Справа № 200/5531/16-ц
Провадження №2/200/2536/16
УХВАЛА

16 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 з представником підтримали позовні вимоги та просили розірвати шлюб, заперечували проти клопотання відповідача з представником про надання строку на примирення, посилаючись на те, що примирення між сторонами неможливе, оскільки позивач близько 20 років не проживає однією сім"єю з відповідачем, має до неї неприязні почуття і зазначене клопотання відповідачки грунтується на її бажанні розділити їх майно на свою користь. Приблизно з 1998 року він проживає однією сім"єю з іншою жінкою - ОСОБА_3 в м. Київ, з якою вони мають сумісних дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 Данііла, ІНФОРМАЦІЯ_2, і перебування його в шлюбі з відповідачем позбавляє його можливості зареєструвати з ОСОБА_3 шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 з представником в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач прожила в шлюбі з чоловіком 41 рік, від якого вони мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Пояснили, що шлюбні стосунки між відповідачем та позивачем тривають і на теперішній час, відповідач, хоча і проживає в м. Києві, постійно приїздить додому, де знаходяться його речі, вона піклується про нього, як жінка, пере його речі, прибирає, приймає заходи щодо його лікування, зокрема, в червні 2016 року вона разом з донькою супроводжували його на лікування за кордон, оскільки він потребував догляду та підтримки. Відповідач любить позивача та категорично заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки бажає зберегти з ним сім"ю та просить надати максимальний строк для їх примирення у шість місяців.

Розглянувши клопотання, вислухавши позивача та відповідача, а також їх представників, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося в звязку з різними поглядами на сімейне життя та обов"язки, виникненням сварок, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. В зв"язку з зазначеним подружні стосунки між ними припинені в 2002 році, на примирення між ними він не згоден, зберкження шлюбу суперечить його інтересам.

Відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз"яснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Ухвала суду про відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення не підлягає оскарженню в

апеляційному та касаційному порядку (статті 293, 324 ЦПК). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ч.5 ст. 191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач категорично заперечує проти розірвання шлюбу з позивач, посилається на своє бажання зберегти сім"ю з позивачем та просить надати строк для примирення шість місяців.

В зв"язку з відсутністю згоди відповідача на розірвання шлюбу та заявлення нею клопотання про надання строку для примирення, з урахуванням фактичних взаємин сторін та зазначених позивачем причин розлучення, а також вищенаведених вимог чинного законодавства України, суд вважає необхідним вжити заходи щодо примирення подружжя та зберігання їх сім»ї, надавши сторонам строк для примирення п"ять місяців. При цьому суд бере до уваги, що наразі, при розгляді даної справи, позивачем не надано належних доказів його проживання однією сім"єю з іншою жінкою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 111 СК України, ч.5 ст. 191, ст. 210 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Відкласти судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на 13-00 год. 17.05.2017 року, надавши сторонам строк для примирення п"ять місяців.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кудрявцева