Справа № 190/1846/16-ц
Провадження №2/190/732/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м.П"ятихатки

П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відпоідача ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування П'ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання диини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання диини.

В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 04 червня 2011 року у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрував шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя між ними не склалося, останній рік сумісного проживання між ними постійно виникали конфлікти, причиною яких було відсутність порозуміння, дружина нехтувала сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення доброзичливої морально-психологічної атмосфери, матеріально сім'ю не забезпечувала, вихованням дитини не займалась. Коли син хворів та знаходився в лікарні, доглядав за сином саме він, а не дружина. Крім того, в період його перебування у службовому відрядженні, дружина, без його дозволу, відрахувала сина з ясел та відділа його до Котовського закладу освіти «Котовський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради, а сама з друзями поїхала відпочивати.

Подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає неможливим, тому просить розівати шлюбу, місце проживання дитини визначити з ним, оскільки він любить сина та спроможний забезпечити його всім необхідним. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини її заробітку до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що його дружина ОСОБА_4 не належним чином виконує свій материнський обов'язок з приводу виховання сина, в присутності дитини виражається нецензурною лайкою, б'є його, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, часто залишає сина на батьків, а сама їде з друзями відпочивати. В період його перебування у службовому відрядженні, дружина, без його дозволу, відрахувала сина з ясел та відділа його до Котовського закладу освіти «Котовський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради. Проте він не бажає, що б його син навчався серед розумово відсталих дітей. В вересні 2016 року він забрав сина у дружини і з того часу разом з сином проживає в м. П'ятихатки, де зараз працює в.о. начальника Кам'янського відділу поліції ГУНП Дніпропетровської області. В квартирі, яку він наймає створені всі необхідні умови для проживаня та навчання дитини. Дійсно, він часто вимушений по роду своєї діяльності від'їжати у відрядження, проте у період його відряджень дитину залишає своїм батькам або сестрі, які доглядають за сином. Також йому допомогає у догляді за сином господарка квартири, в якій він проживає, остання у разі необхідності забирає сина з ясел, знаходиться з ним поки він працює, годує останнього. Він з дитиною має психологічний контакт, прив'язаність один до одного, всюди бере його з собою, а тому вважає, що останньому буде краще проживати саме з ним, а не з матір'ю. За період його проживання з дитиною у м. П'ятихатки дружина сина не навідувала, зустрічалась лише тоді, коли він його привозив в м. Дніпро.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечувала проти розірвання шлюбу, проте відповідач ОСОБА_4 просила місце проживання дитини визначити з нею, та у позовних вимогах про стягнення з неї аліментів на утримання дитини просила відмовити. Крім того, пояснила, що дійсно з 04.06.2011 року з позивачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона разом з сином та чоловіком проживали в м. Дніпро у батьків чоловіка. Проте шлюбно-сімейні відносини між ними складалися ненормально, чоловік зловживав спиртними напоями, на грунті чого в сім'ї виникали конфлікти. В період з серпня 2015 року по лютий 2016 року чоловік брав участь в антитерористичній операції та після проведення тривалого часу в зоні АТО став іншою людиною, став напруженим, деприсивним, часто підіймав на неї руку, вихвачував пістолет підносив його їй до скроні та питав «чи боїться вона смерті?» і все це відбувалося на очах у дитини. В квітні 2016 року чоловік посеред ночі вигнав її з дитиною з дому. З того часу вона стала проживати з сином у своїх батьків в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Син на той час мав діагноз загального недорозвинутого мовлення III рівня, тому з метою корекції мовлення син нею був влаштований на навчання у дошкільну групу КЗО «Котовський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради, де з ним займались вчителі логопеди. Після того, як дитина почала відбвідувати вказаний навчальний заклад, у нього покращилась мова. До вказаного закладу сина відвозили кожен день, а у вечорі його забирали додому. Чоловік неодноразово забирав у неї дитину та відвозив його до батьків, з приводу чого вона зверталась до органів полції. Останній раз чоловік забрав сина 04.06.2016 року та відвіз до м. П'ятихаток. Дає їй можливість бачитися з сином, тільки тоді коли з ним приїздить в м. Дніпро до своїх батьків, і то не завжди. Вона офіційно працевлаштована, має стабільіну заробітну плату, житло, дуже любить свого сина та створює всі необхіні соціально-побутові умови проживання дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток, у зв'язку з чим просить визначити місце проживання малолітнього сина з нею. Оскільки вона працює, має хорошу зарплатню, тому матеріальої допомоги з боку чоловіка на утримання сина не потребує.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він прожває в с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області та є сусідом ОСОБА_4 Нічого поганого, ані про батька дитини ОСОБА_1, ані про його матір ОСОБА_4 сказати не може, дитина коли знаходилась з матір'ю завжди була охайна, добре доглянута. Батько до дитини теж дуже добре ставиться та дуже його любить. Знає, що влітку 2016 року між подружжям відбулася сварка, після сварки малолітнього ОСОБА_7 відповідачка не випускла на вулицю, дитина гралася лише на подвір'ї та йому не дозволяли виходити за паркан.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є власницею квартири в якій в даний час проживає позивач ОСОБА_1 разом зі своїм малолітнім сином. Позивач ОСОБА_1 дуже люить свого сина, дбає про нього. Вона інколи на прохання позивача забирає дитину з ясел та сидить з ним, коли батько на роботі. Ніколи не чула, щоб дитина розповідала, щось про матір. Одного разу була свідком, коли позивачу на мобільний телефон подзвонила дружина ОСОБА_4 та він покликав сина побалакати з матір'ю, проте останній не захотів з нею розмовляти. Дуже часто до них приїздять батьки позивача. Коли дитина не слухається, вона йому пригрожує, що віддасть матері, після чого останній починає плакати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що сім'ю ОСОБА_4 знає давно, як мати так і батько дуже люблять свого сина та добре про нього дбають. Дійсно бували випадки, коли ОСОБА_7 може не слухатися матір, тому остання могла хлопнути його по сідницям, а так останні дуже добре до нього відноситься. Йому відомо, що влітку 2016 року подружжя разом поїхали відмічати день села в м. Магдалинівку, а дитина залишилась з батьками відповідачки. Проте зі свята ОСОБА_1 повернувся сам, без дружини, після чого вони разом розпалювали мангал та жарили шашлики в селі. Коли відповідачка повернулась, їй не сподобалось, що ми відпочивали, а тому вона вчинила сварку. Дитина гуляла на території подвір'я будинку, відповідачка, щоб дитина не попала під машину за паркан його не випускала. Крім того, він неодноразово скаржився ОСОБА_4, що її дитина підходить до його машини та її чипає, у зв'язку з чим остання забороняла сину виходити за територію подвір'я.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що позивач є його сином. В 2011 році син уклав шлюб з відповідачкою та у них народився син ОСОБА_12. Всі вони разом проживали у них в квартирі в м. Дніпро. Шлюбно-сімейне життя між ними складалося ненормально, в сім'ї часто виникали сварки. Вважає, що відповідачка ОСОБА_4 погано виконує свої материнські обов'язки, не належним чином займається вихованням дитини. Часто коли дитина не бажає їсти, остання може його за це вдарити. Крім того, він був свідком коли відповідачка вдарила дитину зарядним пристроєм від телефону. Вважає, що дитину потрібно виховувати по іншому, без застосовування фізичної сили. Дитина дуже любить свого батька, онуку дуже добре з ним, тому вважає, що дитині з сином буде краще.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала що вона є матір'ю позивача, син разом зі своєю сім'єю на протязі декількох років проживав у них в квартирі в м. Дніпро. Шлюбно-сімейні відносини між ними складалися ненормально, в сім'ї постійно виникали конфлікти, ініціатором яких завжди була відповідачка ОСОБА_4 Дійсно в квітні 2016 року між пождужжям виникла сварка та син вигнав дружину з дитиною вночі. Був випадок коли син вдарив її, проте вважає, що в цьому винна саме відповідачка. ОСОБА_4 є дуже строгою матір'ю, часто на дитину кричить, може його вдарити, коли останній не слухається, не бажає їсти. Були випадки, коли невістка залишала сина з батьком, а сама їздила на змагання. Згодом відповідачка ОСОБА_4 відділа дитину до інтернату, після чого син не витримав та забрав дитину в неї.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що вона є матір'ю відповідачки ОСОБА_4 Спочатку сімейне життя між подружжям начеб-то складалося не погано, проте поступово почало погіршуватися. Позивач ОСОБА_1 вживав спиртні напої, вчиняв сварки, на цьому грунті між ними виникали конфлікти. Позивач навіть не приїхав забрати дочку з полового будинку, так як був невзмозі, оскільки знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Матеріально сім'ю не забезпечував, часто ходив гуляти в кафе, де витрачав купу грошей. Дитина дуже хороблива, тому донька дуже часто з дитиною знаходилась в них, а батько міг тижнями їй не телефонувати та не цікавитися дитиною. Після того, як перестали виплачувати кошти на дитину, позивач почав змушувати дочку йти на роботу. Крім того, ОСОБА_1 коли вип'є дуже часто витягував зброю та нею всім погрожував, були випадки, коли у неї на очах він бив дочку. Був період, що дитина говорила, що мій батько «бандит» та він хоче бути схожим на нього. У дитини були проблеми з мовленням, тому донька влаштувала сина до КЗО «Котовський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради, де з ним займались фахівці логопеди. ОСОБА_4 дужить любить свого сина, а батько не дає їй можливості з ним спілкуватись.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що відповідачка є його дочкою, з самого початку сімейне життя між сторонами складалося ненормально, позивач навіть з полового будинку не забрав дочку, так як був не взмогі, знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Позивач часто ображав їх дочку, налаштовував сина проти матері, матеріально сім'ю не утримував, кошти витрачав на спиртне та на гулянки. Були випадки, коли позивач на очах дитини застосовував фізичну силу до дочки. Після того, як позивача відрядили до АТО, йому різко стала потрібна дитина. Коли хлопець хворів, він брав лікарний та знаходивс з сином, щоб не бути в АТО. Оскільки у дитини проблеми з мовленням, дочка влаштувала його до КЗО «Котовський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради де з ним працювали логопеди, проте батьку це не сподобалось, він розмахучи пістолетом забрав дитину.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що відповідачка є його сестрою. Вважає, що позивач не належним чином виховує свого малолітнього сина, останній постійного навчає його дратися, дає йому вогнепальну зброю та вчить стріляти в людей. З АТО для дитини привіз трубу з гранатомету, постійно направляв дитину обзивати матір. ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння постстійно витягує пістолет, розмахує ним та погрожує всіх повбивати.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що вона дуже добре знає відповідачку ОСОБА_4, вони є подругами з дитинства. Спочатку сімейне життя між сторонами складалося не погано, в сім'ї почали виникати конфлікти після того, як позивач вирішив підти в АТО, а ОСОБА_4 таке рішення чоловіка не подобалось. Після того, як позивач повернувся з АТО він дуже змінився, став агресивним, депресивним, від них почали відвертатися друзі. З АТО дитині привіз трубу з гранатомету. Після того, як відповідачці припинили платити кошти на дитну, ОСОБА_1 змусив останню вийти на роботу. Після того, як позивач вигнав дружину з дитиною з квартири, остання переїхала жити в с. Котовка до батьків. Матеріальну сім'ю позивач не утримував, одяг дитині постійно купували батьки відповідачки.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що він є цивільним чоловіком сестри позивача. Дуже добре знає сім'ю ОСОБА_1, часто з останніми проводили вихідні на дачі. Бачив, що відповідачка ОСОБА_4 погано відноситься до свого сина, може його бити, вихованням дитини не займається, а батько навпаки, дуже добре до нього ставиться, дитина його дуже любить. Після АТО позивач дуже змінився в кращу сторону, став більш відповідальним. Коли позивач був у відрядженні, три дні ОСОБА_7 проживав у них, за весь цей час він жодного разу не згадав про свою маму.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що позивач ОСОБА_1 є її рідним братом. На власні очі бачила, як відповідачка ОСОБА_4 неодноразово била дитину, такі методи виховання ввжає дуже жорстокими. Позивач дуже добре ставиться до сина, останній його дуже любить, про матір навіть не згадує.

Всилухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

04 червня 2011 року у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, актовий запис № 240, що підтверджуєтсья копією свідоцтва про шлюб /а.с.11/.

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.12/.

Подружнє життя між сторонам не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що визнано сторонами в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України).

Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України).

Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимог позивача про визначення місця проживання дитини з ним та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, суд приходить до наступного висновку.

Так, позивач ОСОБА_1 працює на посаді в.о. начальника Кам'янського відділу поліції ГУНП Дніпропетровської області та тимчасово проживає в АДРЕСА_1 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, про що свідчать копії довідок КЗ «Дніпропетровска міська поліклініка № 1 «ДОР» від 02.08.2016 року та копія довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради від 02.08.2016 року/а.с.17,18/.

Згідно довідки про доходи, виданої Головним управлінням національної поліції в Дніпропетровської області від 08.08.2016 року ОСОБА_1 займав посаду поліцейського і його заробітна плата за період з лютого 2016 року по липень 2016 року, за винятком аліментів, які він сплачує на дитину від першого шлюбу складала 37782,89 грн./а.с.19/.

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 за період роботи на займаній посаді зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінно виконує службові обов'язки, у колективі користується авторитетом, у спілкуванні з громадянами доброзичливий, виявляє культуру і тактовність, шкідливих звичок не має, здатен переносити психологічні та фізичні навантаження та труднощі в роботі/а.с.20/, емоційно стабільний/а.с.21/.

Згідно службової характеристики старшого сержанта поліції ОСОБА_1, останній в даний час працює на посаді в.о. начальника П'ятихатського відділення поліції Кам'янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, зарекомендував себе з позитивного боку, професійно підготовлений та грамотний співробітник, здатний контролювати власні емоції, має прагнення до підивщення свого освітнього та культурного рівня. Працює не рахуючись з особистим часом. Вболіває за результати своєї робти, розпочату роботу завжди доводить до завершення. За характером спокійний, врівноважений, фізично підготовлений на високому рівні, в стресових ситуакціях здатен не губитися/а.с.130/

Відповідач ОСОБА_4 працює в АТ «Піреус Банк МКБ» з 01.07.2016 року на посаді спеціаліста з обслуговування клієнтів відділння № 13 /а.с.78/, її заробітна плата за період з липня 2016 року по жовтень 2016 року складає 22000 грн./а.с.79/, за місцем роботи характеризується позитивно - за короткий час набула досвіду практичної роботи з обслугоування як юридичних так і фізичних осіб, володіє навичкми оформлення депозитів, систематично працює над підвищенням свого теоретичного рівня із знання банківських продуктів, користується авторитетом серед колег по роботі, скромна в побуті, сім'ї/а.с.80/. Дуже добре працює не лише в звичайній, але і в стресовій ситуації, завжди зберігає оптимізм, витримку і позитивне ставлення до роботи. ЇЇ ніколи ніхто не бачив в «неадекватному стані», в колективі проявила себе надійним товаришем, є людиною з високими моральними якостями, не палить і не вживає спиртні напої/а.с.95/.

Згідно довідки-характеритики, виданої виконкомом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 на території Котовської сільської ради проживає з батьками. Загальна площа житлового будинку 37,9 кв.м., житлова площа-22,3 кв.м. Мають пай, який знаходиться в оренді. Сім'я за місце проживання характеризується позитивно. ОСОБА_10 чемна та чуйна людина, стосунки в сім'ї дружні, мають підсобне господарство/а.с.81/.

З акту обстеження умов проживання від 12.12.2016 року слідує, що обстеження проведене за адресою АДРЕСА_2 Житло розміщене на 1 поверсі, 1 поверхового будинку, складається з 3-х кімнат. Для проживання малолітньої дитини є окрема кімната, повністю вмебльована необхідними меблями, є велика кількість дитячих іграшок, є місце для відпочинку, розвитку та виховання. В будинку є пічне та газове опалення, підведено електропостачання, меблі в охайному стані/а.с.128/.

Згідно психолого-педагогічної характеристики на малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 останній до дитячого садку № 378 вступив у вересні 2014 року. Адаптація хлопчика тривала довгий част, так як останній часто хворів простудними захворюваннями. Батьки ОСОБА_12 приймали активну участь в житті групи, відвідували батьківськи збори, свята/а.с.127/.

Згідно з копії витягу з протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 16.05.2016 року у ОСОБА_7 виявлено загальне недорозвинення мовлення III рівня, рекомендовано навчання за програмою розвитку дітей дошкільного віку із підтримкою психічного розвитку, заняття з вчителем логопедом до початку шкільного навчання/а.с.32/ та останній направлений для зарахування до навчального реабілітаційного центру та спеціальної школи інтернату обласного підпорядкування/а.с.31/.

Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 3 «Малятко» ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідує вказаний навчальний заклад з 05 вересня 2016 року/а.с.15/. Протягом відвідування дитиною дошкільного закладу, ним опікується один батько/а.с.124/

Згідно характеристики на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, останній дошкільний заклад відвідує систематично, ним опікується батько, інколи дідусь (по лінії батька). Хлочик завжди охайно і чисто одягнений, доглянутий. Під час приймання їжі видно, що дитина в домашніх умовах харчується добре. Зовні дитина розвивається згідно віку. У хлопчика у повній мірі сформовані навички самообслуговування. Дитина позитивну відгукується на обох батьків: і на маму і на тата, хоча на розмову про тата реагує з більшою теплотою та прихильністю. Дуже рухливий, досить швидко реагує на навколишні події/а.с.125-126/.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Позиція, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України».

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Під час розгляду справи, не встановлено фактів неправомірної поведінки відповідачки, ухилення її від виконання своїх материнських обов'язків, що може суттєво зашкодити розвитку та вихованню дитини, відповідачка має належні умови для проживання дитини, графік її роботи надає їй можливість здійснювати належний догляд за дитиною, в той час, як позивач по роду своєї діяльності часто їздить у відрядження, у зв'язку з чим змушений лишати дитину як на рідних так і чужид людей.

Та обставина, що дитина декілька місяців проживає з батьком та звикла до нинішнього оточення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, так як малолітня дитина потребує перш за все материнської уваги та піклування.

Суд також не бере до уваги твердження позивача, що дружина ухиляється від догляду за дитиною, посилаючись на те, що в період хвороби сина саме він був на лікарняному по догляду за дитиною, так як обов'язок по догляду за дітьми є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, а тому факт того, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному по догляду за дитиною, а не відповідачка не дає підстав вважати, що мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того, влаштування відповідачем малолітнього ОСОБА_7 до Котовського закладу освіти «Котовський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради для заняття з вчителем логопедом до початку шкільного навчання дитині не нашкодило, і протилежного позивачем в судовому засіданні не доведено.

Доводи позивача ОСОБА_1 та його представників, що батько є більш забезпеченою особою, має більшу житлову площу ніж відповідачка, що за їх думкою дає йому перевагу в матеріально-побутовому сенсі перед матір'ю дитини, не заслуговують на увагу, адже дана обставина не може бути визначальною умовою для вирішення спору про визначення місця проживання дитини. Доводи позивача та свідків про те, що дитина з огляду на її вік, стать та інтереси є більш прихильною до батька як до чоловіка, фактично проживає разом із ним, суд не приймає до уваги, оскільки вони не є тими винятковими обставинами, які б давали можливість розлучити малолітню дитину з її матір'ю. Крім того, як встановлено в судовому засіданні прихильність дитини до батька обумовлена відповідними мотивами поведінки батька, є наслідком стороннього впливу на дитину, що є неприпустимим з огляду на вік і розвиток дитини.

Пояснення позивача ОСОБА_1 та покази свідків позивача ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що що відповідачка була поганою матір'ю для малолітнього ОСОБА_7, била його, вихованням не займалась спростовуються показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_8, ОСОБА_10, які в судовому засіданні пояснили, що мати дуже любить свого сина, дитина з народження постійно перебувала з нею, остання займається його вихованням, піклується про нього, дитина завжди доглянута.

Посилання позивача з приводу того, що відповідачу ОСОБА_4 ніхто не чинить перешкод у зустрічах та спілкуванні з дитиною не заслуговують на увагу та спростовують наданими численними зверненнями ОСОБА_4 до правоохоронних органів з проханням допомогти повернути дитину, яку забрав у неї чоловік/а.с.76,82-85/.

Крім того, згідно із ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, згідно висновку органу опіки та піклування П'ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, останні вважають за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_1/а.с.122-123/.

Проте висновок органу опіки та піклування П'ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не містить будь-яких обґрунтувань доцільності визначення місця проживання дитини разом з батьком; у висновку не наведено переконливих, безспірних та належних доводів на його підтвердження, крім того, висновок взагалі не визначає хоча б однієї виняткової обставини для розлучення малолітньої дитини з матір'ю /а.с.122-123/.

Таким чином, судом встановлено, що обоє з батьків мають належні умови для проживання дитини, не зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами, не ведуть аморальний спосіб житя, мати та батько люблять дитину, однак малолітній ОСОБА_7, проживаючи з батьком фактично позбавлений материнської любові та ласки, оскільки тривалий час мати ОСОБА_4 не може бачитись із дитиною, спілкуватись з ним, брати участь у його вихованні та піклуватись про нього. Мати змушена звертатись в правоохоронні органи за захистом свого права на безперешкодне спілкування з дитиною, а тому враховуючи в сукупності всі обставини, а також те, що між матір'ю та дитиною в ранньому віці існує тісний природній і біологічний зв'язок, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини, суд дійшов висновку, що місце проживання малолітнього ОСОБА_7 слід визначити разом з матір'ю ОСОБА_4

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов'язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Отже, необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків, а оскільки місце проживання дитини визначено з матір'ю, тому підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування П'ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 04 червня 2011 року у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 240 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 - розірвати.

Відповідачу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 після розірвання шлюбу залишити прізвіще - ОСОБА_4.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через П'ятихатський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Ю.В. Легкошерст