У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Бердичівської міської ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ Держземагенства у Бердичівському районі Житомирської області, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати незаконним та скасувати п. 145 додатку до рішення Бердичівської міської ради Житомирської області № 765 від 10 грудня 2009 року, визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0738 га по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3, який чинить їм перешкоди у проїзді до домоволодінь.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що рішенням Бердичівської міської ради Житомирської області № 765 від 10 грудня 2009 року ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,0738 га по АДРЕСА_1 і пунктом 145 цього рішення посвідчено право власності ОСОБА_3 на цю земельну ділянку. Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 8 травня 2015 року землі загального користування площею 0,0040 га, що є землями комунальної власності і забезпечують проїзд, увійшли до земельної ділянки площею 0,0738 га, яка на підставі державного акта передана у власність ОСОБА_3

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано пункт 145 додатку до рішення Бердичівської міської ради Житомирської області № 765 від 10 грудня 2009 року.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0738 га по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_3

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що Бердичівська міська рада, приймаючи рішення № 765 від 10 грудня 2009 року, порушила вимоги ст. 83 ЗК України, оскільки до земельної ділянки ОСОБА_3, що по АДРЕСА_1, увійшли землі загального користування, які належать до земель комунальної власності. Встановивши такі обставини, суди дійшли правильного висновку про визнання незаконним та скасування відповідного пункту додатку до рішення міської ради і визнання недійсним відповідного державного акта на право власності на вказану земельну ділянку.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від24 липня 2015 року та ухвала апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

РішенняБердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: В.О.Кузнєцов Г.І.Мостова