У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Максимчук З.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Мельник С.Ю.,

з участю позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Демидівської селищної ради Рівненської області на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Демидівської селищної ради Рівненської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Демидівська районна рада Рівненської області, про стягнення індексації заробітної плати,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року вказаний позов задоволено: стягнуто з Демидівської селищної ради Рівненської області на користь ОСОБА_4 заборгованість з індексації заробітної плати за період з 1 січня 2015 року по 31 липня 2015 року в сумі 4 501,25 грн..Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи рішення суду ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин справи, без належної оцінки доказів, Демидівська селищна рада Рівненської області оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що відповідно до чинного законодавства України, фінансування закладів дошкільної освіти віднесено до районних бюджетів. Відповідно до рішення Демидівської районної ради у 2015 році було передбачено кошти на дошкільну освіту селищної ради в сумі 886 164 гривні, проте цієї суми було недостатньо для індексації заробітної плати працівникам садочка «Сонечко», в якому працює позивачка. Вказує, що з метою продовження діяльності садочка було вирішено профінансувати інші витрати в дошкільному закладі, а саме: харчування, комунальні послуги. Стверджує, що після виділення селищному бюджету в жовтні 2015 року дотації на виплату індексацій заробітної плати працівникам дошкільних навчальних закладів за вересень-грудень 2015 року, позивачці була нарахована та виплачена індексація заробітної плати за серпень, вересень, жовтень, листопад місяці та 60 % за липень місяць. Додає, що оскільки ст. 23 Бюджетного Кодексу України забороняється збільшення бюджетних призначень за загальним та спеціальним фондами державного бюджету на оплату праці працівників бюджетних установ за рахунок зменшення інших видатків без внесення змін до закону про державний бюджет України, то невиплата відповідачем індексації за січень-червень 2015 року та частину липня 2015 року через відсутність достатніх бюджетних асигнувань на заробітну плату не порушує право позивача. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

__________________________________________________________________________

Справа № 558/3/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Мельник Д.В.

Провадження № 22-ц 787/563/2016 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено: позивачка ОСОБА_4 з 15 серпня 1980 року працює вихователем Демидівського дошкільного закладу ясла-садка «Сонечко» Демидівського району Рівненської області, засновником якого, відповідно до Статуту, є Демидівська селищна рада, яка здійснює фінансування ясла-садка та матеріально-технічне забезпечення. Одними із джерел фінансування дошкільного закладу «Сонечко» є кошти засновника - Демидівської селищної ради Рівненської області та кошти відповідних бюджетів у розмірі, передбаченому нормативами фінансування (а.с.3-5, 12-20).

Спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку з невиплатою відповідачем позивачці нарахованої планової індексації заробітної плати за період роботи з січня по липень 2015 року на суму 4 501 гривня 25 копійок.

Відповідно до ч.2 ст. 233 Кодексу Законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції вірно виходив із того, що невиплата індексації заробітної плати порушує гарантовані Конституцією України трудові права позивачки, які підлягають поновленню в судовому порядку, а також врахував відповідну практику Європейського суду з прав людини.

На підтвердження даного висновку в рішенні містяться відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Частина 6 ст. 95 КЗпП України передбачає, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.33,34 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», де у ст. 2 Закону зазначено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (Закон України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивачки нарахованих, але не виплачених сум індексації заробітної плати, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та правильно обґрунтував свої висновки у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, пославшись на докази, які є в матеріалах справи.

Матеріали справи містять довідки Демидівської селищної ради Рівненської області області №104 від 11.11.2015 року, №2-7/917 від 29.12.2015 року, №2-7/35 від 14.01.2016 року та 2-7/36 від 15.01.2016 року (а.с. 6, 7, 48, 49), з яких вбачається, що за період роботи ОСОБА_4 на посаді вихователя ДНЗ «Сонечко» з 01.01.2015 року по 31.07.2015 року їй була нарахована, але не виплачена планова індексація заробітної плати на суму 4 501, 25 грн..

Даний факт визнаний представником відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції та підтверджений у апеляційній скарзі.

З показань представника встановлено, що невиплачена сума індексації 4 501, 25 грн. зазначена в довідках без врахування всіх обов"язкових платежів до бюджету та фондів, а тому саме ця сума має бути стягнута на користь позивачки.

Посилання Демидівської селищної ради Рівненської області, викладені в апеляційній скарзі, на неможливість виплати позивачці індексації заробітної плати за січень-червень 2015 року та частину липня 2015 року через відсутність достатніх бюджетних асигнувань на заробітну плату і доводи про відсутність у зв'язку з цим порушень її трудових прав, колегією суддів відхиляються як такі, що суперечать чинному законодавству.

Так, ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, а ст. 6 цього Закону зазначено, що порядок проведення індексації грошових коштів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавством України передбачено підвищення розміру оплати праці у зв'язку з індексацією і дане підвищення не скасоване у встановленому порядку.

Відповідно до пунктів 23,26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, судом зауважено, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Європейський Суд не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Безпідставиними є посилання представника відповідача на те, що Демидівська селищна рада Рівненської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки згідно п.п.1.1, 1.3.10.1 Статуту Демидівського дошкільного навчального закладу ясла-садка «Сонечко» Демидівського району Рівненської області засновником ДНЗ ясла-садка «Сонечко» є Демидівська селищна рада, яка здійснює фінансування ясла-садка та матеріально-технічне забезпечення проводить нарахування та виплату заробітної плати працівникам садочка.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до переконання про законність та обґрунтованість висновку місцевого суду про те, що невиплата позивачці ОСОБА_4 заборгованості індексації заробітної плати за період із 1 січня 2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 4 501 грн. 25 коп. порушує її трудові права, які підлягають поновленню шляхом стягнення із відповідача вказаних грошових коштів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Демидівської селищної ради Рівненської області відхилити.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Максимчук З.М.

підпис Хилевич С.В.

Згідно: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.