Справа № 308/6490/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, в якому позивач просить визнати недійсним кредитний договір №910.19136 від 26.10.2012 року.

До судового засідання через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом: накладення арешту на майно - автомобіль марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ; виключення з Акту опису і арешту майна 04.10.2016 року у виконавчому провадженні № 49892916, відкритого 21.01.2016 року, постановою Ужгородського МВ ДВС Ужгородського МРУЮ автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ; зупинення реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні № 49892916, відкритого 21.01.2016 року, постановою Ужгородського МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, а також шляхом передачі на зберігання власнику ОСОБА_1 автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ.

Заяву мотивовано тим, що 14.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом винесене заочне рішення по справі №308/5723/15-ц за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що витікає з Кредитного договору № 910.19136 укладеного 26.10.2012 року, між ОСОБА_1В та ПАТ «Ідея Банк». Даним судовим рішенням заявлені вимоги було задоволено в повному обсязі, видано виконавчий лист № 308/5723/15 від 04.11.2015 року.

04.10.2016 року було складено акт опису й арешту майна, згідно з яким на автомобіль марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ, що належить ОСОБА_1, було накладено арешт, вилучено та поміщено на стоянку ДП «Сетам», спеціалізоване підприємство з реалізації майна. На сторінці 3 вказаного акту зазначено, що «описане майно буде передано для реалізації». В подальшому автомобіль може бути реалізовано.

Оскільки, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, предметом якої є кредитний договір, укладений між ОСОБА_1В та ПАТ «Ідея Банк», за наслідками розгляду даної справи можливим рішенням може бути визнання недійсним кредитного договору. Вважає, що існує реальна загроза відчуження майна відповідачем. У звязку з наведеним, позивач просить задовольнити його заяву та забезпечити позов.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, законодавством передбачений обов'язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

З поданої заяви вбачається, що 14.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом винесене заочне рішення по справі №308/5723/15-ц за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що витікає з Кредитного договору № 910.19136 укладеного 26.10.2012 року, між ОСОБА_1В та ПАТ «Ідея Банк». Даним судовим рішенням заявлені вимоги було задоволено в повному обсязі, видано виконавчий лист № 308/5723/15 від 04.11.2015 року. З метою виконання зазначеного рішення, державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а в подальшому складено акт опису й арешту майна.

На обгрунтування заяви про забезпечення позову надав Акт опису і арешту майна від 04.10.2016 року у виконавчому провадженні № 49892916, відкритого 21.01.2016 року, постанову Ужгородського МВ ДВС Ужгородського МРУЮ автомобіля марки Hyundai, 2012 року випуску, номер кузова КМНDН41СВСU301440, реєстрацій номер А07541ВВ.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

До поданої заяви не надано жодного доказу того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, зокрема того, що позивачем не доведено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, необгрунтовано застосування таких заходів забезпечення позову, що вони пов'язанні з предметом позову (в данному випадку безпосереднім предмотом позову є кредитний договір), співмірність застосування таких заходів, а також те, що можуть бути порушені права й інших осіб у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2