26.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/2252/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ДІМ Страхування», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,?

встановив:

30.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ДІМ Страхування», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 січня 2015 року о 07-10 год., ОСОБА_2 керуючись автомобілем «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Дніпропетровську на перехресті вул.. Мукачева та вул.. Братів Трохимових допустив зіткнення з автомобілем «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Власником автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2015 року, встановлено, що водій ОСОБА_3 пересувався на автомобілі по вул.. Братів Трохимових і коли об*їжджав маршрутний автобус зліва, який стояв безпосередньо перед перехрестям з вул.. Мукачева, йому не було видно транспортного засобу, який виїжджав з вул.. Мукачева з права по відношенню до автомобіля ОСОБА_3 і тому був позбавлений можливості побачити автомобіль, який виїжджав з вул.. Братів Трохимових зі сторони вул.. Мукачева.

Згідно висновку експертного авто технічного дослідження №06-15 від 20.03.2015 року складеного судовим експертом ОСОБА_4, вбачається: в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Астра» - ОСОБА_3 для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1,11.3,12.3 Правил дорожнього руху України; в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Астра» - ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти зіткненню; в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Опель Астра» - ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, котрі з технічної точки зору, могли б знаходиться в причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди; в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Чері Амулет» - ОСОБА_2 для забезпечення безпеки руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1,16.3,16.11 Правил дорожнього руху України; в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Чері Амулет» - ОСОБА_2 виконавши вимоги п.п. 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду; в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «Чері Амулет» - ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1,16.3,16.11 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

На момент ДТП відповідач ОСОБА_2 володів джерелом підвищеної небезпеки автомобілем «Чері Амулет».

Відповідно до страхового полісу №АС 8967516 (строк дії до 16.01.2015р.) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед».

Відповідно до висновку експертного дослідження № 2793 від 23.03.2015р. за фактом заподіяння аварійних пошкоджень автомобілю «Опель Астра», складеного експертом авто товарознавцем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП, в цінах станом на момент закінчення виконання вказаної експертизи складає 67586,03 грн.

Окрім того, позивач поніс витрати по оплаті послуг експерта автотоварознавця за проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 950,00 грн., та витрати по оплаті за проведення автотехнічного дослідження в сумі 2952,00 грн., що підтверджується розрахунком вартості експертного дослідження від 20.03.2015 року.

Загальна вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП складає: 71488,03 грн.

На підставі вищезазначеного просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ДІМ Страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 67 586,03 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплату за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 950 грн., оплату за проведення автотехнічного дослідження в сумі 2952 грн., а всього 3602 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ДІМ Страхування» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 714,89 грн., судового збору у розмірі 243,60 грн., та судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 3000,00 грн., а всього 3958,49 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 письмово просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 письмово просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги до ОСОБА_2 не визнав в повному обсязі та просив відмовити.

Представник відповідача ПАТ Страхова компанія «ДІМ Страхування» - ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, письмово просив справу розглядати у його відсутність позовні вимоги у відношенні ПАТ СК «ДІМ Страхування» не визнав в повному обсязі та просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 14.01.2015 року, о 07:10 год., в м. Дніпропетровську на вул.. ОСОБА_9 в районі вул.. ОСОБА_6 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Опель, н/з НОМЕР_2, при виявленні перешкоди для руху (автобусу ВАЗ , н/з НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_10Ф.) не вжив заходів щодо безпечного для інших учасників руху об*їзду перешкоди, перед початком зміни напрямку руху не переконався що це буде безпечним внаслідок чого виїхав на зустрічний бік проїзної частини і скоїв зіткнення з рухавшимся у зустрічному напрямку автомобілем НОМЕР_4.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст.. 124 КУпАП - закрито, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення./а.с.14/

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЕС 154024, яке видане 21.11.2007 року, РЕВ -2 МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області власником автомобіля «Опель Астра» є ОСОБА_1О./а.с.13/

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Опель Астра» у період з 25.11.2014 року по 24.11.2015 року була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з лімітом 50 тис. грн за майнову шкоду, та розміром франшизи 1000 грн.

Також, згідно полісу АС/8939466 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Чері Амулет» у період з 17.01.2014 року по 16.01.2015 року була застрахована у ПАТ СК «Дніпроінмед, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого 50000,00 грн., при цьому франшиза становить 1000,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Дніпроінмед» у відповідності до Протоколу №84 від 22 січня 2016 року позачергових зборів акціонерів страхової компанії «Дніпроінмед», змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ДІМ Страхування».

Згідно висновку експертного авто технічного дослідження №06-15 від 20.03.2015 року складеного судовим експертом ОСОБА_4, вбачається: в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Астра» - ОСОБА_3 для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1,11.3,12.3 Правил дорожнього руху України; в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Астра» - ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти зіткненню; в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Опель Астра» - ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, котрі з технічної точки зору, могли б знаходиться в причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди; в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Чері Амулет» - ОСОБА_2 для забезпечення безпеки руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1,16.3,16.11 Правил дорожнього руху України; в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «Чері Амулет» - ОСОБА_2 виконавши вимоги п.п. 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду; в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «Чері Амулет» - ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1,16.3,16.11 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному звязку з даною дорожньо-транспортною./а.с.15-22/

Відповідно до висновку експертного дослідження № 2793 від 23.03.2015р. за фактом заподіяння аварійних пошкоджень автомобілю «Опель Астра», складеного експертом авто товарознавцем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП, в цінах станом на момент закінчення виконання вказаної експертизи складає 67586,03 грн./а.с.26-30/

Згідно висновку №672-16 судової авто технічної експертизи від 18.04.2016 року зазначено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації, водію автомобіля «Чері Амулет» ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Крім того, водій автомобіля «Чері Амулет» ОСОБА_2 виїжджаючи на проїзну частину вул.. Братів ОСОБА_9 з другорядної дороги, повинен був дати дорогу тим учасникам дорожнього руху, які рухаються по проїзній частині вул.. Братів ОСОБА_9, і які маю перевагу на руху, а саме автомобілю «Опель Астра».

Оскільки, виходячи з матеріалів справи, водій автомобіля «Чері Амулет» ОСОБА_2 виїхав на проїзну частину дороги вул.. Братів Трофимових з другорядної дороги, тому в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду визначалась односторонніми діями водія автомобілю «Чері Амулет» ОСОБА_2, які регламентувалися вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Так як, причин технічного характеру, які б завадили водію ОСОБА_2 безпечно здійснити виїзд на проїзну частину дороги вул.. Братів Трофимових ( по якій рухався автомобіль «Опель Астра») діючи відповідно вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 10.1,16.11 Правил дорожнього руху України у наданих на дослідження матеріалах справи не зафіксовано, а дана дорожньо-транспортна пригода мала місце, тому водій автомобіля «Чері Амулет» ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_2 сам своїми діями створив небезпеку для руху, оскільки небезпека для руху створюється тими учасниками дорожнього руху, які не мають переваги для руху і повинні дати дорогу тим учасникам руху, які мають перевагу на рух.

Водій ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог дорожнього знака 2.1, п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, і в його діях вбачаються невідповідності до вимог дорожнього знака 2.1, п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Невідповідності в діях водія автомобіля «Чері Амулет» ОСОБА_2 вимогам дорожнього знака 2.1,п. 10.1,16.11 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою./а.с.11-12/

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Виходячи із змісту наведеної норми закону за винного шкоду майновим інтересам потерпілих осіб повинен відшкодовувати страховик, який здійснив страхування цивільно-правової відповідальності цієї особи.

ОСОБА_1 звернулась до ПАТ СК «Дніпроінмед» з заявою щодо виплати страхового відшкодування, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 14.01.2015 р.

Листом від 20.10.2015 року ПАТ СК «Дніпроінмед» повідомило, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Рішення, щодо заяви буде прийнято в межах встановленого законом строку.

Станом на день ухвалення судом рішення, страхове відшкодування ПАТ СК «ДІМ Страхування» позивачці не виплатило.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з відповідними змінами та доповненнями, роз»яснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Як розяснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи,а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 9 ЗУ «Про страхування»)

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то з відповідача ПАТ СК «ДІМ Страхування» слід стягнути на користь позивачки за відрахуванням суми франшизи 1000,00грн. та з урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого 50000,00 грн. у розмірі 49000,00 грн. Позивачка в позовній заяві не просить стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на проведення автотехнічного дослідження у сумі 2 952,00грн., та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 950,00 грн., оскільки ці витрати підтверджені позивачем наданою суду копією квитанції №2793/а.с.40/ та розрахунком за проведення експертного автотехнічного дослідження./а.с.23/

Що стосується стягнення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., суд виходить з наступного.

На підставі частини 2 статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Із системного аналізу, п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України слідує, що обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням глибини та характеру душевних страждань, які завдані пошкодженням майна позивача, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 повинен складати 500 грн., та відповідно підлягає стягненню з ОСОБА_2

Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд також вважає такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу.

За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_11 та адвокатом ОСОБА_6 був укладений договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання юридичної допомоги (послуги), пов'язаної з представництвом та захистом інтересів ОСОБА_1 з приводу спору, пов'язаного з ДТП.

Згідно квитанції №11/03-ГР-15 ОСОБА_1 сплатила адвокату ОСОБА_6 гонорар у розмірі 3000,00 грн./а.с.52/

На підставі вищевикладеного, суду вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 3000,00 грн. підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли свого часткового підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11, 57-59, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 988, 1167,1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ДІМ Страхування», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ДІМ Страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 49 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_5 оплату за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 950,00 грн., оплату за проведення автотехнічного дослідження в сумі 2952,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500,00 грн.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ДІМ Страхування» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 958,49 грн., витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 3000,00 грн., витрати за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 1843,20 грн., а всього: 5801,69 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапенко Н.Г.