Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_7, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 06/2003К-07, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 9 109 доларів США зі сплатою 12,5 % річних терміном до 16 жовтня 2012 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ним, ОСОБА_6, було укладено договір поруки № 06/2005П-07, відповідно до умов якого він зобов'язався солідарно і в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_7 зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором.

Позивач вважав, що договір поруки від 17 жовтня 2007 року є припиненим з 4 липня 2009 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, і просив визнати це у судовому порядку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано поруку, що виникла на підставі договору № 06/2005П-07, укладеного 17 жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», припиненою з 4 липня 2009 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга заявника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 06/2003К-07, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 9 109 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та терміном повернення до 16 жовтня 2012 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 06/2005П-07, відповідно до умов якого він зобов'язався солідарно і в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_7 зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором.

Встановлено, що внаслідок неналежного виконання позичальником ОСОБА_7 своїх договірних зобов'язань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 3 грудня 2008 року становив 7 695,76 доларів США. У зв'язку з цим 3 грудня 2008 року кредитор направляв на адресу ОСОБА_7 вимогу про дострокове повернення у повному обсязі заборгованості за кредитним договором (а. с. 9).

У подальшому ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 жовтня 2007 року № 06/2003К-07. Разом із цим ОСОБА_8 звернувся із зустрічним позовом про визнання договору поруки від 17 жовтня 2007 року № 06/2005П-07 припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України у зв'язку із збільшенням обсягу відповідальності за основним зобов'язанням.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 жовтня 2013 року у справі № 308/9874/13 стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 127 476 грн 77 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено (а. с. 19-22).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2014 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині солідарного стягнення неустойки за первісним позовом. Рішення суду в частині вирішення зустрічного позову залишено без змін (а. с. 24-31).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2014 року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження у вищезазначеній справі за його касаційною скаргою на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 жовтня 2013 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2014 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України (а. с. 128).

У даній справі ОСОБА_8 просить визнати договір поруки припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки ПАТ «Універсал Банк», змінивши строк виконання основного зобов'язання, не звернувся до нього з позовом протягом наступних шести місяців.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 про припинення договору поруки, суди визнали його доводи підставними і обґрунтованими, виходячи із того, що вимога банку про оплату протягом тридцяти днів всієї суми кредиту достроково, процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язань була направлена боржнику 3 грудня 2008 року. Відповідно до п. 10.4 кредитного договору від 17 жовтня 2007 року № 06/2003К-07 за наявності у позичальника простроченої заборгованості з погашення кредиту та/або зі сплати процентів за користування ним чи інших платежів, банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку в термін, встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту вважається такою, що настала на наступний день після дати, зазначеної в повідомленні. В цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти та інші платежі, передбачені даним договором. Виходячи із цих положень договору та вказаний у вимозі строк про дострокову сплату всієї суми протягом тридцяти днів (тобто до 2 січня 2009 року), суди визначили, що дата погашення кредиту вважається такою, що настала 3 січня 2009 року, та перебіг шестимісячного строку для пред'явлення банком позову до поручителя розпочався 4 січня 2009 року і закінчився 4 липня 2009 року. Установлено, що у вказаний період часу банк позову до поручителя не пред'явив. Позов про стягнення заборгованості з боржника та поручителя було пред'явлено банком поза межами цього терміну, а саме 24 вересня 2010 року.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16, згідно з частинами 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (ч. 2 ст. 223 ЦПК України).

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цій правовій позиції Верховного Суду України, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили, і яким задоволені вимоги кредитора до поручителя ОСОБА_8, а тому у суду не було підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України. За таких обставин висновок судів про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є передчасним.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можна визнати такими, що ґрунтуються на повному з'ясуванні обставин справи, а тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: