СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13647/16-ц

пр. № 2/759/5510/16

08 грудня 2016 року м. Київ

Святошинський районний м. Києва в складі:

головуючого - судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря - Севрюк К.А.,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. У шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору про поділ майна не мають, між сторонами є домовленість щодо проживання дитини з матір'ю. Спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити

Крім того, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитиною (а.с. 3).

Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду, розгляд справи просила проводити у її відсутність (а.с.25). Представник позивача, присутній в судовому засіданні повідомив про те, що позивач повністю підтримує позовні вимоги, вважає, що примирення у даному випадку не є можливим.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог і погоджується сплачувати аліменти в обсязі, який просить позивач. Строку на примирення просив не надавати.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання позову відповідачем, суд прийшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу та стягнення аліментів.

У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається .

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 19 червня 2008 року у Шевченківському Відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 257 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 19.06.2008 року (а.с.5).

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 30.03.2012 (а.с.6).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права, наявні законні підстави для прийняття заяви відповідача про визнання позову.

Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - існує формально, а тому підлягає розірванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає про таке.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображено і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Водночас, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд враховує матеріальний стан відповідача, стан здоров'я дитини, потреби дитини даного віку, визнання позову відповідачем, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі , у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 03.10.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5. Роз'яснюючи позивачу також право звернення до суду з вимогами щодо стягнення додаткових витратах на дитину з підстав визначених ст. 185 СК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 21 копійка - на користь позивача, і 551 гривня 21 копійка - на користь держави.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.141, 180, 183, 184 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м. Львів та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем м. Уральськ, Казахстан, зареєстрований 19 червня 2008 року у Шевченківському Відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 257.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «ОСОБА_4».

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з03.10.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, судовий збір в сумі 551 гривня 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 21 копійка.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю.В. Войтенко