АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Сухомлінов С.М.
№ 22-ц/796/7844/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу. Просив скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов ПАТ «Родовід Банк» у повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставини, що мають значення для справи. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про пропуск ПАТ «Родовід Банк» строку позовної давності із посиланням на те, що ОСОБА_2 у вересні 2009 року не переуклав та не надав банку договір страхування автомобіля згідно з п.3.3. кредитного договору. Дострокове стягнення заборгованості за кредитом у зв'язку з порушенням позичальником умов договору є правом, а не обов'язком банку.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року в частині вирішення позову ПАТ «Родовід Банк» скасовано й в цій частині ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Родовід Банк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 38/.3/АА-00191.08.2 від 23 вересня 2008 року в розмірі 19 617,25 доларів США та 209 079,01 грн. пені. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір в рівних частках по 1827,00 грн. з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року в частині вирішення вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано. Справу в зазначеній частині передано на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній інстанції представник ПАТ «Родовід Банк» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не з'явилися. Відповідач ОСОБА_2 та його представник повідомлені про місце і час розгляду справи належним чином,а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Направлені судом відповідачу ОСОБА_3 за наявними в справі адресами судові повідомлення повернулися відділенням зв'язку за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо особа за цією адресою не проживає або не знаходиться. ОСОБА_3 не виконала передбаченого ч.1 ст. 77 ЦПК України обов'язку повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.

Вислухавши пояснення представника ПАТ «Родовід Банк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 38/.3/АА-00191.08.2, за умовами якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 21 670,21 доларів США зі сплатою 14,5 % річних строком до 23 вересня 2015 року.

23 вересня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалася солідарно в повному обсязі відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Через неналежне виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором.

10 липня 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором. Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка відповідно до наданих суду розрахунків станом на 26 листопада 2014 року становить 36 480,54 доларів США, з яких: сума поточної заборгованості за кредитом - 6228,76 доларів США, сума простроченої заборгованості за кредитом - 14 644,08 доларів США, су мА поточної заборгованості за процентами - 215,59 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами - 15392,11 доларів США, та 6988405,93 грн., з яких: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 227163,37 грн., сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 236105,61 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 1166,31 грн., сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту - 1212,20 грн.

ОСОБА_3 у грудні 2014 року звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання поруки припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» за спливом позовної давності. Також, суд відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк», суд виходив з того, що ОСОБА_2 у вересні 2009 року не переуклав та не надав ПАТ «Родовід Банк» договору страхування автомобіля, який був придбаний за кредитні кошти, у зв'язку з чим у банку виникло право вимоги сплати суми кредиту у повному обсязі. З позовом до суду про стягнення заборгованості ПАТ «Родовід Банк» звернулося лише в липні 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Родовід Банк», оскільки вони не відповідають положенням кредитного договору № 38/.3/АА-00191.08.2 від 23 вересня 2008 року та ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Пунктами 1.1, 1.2. кредитного договору № 38/.3/АА-00191.08.2 від 23 вересня 2008 року визначено, що банк відкриває кредитну лінію позичальнику на придбання автомобіля терміном по 23 вересня 2015 року включно, для сплати страхових платежів згідно договору страхування - на строк не більше 30 днів з дати отримання кредиту.

Згідно з п. 3.1.1, 3.1.2 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати кредит, наданий згідно з п. 1.1. договору щомісячно до 10 числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 410,00 доларів США шляхом внесення готівки чи перерахування зі свого поточного рахунку банку; повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 23 вересня 2015 року. Згідно з п. 3.1.3 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути суму нарахованих процентів за користування кредитами, які повинні бути сплачені в строк, вказаний у п. 3.1.1. цього договору.

Згідно з п. п. 3.2., 3.3. кредитного договору позичальник зобов'язався щорічно переукладати на наступний рік: на другий рік - не пізніше 16 вересня 2009 року, договір страхування автомобіля та надавати до банку копію договору страхування автомобіля, копію документа, який свідчить про внесення коштів у розмірі страхової премії за договором страхування автомобіля на наступний рік, не пізніше ніж за 3 робочі дні до закінчення договору страхування автомобіля на поточний рік.

Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний достроково погасити заборгованість за одержаним кредитом та сплатити проценти за користування ними, а також пеню у разі невиконання зобов'язань передбачених п. 3.2. і п. 3.3. вказаного договору.

Пунктом 5.2. кредитного договору визначено, що банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати в односторонньому порядку дострокового його розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог - звернути стягнення на предмет застави.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що з позовом до суду ПАТ «Родовід Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі, і достроково, звернулося 10 липня 2014 року, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитом та процентами, строк сплати якої згідно договору настав з 10 липня 2011 року, пеня - з 10 липня 2013 року.

Суд першої інстанції помилково відраховував строк позовної давності з вересня 2009 року, пославшись на те, що ОСОБА_2 не переуклав та не надав ПАТ «Родовід Банк» договору страхування автомобіля, який був придбаний за кредитні кошти, у зв'язку з чим у банку виникло право вимоги сплати суми кредиту у повному обсязі. За змістом п. 5.2. кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України дострокове стягнення заборгованості є правом банку, а не обов'язком.

Таким чином, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором станом на 26 листопада 2014 року, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків становить 19 617,25 доларів США, з яких: 9418,90 доларів США - заборгованість за кредитом за період з 10 липня 2011 року по 26 листопада 2014 року, 10 198,35 доларів США заборгованість за процентами за період з 10 липня 2011 року по 26 листопада 2014 року США; пеня в розмірі 3122830,91 грн., з яких: 1 610 357,56 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за період з 10 липня 2013 року по 26 листопада 2014 року, 1 512 473,35 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту за період з 10 липня 2013 року по 26 листопада 2014 року.

Враховуючи, що розмір пені за прострочення сплати кредиту та процентів значено перевищує розмір заборгованості, колегія суддів вважає за можливе зменшити визначений розмір пені згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України до 294 414,35 грн.

Відповідно, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року підлягає скасуванню в частині вирішення первісного позову ПАТ «Родовід Банк» з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 285,51 грн. судового збору по 142,76 грн. з кожного.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 38/.3/АА-00191.08.2 від 23 вересня 2008 року за період з 10 липня 2011 року по 26 листопада 2014 року в розмірі 19 617,25 доларів США, з яких: 9418,90 доларів США - заборгованість за кредитом, 10 198,35 доларів США - заборгованість за процентами, та пеню за період з 10 липня 2013 року по 26 листопада 2014 року в розмірі 294 414,35 грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 142,76 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 142,76 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді