У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - служба у справах дітей Черкаської міської ради Черкаської області, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 4 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2015 року їм стало відомо від працівників комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків», що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 28 серпня 2015 року, ОСОБА_8 придбав у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1, в якій вони проживають. Право власності ОСОБА_8 на вказану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28 серпня 2015 року. Указували, що квартира придбана ОСОБА_8 без згоди його дружини ОСОБА_9 Вважали, що указаний договір купівлі-продажу квартири від 28 серпня 2015 року укладено з порушення норм чинного законодавства, на підставі неправдивих відомостей, наданих ОСОБА_7, чим порушуються їхні житлові права на указану квартиру.

Зазначали, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2010 року, що набрало законної сили, визнано недійсним рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси від 16 січня 2002 року «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині передачі у власність спірної квартири ОСОБА_10 Також визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру від 29 січня 2002 року, скасовано реєстрацію права власності на указану квартиру.

Зазначали, що між ними та ОСОБА_7 з 2011 по 2013 роки тривали спори про вселення в спірну квартиру та визначення порядку користування нею, в яких остання брала участь, а тому їй було відомо, що спірна квартира їй не належить, а перебуває у комунальній власності громади м. Черкаси, що право користування мають саме вони, які в даний час в цій квартирі зареєстровані і фактично проживають.

Ураховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд визнати причини пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав поважними і поновити його; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Жашківською державною нотаріальною конторою Черкаської області 10 жовтня 2008 року в частині, що стосується квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. 5 травня 2015 року в частині, що стосується указаної квартири; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 28 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., за яким ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_8 придбав указану квартиру, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на указану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року, залишеним без мін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 4 серпня 2016 року позов ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено. Поновлено строки позовної давності, які пропущені з поважних причин. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Жашківською державною нотаріальною конторою Черкаської області 10 жовтня 2008 року в частині, що стосується квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. 15 травня 2015 року в частині, що стосується указаної квартири. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 28 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., за яким ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_8 придбав указану квартиру. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на указану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 9 вересня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення по відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Поновлюючи строк позовної давності та задовольняючи позов, суди, вірно застосувавши відповідні положення норм ЦК України, ЖК УРСР, Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних та безпритульних дітей», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що преюдиційним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2010 року приватизацію спірної квартири та свідоцтво про право власності на неї визнано недійсними. Отже, у ОСОБА_7 не виникло право власності на квартиру, вона належить до державного житлового фонду, спірні свідоцтва про право на спадщину на квартиру видані незаконно, тому є недійсними. У силу цього, згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України недійсним є і договір купівлі-продажу від 28 серпня 2015 року.

Доводи касаційної скарги про пропущення позивачами строку позовної давності безпідставні, так як у межах строку позовної давності позивач неодноразово звертався до суду за захистом своїх та своєї дитини житлових прав, що підтверджені судовими рішеннями, незважаючи про видані спірні свідоцтва про права на спадщину, що є підставою для поновлення пропущеного строку позовної давності.

Посилання касаційної скарги на необхідність заявлення вимоги про витребування майна (ст. 388 ЦК України) безпідставні, так як зазначене стосується права власника, яким позивач не є, і він звернувся до суду з урахуванням змісту ч. 3 ст. 215 ЦК України, як заінтересована особа, не вимагаючи повернення йому майна у власність.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 4 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта С.П. Штелик