У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Концерну «Техвоєнсервіс», третя особа - тимчасово виконуючий обов'язки директора Концерну «Техвоєнсервіс» Ворошиловський Олег Віталійович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Концерну «Техвоєнсервіс» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно наказу від 02 квітня 2015 року № 36-к він був призначений на посаду директора філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на умовах трудового договору, укладеного терміном дії з 06 квітня 2015 року по 31 грудня 2018 року.

30 листопада 2015 року на підставі наказу № 164-к, виданого тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора Концерну «Техвоєнсервіс» Ворошиловським О.В., він був звільнений із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. При цьому наказ був виданий у період його тимчасової непрацездатності.

Також, позивач зазначив, що у подальшому відповідачем було видано наказ від 16 грудня 2015 року № 177-к, на підставі якого було змінено дату звільнення позивача з 30 листопада 2015 року на 14 грудня 2015 року.

Вважає, що його звільнено незаконно, оскільки звільнення було проведено у період його тимчасової непрацездатності, а також у формулюванні підстави звільнення не визначено конкретного переліку невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Посилаючись на вказані обставини та з урахування уточнених позовних вимог, позивач просив визнати звільнення з роботи на підставі наказів від 30 листопада 2015 року та 16 грудня 2015 року незаконними, поновити його на посаді та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у сумі 21 150 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4 з посади директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» згідно наказів від 30 листопада 2015 року № 164-к та від

16 грудня 2015 року № 177-к.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на умовах трудового договору від 02 квітня 2015 року.

Стягнуто з Концерну «Техвоєнсервіс» на користь ОСОБА_4 21 150 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з абз. 2 п. 5.2 трудового договору директор може бути звільнений з посади, а цей трудовий договір розірваний за ініціативою роботодавця у разі систематичного невиконання директором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим трудовим договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадкусистематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, судпершої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із відсутності доказів на підтвердження систематичного порушення ОСОБА_4 обов'язків, покладених на нього трудовим договором, та відсутності правових підстав для звільнення його з посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на вказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Концерну «Техвоєнсервіс» відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська