З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 14 вересня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
за участю секретаря Чернишової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ «УНІКА», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, -
Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.
В заяві вказує, що 18.11.2014 року близько 11-50 годин з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої позивачу були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння (закритий перелом хребця С1 із пошкодженням стінок каналу хребтової артерії).
Внаслідок отримання зазначених ушкоджень, позивачка з 18.11.2014 року по 05.12.2014 рік перебувала на стаціонарному, а після того - на амбулаторному лікуванні.
З вини відповідача позивачка пережила душевні страждання, які полягають у відчутті фізичного болю, вимушеному обмеженні рухів, необхідності отримання лікувальних процедур в режимі стаціонару, навіть натепер лікування не закінчилось, наслідки травми є непередбачуваними, різко погіршився загальний стан здоров'я.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 400 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.
Судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом на востаннє повідомлену ним суду адресу його проживання.
Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання.
У судовому засіданні сторона позивача наполягла на заявлених позовних вимогах, а відповідач - не явився, при цьому позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно.
Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.
18.11.2014 року близько 11 години 50 хвилин водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «BMW 525I», реєстраційний номер НОМЕР_1, стояв біля буд. 25 по вул. Іванова в м. Запоріжжі, за межами лівого краю проїжджої частини, передньою частиною у напрямку вул. 8-го березня в м. Запоріжжі.
В той же час водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «БОГДАН 211140», реєстраційний номер НОМЕР_2, здійснював рух по проїжджій частині вул. Іванова, рухаючись з боку вул. Кругової у напрямку вул. 8-го Березня в м. Запоріжжі.
В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському місці знаходилась пасажир ОСОБА_1
Водій ОСОБА_2 при наближенні автомобіля «БОГДАН 211140» під керуванням водія ОСОБА_3, діючи у порушення вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, де сказано:
п.10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»
п.10.2.: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає»,
не переконався, що початок руху та виїзд на проїжджу частину буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виїжджати на проїжджу частину вул. Іванова, виконуючи маневр розвороту праворуч, з виїздом на смугу руху автомобіля «БОГДАН 211140» під керуванням водія ОСОБА_3
Водій ОСОБА_3, виявивши маневр розвороту та виїзд на його смугу автомобіля «BMW 525I», застосував екстрене гальмування, але не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
В результаті порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2, сталося зіткнення лівою передньою частиною керованого ним автомобіля «BMW 525I» з передньою частиною автомобіля «БОГДАН 211140» під керуванням водія ОСОБА_3
В ході дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «БОГДАН 211140» ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.
Пасажиру ОСОБА_1 в ході дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого оскольчатого перелому бокової маси С1 зліва (дужка) зі зміщенням кісткових фрагментів та пошкодженням каналу артерії хребта, які кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя в момент спричинення.
В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «BMW 525I» ОСОБА_2 не відповідали вимогам пп. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог пп. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України.
Водій автомобіля «БОГДАН 211140» ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «BMW 525I» під керуванням водія ОСОБА_2
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2015 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2014 року полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «УНІКА» була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу автомобіля «BMW 525I», реєстраційний номер НОМЕР_1. Виниклі з вказаного договору страхування правовідносини стосуються і часу скоєння ДТП.

Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

І згідно вказаних положень Закону у ПрАТ «УНІКА» виникло зобов'язання відшкодувати позивачу моральну шкоду, яка і була сплачена позивачу в розмірі 2619,50 гривень, що підтверджується листом страхової компанії від 22.08.2016 року та платіжним дорученням від 26.08.2016 року.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, оскільки страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, суд дійшов до висновку про те, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) зобов'язаний відшкодувати позивачам відповідач.

Вирішуючи даний спір суд виходить з вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за якими шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Суд належним чином упевнився у відсутності обставин, які за законом виключають відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки встановив відсутність як непереборної сили так і умислу потерпілого.

Отже, суд знаходить обґрунтованими доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Так, судом встановлено, що в результаті ДТП, що сталася, позивач зазнала тяжких тілесних ушкоджень, що перераховані вище.

Отже, по факту душевних страждань позивача, суд не має сумнівів, в тому числі і щодо порушення нормального способу її життя.

Вказане є підставою для відшкодування моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 150000 гривень.

Визначаючи такий розмір відшкодування моральної шкоди суд ураховує суть позовних вимог, характер дій особи, яка спричинила шкоду, ступінь моральних страждань позивача, бере до уваги й негативні тривалі наслідки для її здоров'я.

Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди - 147380,50 гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету Шевченківського району м. Запоріжжя судовий збір у розмірі 2210,70 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін