Справа № 369/8203/16-ц
Провадження № 2/369/3669/16
28.12.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Дванадцятої державної нотаріальної контори Святошинського району м.Києва, треті особи ОСОБА_3, садове товариство «Природа» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -
У вересні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті 07 червня 2015 року її чоловіка ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на житловий садовий будинок та земельну ділянку по вул.Ясна Поляна, 40 в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. За життя померлий ОСОБА_4 садовий будинок в органах БТІ не зареєстрував, державного акту на право власності на земельну ділянку не отримав. За життя ОСОБА_4 заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом на момент відкриття спадщини була вона як дружина померлого, та дочка ОСОБА_3 Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та на земельну ділянку нотаріус їй відмовив через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки на імя ОСОБА_4 Оскільки спадкодавець набув право власності на житловий будинок та на земельну ділянку у встановленому законом порядку, вона спадщину прийняла, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним.
У судове засідання позивачка не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2, представник Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, представник Дванадцятої державної нотаріальної контори Святошинського району м.Києва не зявилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
При розгляді справи судом встановлено, що 07 червня 2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-БК №337109, виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві.
На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом були ОСОБА_1, ОСОБА_3
Померлий ОСОБА_4 був чоловіком для ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого 31 травня 2003 року Відділом РАГС Святошинського районного управління юстиції у м.Києві серія 1-БК №226593.
Померлий ОСОБА_4 був батьком для ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 17 лютого 1970 року Жовтневим відділом РАЦС м.Києва серія VII-УР №1103202.
За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1
Заповіту щодо іншого належного йому майна ОСОБА_4 не залишив.
З матеріалів спадкової справи №8/2013 до майна померлого 07 червня 2015 року ОСОБА_4 вбачається, що 11 грудня 2015 року до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшли заяви ОСОБА_3 за №4988 та ОСОБА_1 за №4989 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4
16 лютого 2016 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частці кожній на прості іменні акції та дивіденди.
У видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку, що розташовані в с. Білогородка, садове товариство «Природа», по вул. Ясна Поляна, 40, було відмовлено у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на садовий будинок та земельні ділянки на імя померлого ОСОБА_4, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 квітня 2016 року.
Частиною статті 1233 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив.
Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно технічного паспорту на садовий будинок №40 по вул. Ясна Поляна в с.Білоргородка, виготовленого 10 березня 2016 року на замовлення ОСОБА_1 комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» та матеріалів інвентаризаційної справи №159 , садовий будинок побудовано у 1991 році, має загальну площу 49,2 кв.м., мансарда 33 кв.м., погріб 21,2 кв.м., сарай 24,5 кв.м., літній душ 1,3 кв.м., альтанка - 5,7 кв.м., вбиральня 3,5 кв.м.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спадкового житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.
Відповідно до пункту 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності, яка передбачала обов'язкову реєстрацію права власності на будинки лише в містах і селищах. Обов'язку реєстрації будинків в сільській місцевості встановлено не було.
При цьому, пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.
Крім цього, пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95, встановлено, що єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Статею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.
Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.
У п. 8 постанови Пленему Верхового Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.
На підставі наданих документів, оскільки будівництво садового будинку було завершено у 1991 році з подальшим введенням обєкту в експлуатацію, суд вважає доведеним, що право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами під № 40 по вул. Ясна Поляна в СТ «Поляна» в с. Білогородка виникло у померлого 07 червня 2015 року ОСОБА_4
Згідно довідки виданої СТ «Природа» 09 вересня 2013 року вбачається , що ОСОБА_4 дійсно є власником в садовому товаристві «Природа» по вул. Ясна Поляна, 40. ОСОБА_4 є членом садового товариства «Природа» з 10 листопада 1989 року на підставі рішення РВК №301 від 27 жовтня 1987 року про відвід земельної ділянки під будівництво садового товариства площею 0, 059 га та рішення кооперативу «Природа» від 30 листопада 1989 року №6 про надання в користування земельної дялкни площею 590 кв.м.
Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільсько-господарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спадкове майно прийняли так як, протягом шестимісячного строку подали в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на садовий будинок та земельну ділянку вони не можуть через відсутність реєстрації права власності на будинок та відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку.
За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 необхідно визнати право власності по ? частині за кожною на садовий будинок та земельну ділянку.
Керуючись ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270, 1223, 1261-1265 ЦК України та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білогородська сільська рада Кижво-Святошинського району Київської області, Дванадцятої державної нотаріальної контори Святошинського району міста Києва, треті особи ОСОБА_3, садове товариство «Природа» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задоволити.
Визнати з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по ? частині за кожною право власності на садовий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, садове товариство «Природа», вул. Ясна поляна, 40.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич