АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/2534/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2186/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1,

представника апелянта - Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року та апеляційними скаргами ОСОБА_1, Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України, третя особа, що не зявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний виконавець Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі відділ ДВС), Державної казначейської служби України зі зміненими під час судового розгляду позовними вимогами про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 по виконанню виконавчого листа, стягнення моральної шкоди в розмірі 150000 грн. з Державного бюджету України через Казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного рахунку; звернення в Службу Безпеки України зі зверненням про проведення перевірки державного виконавця Давидюк В.В. за період з травня 2013 року по теперішній час на наявність ознак корупційного діяння в процесі виконання виконавчого листа №1-207/2010 від 08.05.2013 року, виданого Шепетіським міськрайонним судом; відсторонення державного виконавця Давидюк В.В. від виконання службових обовязків на час судового процесу; при встановленні неправомірних дій державного виконавця Давидюк В.В. направити матеріали в прокуратуру для притягнення до відповідальності згідно чинного законодавства.

На обґрунтування позову зазначив, що державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 не було вжито усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2010 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 58751 грн. 90 коп.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року провадження в цивільній справі в частині визнання незаконною бездіяльності державного виконавця закрито.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року позов про відшкодування моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати вищевказані ухвалу суду та рішення суду та повністю задоволити його позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд не врахував фактичні обставини справи, які свідчать про порушення його прав державним виконавцем в звязку з бездіяльністю при виконанні судового рішення про стягнення на його користь грошових коштів, невірно визначено розмір моральної шкоди з урахуванням заподіяних йому моральних страждань; не вирішив питання про надіслання матеріалів в прокуратуру та СБУ щодо неправомірних дій та бездіяльності відділу ДВС.

В апеляційній скарзі Шепетівський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Обґрунтовуючи свої вимоги представник апелянта зазначив, що справа не містить обєктивних даних щодо заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди з урахуванням вимог чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Державним виконавцем виконано усі вимоги закону щодо своєчасності та повноти вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача.

В суді апелянти підтримали подані ними апеляційні скарги, проти апеляційних скарг один одного заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу суду підлягає задоволенню, апеляційні скарги ОСОБА_1 та відділу ДВС на рішення суду слід відхилити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Ухвала суду від 30.09.2016 року не відповідає вимогам процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2010 року, з урахуванням вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 12.04.2011 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та стягнуто з нього на користь потерпілого ОСОБА_1 1751,90 грн. майнової шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди, 7 000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 58751,90 грн.

Відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви, 22.05.2013 року державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного вироку суду в частині вирішення цивільного позову.

На підставі постанови вказаного державного виконавця від 29.01.2014 року виконавчий лист №1-207/10 повернуто стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення для погашення заборгованості.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2014 року, яка набрала законної сили, вищезазначену постанову про повернення виконавчого документа стягувачу визнано неправомірною та скасовано.

В подальшому за заявою ОСОБА_1 виконавче провадження щодо примусового виконання вироку суду в частині стягнення на його користь 58 751 грн. 90 коп. з ОСОБА_4 було відкрито постановами державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 08.04.2014 року, 02.02.2015 року, 02.10.2015 року. До цього часу судове рішення в повному обємі не виконано.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця суд виходив з того, що оскільки предметом оскарження є бездіяльність держаного виконавця, допущена під час виконання вироку суду в частині вирішення цивільного позову, тому, з урахуванням вимог ЦПК України та КАС України, спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а повинен бути вирішений в порядку адміністративного судочинства.

Однак такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до п. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушені їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження в редакції Закону № 606-ХІV від 21.04.1999 року, який був чинним на момент звернення ОСОБА_1 із позовом до суду, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує на протиправну бездіяльність державного виконавця при виконанні вироку суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 58 751 грн. 90 коп.

Статтею 128 КПК України, зокрема, передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Таким чином, інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним із позовним провадженням, унормованим ЦПК.

Відповідно до ст.ст. 383, 384 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно зі ст. 85 Закону № 606-ХІV скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідна правова позиція міститься в постанові Верхового Суду України від 07.06.2016 року, №21-3280а15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 128 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що конкретний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ, а саме, Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України „Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21.04.1999 року та ст. 11 Закону України „Про державну виконавчу службу збитки, шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

З урахуванням вищевказаних норм, вимог ч. 1 ст. 23, п. 2 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлених судом фактичних обставин справи, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість задоволення позову в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. в звязку з неправомірною бездіяльністю державного виконавця, допущеною у виконавчому провадженні №557/10 по примусовому виконанню виконавчого листа №1-207 від 02.08.2011 року про стягнення 58751,90 грн. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1

Вказана обставина встановлена ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2014 року, яка набрала законної сили, тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України вона не підлягає доказуванню в даній справі.

Зокрема, цією ухвалою було визнано неправомірною і скасовано постанову відділу ДВС Шепетівського міськрайонного управління юстиції від 29.01.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 При цьому суд прийшов до висновку, що органами ДВС не було вжито усіх передбачених Законом України „Про виконавче провадження дій щодо своєчасного, повного та реального виконання судового рішення, чим порушено права стягувача ОСОБА_1

При визначенні розміру моральної шкоди, яка в даному випадку підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України, суд, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, врахував характер правопорушення, його тривалість, глибину душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, суд врахував, що грошові кошти, які за вироком суду стягнуто на користь позивача, є компенсацією заподіяної йому злочинними діями ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тяжкі травми, тривалий час перебував на лікуванні.

Однак, з метою реального виконання судового рішення, отримання встановленого судом відшкодування шкоди позивач змушений докладати додаткових зусиль, направлених на захист свого порушеного права від протиправної бездіяльності посадової особи державної виконавчої служби, на яку Законом покладено обовязок примусового виконання судових рішень.

Не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, й інші доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та відділу ДВС.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 311, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року задоволити.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року скасувати.

Справу в частині позову ОСОБА_1 до Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України, третя особа, що не зявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний виконавець Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3, про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Шепетівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук