переобладнання, проте цільові кошти не виділялися, а реалізація цих заходів потребує капіталовкладень. Відносно п'ятого заходу щодо зменшення норми витрат, так само були вчинені дії щодо його виконання та затверджено 30.11.2015 року відкориговану норму витрати.

Крім того, 01.12.2015 року начальником локомотивного депо ОСОБА_1 було затверджено заходи, направлені на усунення недоліків, виявлених перевіркою окремих питань фінансово-господарської діяльності локомотивного депо Миколаїв №НКРС(в)-30/119 від 27.11.2015 року, із зазначенням найменування заходу, терміну виконання, виконавця, суб'єкта контролю, відмітки про виконання. Згідно з наданим до суду звітом по виконанню цих заходів, усі заплановані заходи були виконані (або у процесі виконання) згідно зі встановленим графіком. Надаючи оцінку змісту цих документів, суд не погоджується з викладеним в оскарженому наказі висновком про те, що вони не містять конкретних заходів щодо поліпшення стану використання ПЕР у депо. Навпаки співставлення переліку заходів та довідки за результатами перевірки свідчить про те, що кожний наведений захід кореспондується з відповідним порушенням, виявленим комісією під час перевірки; зміст кожного заходу чітко сформульований із визначенням відповідальних виконавців та не вичерпується лише притягненням до відповідальності винних осіб, а передбачає також проведення відповідної локальної нормативної, організаційної роботи, посилення заходів контролю тощо.

Крім того, суд звертає увагу на те, що проведення перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності локомотивного депо Миколаїв було завершено 27.11.2015 року, план заходів щодо усунення порушень конкретних заходів щодо поліпшення стану використання ПЕР у депо був затверджений позивачем 01.12.2015 року, проте із приводу виявлених порушень в ході цієї перевірки та відсутності конкретних заходів щодо поліпшення стану використання ПЕР у депо, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальної лише 22.01.2016 року, тобто зі спливом визначеного ст. 148 КЗпП України місячного строку з дня виявлення порушення.

Що стосується укладення позивачем договору №1/346 зі спеціалізованим підприємством «Охорона» на технічне обслуговування системи пожежної сигналізації без отримання рішення відповідного комітету з конкурсних торгів про доцільність укладання договору, то суд звертає увагу на наступне. Згідно з довідкою № 13 від 26.04.2016 року ТОВ «Охрана» співпрацює з ПАТ «Українська залізниця»/регіональна філія «Одеська залізниця» локомотивне депо Миколаїв з 18.02.2015 року згідно з договором №1/326 та Додаткової угоди №1/346 від 29.10.2015 року по теперішній час та надає послуги в повному обсязі, а саме: проведення технічного обслуговування системи пожежної сигналізації в приміщеннях; здійснення цілодобового спостереження за протипожежним станом об'єктів. Таким чином, договір № 1/346 від 29.10.2015 року та додаткова угода до нього №1 від 24.11.2015 року були укладені в межах уже існуючих з 18.02.2015 року договірних відносин між ТОВ «Охрана» та ДП «Одеська залізниця» службою локомотивного господарства. Будь-яких претензій до позивача з боку керівництва щодо оформлення початкових договірних відносин з ТОВ «Охрана» не висувалося. До того ж суд погоджується з тим, що позивач діяв на виконання передбачених посадовою інструкцією завдань та обов'язків, зокрема, щодо організації розробки та контролю за виконанням заходів по забезпеченню пожежної та екологічної безпеки (п. 2.1.27.). Укладення позивачем зазначеної угоди було спрямовано на технічне обслуговування системи пожежної сигналізації та здійснення цілодобового спостереження за протипожежним станом приміщення локомотивного депо Миколаїв.

Крім того, суд звертає увагу, що в оскарженому наказі не визначено причинно-наслідковий зв'язок між випадком крадіжки дизельного палива локомотивною бригадою зворотного депо Херсон 10.01.2016 року та невиконанням чи неналежним виконанням позивачем своїх посадових обов'язків.

Враховуючи усі викладені обставини в сукупності, суд доходить висновку про те, що оскаржений наказ № НОК-38/16 від 22.01.2016 року було винесено відповідачем без всебічного з'ясування усіх обставин, безпідставно, з порушенням ст. ст. 148, 149 КЗпП України, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо визнання незаконним та його скасування належить задовольнити.

Надаючи оцінку правомірності звільнення позивача на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу № 240/ос від 11.04.2016 року, суд звертає увагу на таке. Як вбачається з тексту наказу, підставою притягнення до відповідальності позивача став випадок затримання затримання працівниками УПП міста Миколаїв локомотивної бригади тепловоза, у зв'язку з чим, зокрема, зроблено висновок про неналежне виконання позивачем таких посадових обов'язків, як проведення роботи по зміцненню трудової і виробничої дисципліни, контроль за роботою підлеглих працівників тощо. Разом із тим, суд звертає увагу, що на час прийняття рішенням на нараді при в.о. начальника регіональної філії щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення, вину затриманих працівників депо у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не було доведено у встановленому законом порядку, що підтверджується протоколом наради від 08.02.2016 року.

Крім того, у протоколі наради при в.о. начальника регіональної філії № Н-08/04 від 08.02.2016 року зазначено, що начальник депо Миколаїв ОСОБА_1 незалежно від результатів огляду тепловозу, зважаючи на факт затримання локомотивної бригади співробітниками поліції, не забезпечив відставлення даного тепловоза від експлуатації, не прийняв відповідних заходів щодо виключення доступу до паливної системи тепловоза. Крім того, вказується на незадовільне та формальне проведення розслідування начальником депо ОСОБА_1 цього випадку, про що свідчить відсутність у протоколі розбору таких обставин: визначення причини виїзду тепловозу 2ТЕ10М №2606 через контрольний пост М229 замість М19, оцінка дій ТЧД-8 ОСОБА_15 по організації маневрової роботи в депо та видачі тепловозів із депо, заміни тепловозу на інший, які на той момент знаходилися в депо Миколаїв та Херсон в резерві або в очікуванні роботи, сумісно з ДН-4 не було визначено можливість відміни видачі тепловозу під заявлену нитку графіка руху при відсутності необхідної кількості локомотивів в резерві або в очікуванні, не проаналізовано роботу інших тепловозів та локомотивних бригад, які виконували маневрові пересування через контрольний пост біля маневрового сигналу М229, не вказані причини надання в своїх поясненнях локомотивною бригадою різної інформації щодо причин зупинки тепловозу біля стороннього транспортного засобу.

Разом із тим, з наданих письмових пояснень позивачем від 08.02.2016 року, вбачається, що вказівку на видачу тепловозу з депо було здійснено з причин проведеної інвентаризації та повідомлення працівникам поліції про можливість видачі тепловозу в експлуатацію; 01.02.2016 року було проведено інвентаризацію дизельного палива на ТНТС задля оперативного виявлення лишків або недостачі дизельного палива на тепловозі, за результатами якої було встановлено наявність палива відповідно до бухгалтерського обліку; проведено звірку показників лічильників на паливороздатних колонках - різниці не виявлено; виїзд тепловозу через інший контрольний пост був обумовлений закриттям проїзду іншими тепловозами тощо.

Зважаючи на встановлені обставини, судом не вбачається достатніх та обґрунтованих підстав для застосуванням відповідачем відносно позивача чергового дисциплінарного стягнення у вигляді найбільш сурового заходу - звільнення за систематичне невиконання ним без поважних причин своїх посадових обов'язків. Відповідачем не було враховано незначну ступінь тяжкості вчиненого проступку, відсутність заподіяної ним шкоди, відсутність доведеності провини підлеглих позивачу працівників у скоєнні злочину у встановленому законом порядку, не взято до уваги попередню роботу позивача тощо. Крім того, як зазначалося вище тільки правомірно накладені стягнення, які не втратили юридичної сили можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України. З огляду на зроблені судом висновки про визнання незаконними та скасування попередніх двох наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбачених законом підстав для звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України немає. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу наказу № 240/ос від 11.04.2016 року є законними та підлягають задоволенню.

Що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду щодо оскарження наказів № НОК-38/206 від 02.10.2015 року та № НОК-38/16 від 22.01.2016 року, то суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Таким чином, передбачено строки позовної давності для звернення працівника до суду: один місяць - у справах про звільнення; три місяці - щодо вирішення інших трудових спорів, у тому числі щодо оскарження накладеного дисциплінарного стягнення. При цьому в останньому випадку початок перебігу строку позовної давності пов'язується саме з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. При цьому суд вважає, що про порушення свого права на працю наказами № НОК-38/206 від 02.10.2015 року та № НОК-38/16 від 22.01.2016 року позивач дізнався саме при ознайомленні з наказом № 240/ос від 11.04.2016 року з огляду на те, що вони були покладені в основу винесеного наказу як ознака систематичності невиконання ним посадових обов'язків та звільнення його за цією підставою. Таким чином, суд не вбачає пропуску позивачем строку звернення до суду з відповідними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок).

Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до підпункту б пункту 4 Порядку При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат в усіх випадках збереження середнього заробітку проводиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При розрахунку середнього заробітку суд бере до уваги довідку, надану відповідачем за № 728 від 29.11.2016 року, оскільки в ній містяться повні відомості про кількість фактично відпрацьованих днів позивачем у розрахунковому періоді, а також відомості про суми та види виплат, які не враховуються при обчислені середнього заробітку. З цих причин суд не бере до уваги довідку про середню заробітну плату від 02.08.2016 року № 167, надану позивачем, оскільки в ній відсутні зазначені відомості та містяться неточності.

З огляду на те, що позивач перебував на лікарняному з 10.02.2016 року по 08.04.2016 року, середня заробітна плата визначається за січень-лютий 2016 року.

Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 314,11 грн. (виходячи з такого розрахунку: сума заробітної плати за січень-лютий в розмірі 6910,51 грн. (в розрахунок не включено 100 грн. матеріальної допомоги та 1019,28 грн. - оплата праці за час перебування у відрядженні) : 22 дня фактично відпрацьованих)

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу за період з 11.04.2016 року по дату ухвалення рішення суду 09.12.2016 року розраховується наступним чином: 167 (загальна кількість робочих днів, які підлягають оплаті) х 314,11 грн. = 52456,37 грн.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, керуючись принципом диспозитивності, зважаючи на заявлений позивачем розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги та стягнути з відповідача середній заробіток в розмірі 22071,92 грн.

Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. ст. 40, 147, 148, 149, 150, 235 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника залізниці Бойко Г.А. № НОК-38/206 від 02.10.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1.».

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника філії Бойко Г.А. № НОК-38/16 від 22.01.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1.».

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника регіональної філії Бойко Г.А. № 240/ос від 11.04.2016 року «Про звільнення начальника локомотивного депо Миколаїв ОСОБА_1.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника локомотивного депо Миколаїв.

Стягнути з Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22071 (двадцять дві тисячі сімдесят одна) грн. 92 коп.

Стягнути з Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Тарасов

09 грудня 2016 року