Справа № 683/2901/15-ц
04 квітня 2016 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі Васічевій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_2 до Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району, треті особи Старокостянтинівська районна державна адміністрація, управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку площею 1,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 068017, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 жовтня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 293 від 06 листопада 2003 року.
В обґрунтування позову вказує, що 04 вересня 2004 року помер її батько ОСОБА_3 Спадщину після смерті батька прийняла позивачка та її мати ОСОБА_4, однак не встигла оформити своє спадкове майно, оскільки померла 05 липня 2011 року. У встановлені законом строки ОСОБА_2 прийняла спадщину. До спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 1,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 068017, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 жовтня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 293 від 06 листопада 2003 року. Однак, правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, виданий після смерті ОСОБА_3, а тому не прийнятий нотаріусом як такий, що відповідає вимогам законодавства.
В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила: визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 2,98 умовних кадастрових гектара в землях КСП ім. Шевченка, що належала ОСОБА_3, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0088793, від 04 березня 1997 року; визнати незаконним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 068017, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 жовтня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 293 від 06 листопада 2003 року.
Представником позивачки подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.
Представник відповідача Вишнопільської сільської ради до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не відомі.
Представником третьої особи Старокостянтинівської районної державної адміністрації подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду.
Представник третьої особи управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 04 квітня 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що 04 вересня 2004 року помер ОСОБА_3 в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 22, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 245291, виданого Вишнопільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 06 вересня 2004 року.
05 липня 2011 року померла ОСОБА_4 в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району, про що складено відповідний запис № 12, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 169043, виданого Вишнопільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 07 липня 2011 року.
Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб, серії 1-БВ № 088463, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 10 березня 2011 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 03 лютого 1957 року було зареєстровано шлюб.
Згідно матеріалів спадкової справи № 199/2011 Старокостянтинівської державної нотаріальної контори, спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_3 в рівних частках є ОСОБА_4 та ОСОБА_2
ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і, взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті і, на що вона матиме право заповіла дочці (позивачці) ОСОБА_2, про що склала заповіт, посвідчений секретарем Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району 25 травня 2011 року за р.№ 51, який є чинним.
У відповідності до матеріалів спадкової справи № 662/2015 Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкоємцями до майна є ОСОБА_4 і позивачка ОСОБА_2
До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшло право на земельну частку (пай) в розмірі 2,98 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в землях КСП ім. Шевченка, що належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0088793, від 04 березня 1997 року.
Постановами державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 09 жовтня 2015 року за № 3994/02-31, 3995/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої ОСОБА_4 та за законом до майна померлого ОСОБА_3, у звязку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 068017, що виданий Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 жовтня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 293 від 06 листопада 2003 року, виданий після смерті ОСОБА_3, а тому не може бути прийнятий нотаріусом як такий, що відповідає вимогам законодавства.

Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя не набув права власності на заявлену земельну ділянку, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку

виданий після його смерті, а отже мав лише право на земельну частку (пай) в розмірі 2,98 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в землях КСП ім. Шевченка, що належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0088793, від 04 березня 1997 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, у своїй позовній заяві позивачка ставила дві позовні вимоги: майнового характеру та немайнового, а тому з позивачки слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн. за позовні вимоги немайнового характеру визнання незаконним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 068017, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 жовтня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 293 від 06 листопада 2003 року.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 53, 59, 60, 209, 212, 214-215, 224-226, 256 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ч. 1 ст. 1225, ст. 1241, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 , ч. 1 ст. 1270, ст. 1276, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування,

вирішив:

Позов задовольнити.

1. Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 04 вересня 2004 року, право на ? частку земельної частки (паю) в розмірі 2,98 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в землях КСП ім. Шевченка, с. Вишнопіль Старокостянтинівського району, що належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0088793, від 04 березня 1997 року.

2. Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 05 липня 2011 року, право на ? частку земельної частки (паю) в розмірі 2,98 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в землях КСП ім. Шевченка, с. Вишнопіль Старокостянтинівського району, що належало ОСОБА_3, померлому 04 вересня 2004 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0088793, виданого 04 березня 1997 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не встигла її прийняти, померла 05 липня 2011 року.

3. Визнати незаконним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 068017, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 жовтня 2004 року, на підставі розпорядження Старокостянтинівської райдержадміністрації № 293 від 06 листопада 2003 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _____________