Справа № 755/503/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту НОМЕР_2 від 12.06.2008 року в розмір 277683,47 доларів США, що еквівалентно 6 390 945,33 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту НОМЕР_2, відповідно до якого позивач надав зазначеному відповідачу в тимчасове користування грошові кошти в сумі 119000,00 доларів США, зі сплатою 13,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 12 червня 2018 року. З метою забезпечення виконання позичальником умов зазначеного договору кредиту, 12.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки НОМЕР_2, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту. Позивачем свої зобов'язання за договором кредиту виконано в повному обсязі. Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань позичальником за договором кредиту призвели до виникнення заборгованості, яка станом на 03.11.2015 року становить 277683,47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 6 390 945,33грн., з яких: заборгованість за кредитом - 116 141,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2673018,14грн.; заборгованість за відсотками - 101197,56 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2329083,83грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 27307,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 628477,41грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 33037,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 760365,95 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 27 307,04 доларів США, що еквівалентно 628477,41грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 33 037,53 доларів США, що еквівалентно 760365,95 грн. - залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що 15.02.2013 року видано виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, але на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у 2015 році виконавчий напис був повернутий без виконання. Відповідно до графіку встановленого п. 1.1.1 договору кредиту, грошові кошти повинні вноситись кожного місяця сумою в розмірі 1 825,98 доларів США. Відповідачем ОСОБА_1 останній платіж сплачений 30.10.2015 року, отже відповідачем визнано борг перед банком, що є перериванням строку позовної давності.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Стосовно вимог позову, заявлених до відповідача ОСОБА_1 просила застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. До суду представник ОСОБА_1 подала письмові заперечення на позовну заяву (а.с.47-49), в яких зазначила, що заборгованість за кредитним договором виникла 13.01.2009 року, однак банк звернувся до суду з позовною заявою 23.12.2015 року, пропустивши строк позовної давності за черговими ануїтетними платежами, який сплив 14.02.2012 року. Крім того, 15.02.2013 року право позивача за вимогами за договором кредиту №030.29.-50/379-С було захищено нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису за платежами строк по яким настав 17.09.2012р. 07.06.2013 року відділом ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №38360174 за виконавчим написом нотаріуса від 15.02.2013 року. Строк позовної давності за договором кредиту №030.29.-50/379-С, враховуючи його дострокове повернення, сплив 17.09.2015 року. Стосовно вимог позову, заявлених до відповідача ОСОБА_2 представник просила відмовити з підстав припинення поруки та подала до суду письмові заперечення проти позову (а.с.57-58), в яких зазначила, що за виконавчим написом від 15.02.2013 року нотаріусом запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки та погасити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором, строк платежу за яким настав 17.09.2012 року. Виконавчий напис був вчинений на всю суму заборгованості за договором кредиту №030.29.-50/379-С. Таким чином 17.09.2012 р. є терміном дострокового повернення кредитних коштів внаслідок прострочення чергових платежів. Строк позовної давності за договором №030.29.-50/379-С, враховуючи його дострокове повернення, сплив 17.09.2015 року. Крім того, банк у відповідності до ст. 559 ЦК України мав пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто по 17.09.2013 року включно. У зазначений строк вимога банку до поручителя ОСОБА_2 пред'явлена не була, що робить договір поруки припиненим з 18.09.2013 року. В судовому засіданні представник відповідачів надала пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі рішення Загальних Зборів Акціонерів від 24.04.2015 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (а.с.22-23).

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, якими зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції від 14.01.2006р. та в редакції, чинній на час розгляду даної справи), фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (в редакції від 20.06.2007р. та в редакції, чинній на час розгляду даної справи), банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту НОМЕР_2, згідно п.1.1., п.п.1.1.1. якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 119000,00 доларів США, зі сплатою 13,50 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту до 12.06.2018 (включно), на умовах визначених цим Договором. Погашення Кредиту та сплата нарахованих процентів за користування Кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно 12-го числа сплачує Кредитору рівні суму грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за Кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування Кредитом в сумі 1825,98 доларів США (ануїтетний платіж) (а.с.9-14).

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Кредит надається на споживчі потреби.

В якості забезпечення виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливої неустойки, а також витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, кредитор укладає в день укладення цього договору: іпотечний договір, за яким передає в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що складається з трьох кімнат, загальною площею 70,00кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позичальнику на праві власності (п.1.3.1 договору), та договір поруки з ОСОБА_2 (п.1.3.2. договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, надання кредиту проводиться шляхом видачі позичальнику готівкових коштів.

Статтею 4 Договору кредиту передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення , що діє в цей період прострочення, згідно п. 4.2. Договору кредиту у разі порушення позичальником вимог п. 3.3.2.-3.3.5., 3.3.7.-3.3.17. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф ц розмірі 3 (три) процента від суми фактичної заборгованості за Кредитом та нарахованими процентами, за кожен випадок, а згідно п. 4.4. Договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього Договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктом 7.3. цього договору визначено, що він набирає чинності з дня його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, з урахуванням п.7.5. цього договору.

Відповідно до п. 7.4 Договору кредиту, у разі настання обставин, визначених п. п. 3.2.3, 4.4., 4.5., 5.4 цього Договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Позивачем виконано умови Договору кредиту НОМЕР_2 від 12.06.2008 року та видано відповідачу ОСОБА_1 готівку у сумі 119000,00 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.8) та не заперечується стороною відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

12.06.2008 року в забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором НОМЕР_2 від 12.06.2008 року між позивачем (кредитор), ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки НОМЕР_2, за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафів), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту НОМЕР_2 від 12.06.2008 року (а.с.16-17).

Згідно п. 3.1.4. договору поруки поручитель зобов'язався, у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майном, на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Пунктом 6.2. визначено, що цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.п.2.1.1.-2.1.3. цього Договору.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як визначено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 15.02.2013р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №859, яким запропоновано звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с.50,59).

При цьому постановою ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві від 02.02.2015р. зазначений виконавчий напис нотаріуса повернуто стягувану на підставі ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с.74).

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, допущення несплати планових ануїтетних платежів, здійснення останньої сплати заборгованості за кредитом 30.10.2015р., на підтвердження чого позивачем суду наданий розрахунок кредитної заборгованості (а.с.108-114), який перевірений судом та не оспорюється стороною відповідачів, заборгованість за Договором кредиту №030.29.-50/379-С від 12.06.2008 року станом на 03.11.2015р. становить 217338,90 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 5002101,97грн., з яких: заборгованість за кредитом - 116141,34 доларів США, що за курсом НБУ складає 2673018,14грн.; заборгованість за відсотками - 101197,56 доларів США, що за курсом НБУ складає 2329083,83 грн. В частині стягнення пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та відсотків вимоги позовної заяви залишені ухвалою суду без розгляду за заявою, поданою представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з частиною 1 статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з частиною 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Як убачається з п. 6.2. договору поруки НОМЕР_2, ним не встановлений ані строк дії цього договору, ані строк припинення поруки (в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом установлено, що боржник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 12.06.2018 року, сплачуючи їх частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії основного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно договору кредиту це 12 число кожного місяця.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор скористався передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктами 4.4., 7.4. договору кредиту правом на односторонню зміну умов кредитного договору, звернувшись до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 17 вересня 2012р. Виконавчий напис, як вже зазначалося вище, вчинено 15.02.2013р.

Отже, при зміні кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

При цьому, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

ПАТ «Укрсоцбанк» з даним позовом звернувся до суду 29.12.2015р. (а.с.25), тому, з огляду на викладене, не підлягають задоволенню вимоги позову до поручителя ОСОБА_2 через припинення поруки.

Також представником відповідачів у запереченнях на позов заявлено про застосування до всіх позовних вимог строків позовної давності з посиланням на те, що початок перебігу позовної давності, враховуючи звернення позивача за вчиненням виконавчого напису, починається з 17.09.2012р. - терміну дострокового повернення кредитних коштів (а.с.47-49).

Судом встановлено, що поряд з установленням строку дії Договору кредиту №030.29.-50/379-С, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

При цьому, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, який невід'ємно пов'язаний з моментом, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Як вже відзначалося вище, згідно з умовами Договору кредиту НОМЕР_2, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом, а також зі сплатою пені, в разі порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Отже, оскільки умовами Договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, у зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором позивач використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та умовами договору кредиту право на односторонню зміну умов кредитного договору, звернувшись до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 17 вересня 2012р. Виконавчий напис вчинено 15.02.2013р.

Однак, 02.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві повернуто виконавчий напис №859, виданий 15.02.2013р., на підставі ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с.74).

Отже, саме в дату винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ПАТ «Укрсоцбанк» довідався про порушення свого права та 29.12.2015 року звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, судом установлено, що після вчинення виконавчого напису сторони продовжили виконувати свої права та обов'язки відповідно до умов кредитного договору - згідно з графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів - до 30.10.2015 року, коли боржник в останнє здійснив оплату заборгованості не в повному обсязі - в сумі 50,00 доларів США (а.с.6).

При цьому, розмір здійснених позичальником щомісячних платежів не відповідає розміру ануїтентного платежу, визначеного умовами договору, що свідчить про переривання перебігу позовної давності вчиненням позичальником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, як це передбачено ч.1 ст.264 ЦК України.

Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту та процентам саме в іноземній валюті. Згідно умов кредитного договору, валютою кредитування був долар США.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Враховуючи викладене, а також те, що кредит був правомірно наданий в іноземній валюті - доларах США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: банківської ліцензії, дозволу та додатку до нього (а.с.105-107), суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам в іноземній валюті - доларах США, із зазначенням еквіваленту в гривні за курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, як про це просить позивач.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. З відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню сума заборгованості, яка станом на 03.11.2015р. становить 217338,90 доларів США, що в еквіваленті становить 5002101,97грн., з яких: заборгованість за кредитом - 116141,34 доларів США, що за курсом НБУ складає 2673018,14грн.; заборгованість за відсотками - 101197,56 доларів США, що за курсом НБУ складає 2329083,83 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 75031,53грн.

На підставі наведеного, ст. 251-257, 261, 264, 267, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 553, 554, 559, 610, 611, 625, 629, 631, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 0039019) заборгованість за договором кредиту НОМЕР_2 від 12.06.2008 року в розмірі 217338,90 доларів США (двісті сімнадцять тисяч триста тридцять вісім доларів США дев'яносто центів США), що в еквіваленті становить 5002101,97грн. (п'ять мільйонів дві тисячі сто одна гривня дев'яносто сім копійка), яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 116141,34 доларів США (що еквівалентно 2673018,14грн.); заборгованості за відсотками в сумі 101197,56 Доларів США (що еквівалентно 2329083,83грн.).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 0039019) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 75031,53грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя