Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2052/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Коваль О.А.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

ОСОБА_1

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги ,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» борг за кредитним договором № КІVPGK01550611 від 30 травня 2007 року в розмірі 32 910 доларів США 51 цент, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 776 358 грн. 93 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Залишено без задоволення зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що сплатила банку72316,47 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 553124,67 грн. або дві суми кредиту, тому вважає свої зобов'язання перед банком виконаними. Банк безпідставно вимагає стягнути ще 32 910,51 дол. США або 776358,93 грн.,що майже в три рази перевищує суму отриманого від Банку кредиту в національній валюті. В дійсний час однокімнатна квартира позивача коштує 30 000,0 дол.США.Безпідставним вважає твердження суду про те, що сторона позивача за зустрічним позовом не вказала на конкретні норми кредитного договору, які б не відповідали певним нормам Закону України «Про захист прав споживачів», так як в позовній заяві є посилання на ст.18 ч.З п.10 цього Закону, а саме про надання висновку підрозділу управління ризиками, необхідного для підтвердження обставин, які мають істотне значення для виконання зобов'язань за договором та установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору - а це і є підтвердженням реальної ціни (вартості) кредиту. Зазначає також те, що представником Банку було заявлено про те, що перед укладенням Договору був наданий детальний розпис вартості кредиту, але підтвердити цей факт документально не зміг.

В судове засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KIVPGK01550611 від 30 травня 2007 року. Згідно договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 54 000,00 дол. США на термін до 30 травня 2027 року, а відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно п. 7.1 кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 30 травня 2007 року по 30 травня 2027 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії на наступні цілі: на придбання однокімнатної квартири , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 54 000 доларів США. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.4, винагороди, розрахованої відповідно до п. п. 1.1,3.7 цього договору.

У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) передбаченого графіком погашення заборгованості на 120 календарних днів, - Позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Згідно 7.9 кредитного договору невід"ємними додатками до даного договору є: Додаток 1 - Графік погашення кредиту за вказаним вище Кредитним договором.

31 січня 2014 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору від 30 травня 2007 року, згідно якого п. 4.1 кредитного договору сторони виклали в наступній редакції: у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вище зазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Пункти 3.2 та 7.4 кредитного договору визнано такими, що втратили чинність з моменту підписання цього Додаткового договору.

Пункт 3.8 кредитного договору викладено в наступній редакції: при непогашенні кредиту в строки, зазначені п. 7.1 та 2.3.3 цього Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. Всі інші пункти кредитного договору залишаються без змін.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 30 травня 2007 року.

Відповідач з 14 грудня 2014 року неналежним чином не виконує умови вказаного кредитного договору, перестав сплачувати відсотки, визначені умовами кредитного договору за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28 травня 2015 року складає 32 910,51 дол. США, що складається з: 28 419,03 дол. США - заборгованість за кредитом; 1798,95 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 756,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 358,05 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 11,88 дол. США - штраф (фіксована частина); 1 566,60 дол. США - штраф (процентна частина).

У липні 2015 року ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом, посилаючись в обгрунтування позовних вимог на порушення відповідачем зобов'язання за договором, просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 910,51 дол. США,

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що укладений в іноземній валюті кредитний договір суперечить вимогам законодавства; Графік погашення заборгованості за кредитним договором не має детального розпису вартості кредиту у гривні, що є порушенням істотних умов договору, а також позичальником не було отримано висновок підрозділу управління ризиками банку про розрахунки інфляційних очікувань та валютних коливань перед укладенням договору. Уклавши кредитний договір з відповідачем в доларах США, банк всі ризики валютних коливань та знецінення національної валюти поклав на позичальника, тобто споживача кредитних послуг. Згідно Закону України № 3795-УІ від 22.09.2011 року, ч. 1 ст. 11 доповнено абзацом третім Закон України «Про захист прав споживачів», згідно якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Також зазначила, що за сім років нею було сплачено 61 501,03 дол. США, вона виконала свої зобов'язання перед банком в повному обсязі, у зв"язку з чим також просила суд визнати її зобов'язання за вказаним кредитним договором виконаними та зобов"язати Банк відмінити обмеження обтяження предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача за первісним позовом не визнала зустрічного позову, стверджувала, що при підписанні кредитного договору всі умови було погоджено, будь-які заяви про незгоду з кредитним договором не подавались і банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі. Банк має ліцензію на надання кредиту в іноземній валюті, при підписанні кредитного договору позичальнику було надано всю необхідну інформацію щодо умов договору, який містить суму кредиту, умови його сплати, а фактичною сплатою відповідач підтвердила ще раз їх прийняття. Ризики валютних коливань в даному випадку несуть і банк і відповідач одночасно. Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено про сплив строків позовної давності щодо зустрічної позовної заяви про визнання договору недійсним та зазначено, що відсоткова ставка 10,08 % річних не змінювалась з моменту підписання кредитного договору, а ставка 25,88 % річних застосовується у разі порушення кредитного договору..

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором порушено право позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позовних вимог, суд виходив з їх недоведеності.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, вважає. що вони відповідають встановленим судом обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, не врахувавши, що при укладанні договору банком не було надано детальний розпис вартості кредиту, договором кредитні ризики були покладені лише на позичальника, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом, позичальнику ОСОБА_2 при укладенні оспорюваного кредитного договору була надана інформація щодо загальної вартості кредиту.

Так, у п.п. 6.5, 6.2, 7.1 договору зазначено детальний опис загальної вартості кредиту: сума кредиту, відсотки, винагороди, комісії, неустойки, затрати, збитки. Такі ж відомості містяться у додатку №1 до договору - графіку погашення заборгованості за кредитним договором, який також підписаний відповідачем і виконувався нею з травня 2007 року до 14 грудня 2014 року, що свідчить про обізнаність та згоду позичальника з умовами договору та із загальною вартістю кредиту.

Судом першої інстанції також дана належна оцінка доводам відповідача щодо не попередження її при укладенні договору про валютні ризики (курсові коливання) та обґрунтовано відхилено ці доводи, оскільки зростання чи коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Посилання в скарзі на те, що відповідачем сплачено у погашення кредиту суму, яка у гривневому еквіваленті на даний час вдвічі перевищує суму кредиту, яку вона одержала, не є підставою для скасування рішення суду, зважаючи на те, що відповідач не оспорювала того факту, що з грудня 2014 року перестала сплачувати щомісячні платежі у погашення кредиту, відсотків та інші передбачені договором платежі, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, розмір якої, розрахований позивачем, нею не заперечувався.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: