печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі - Захарчишиній В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.02.205 та 24.02.2015 між позивачем та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» укладено договори банківських вкладів № 012-03533-230215, № 002-03533-240215 відповідно до яких ОСОБА_1 передав банку грошові кошти в сумі 165 000 грн. зі строком повернення вкладу 22.08.2015 та 23.08.2015 відповідно. Платіжним дорученням № 46322696 від 23.02.2015 ОСОБА_3 перерахувала кошти в сумі 100 000 гривень на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 та платіжним дорученням № 46356839 від 24.02.2015 ОСОБА_3 перерахувала кошти в сумі 65 000 гривень на рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1

По закінченню строку дії договору позивач неодноразово звертався до банку з заявами про повернення коштів, але його вимоги були залишені без задоволення, що свідчить про порушення його прав відповідачем. Натомість 23.09.2015 позивач отримання повідомлення від відповідача про нікчемність правочину, вважає, що своїми діями відповідач порушив його права, внаслідок чого змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів та просить стягнути суми вкладів у розмірі 165 000 грн. та вирішити питання щодо стягнення понесених витрат за отримання юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивач позов не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у його задоволенні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

23.02.205 та 24.02.2015 між позивачем та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» укладено договори банківських вкладів № 012-03533-230215, № 002-03533-240215 відповідно до яких ОСОБА_1 передав банку грошові кошти в сумі 165 000 грн. зі строком повернення вкладу 22.08.2015 та 23.08.2015 відповідно. Платіжним дорученням № 46322696 від 23.02.2015 ОСОБА_3 перерахувала кошти в сумі 100 000 гривень на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 та платіжним дорученням № 46356839 від 24.02.2015 ОСОБА_4 перерахувала кошти в сумі 65 000 гривень на рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1

Позивач вказав, що по закінченню строку дії договору неодноразово звертався до банку з заявами про повернення коштів, але його вимоги були залишені без задоволення, що свідчить про порушення його прав відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1 ст. 1068 ЦК України).

Разом з тим, суд приймає до уваги, що ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Відповідно до п. 14.25 Правил банк і клієнт звільняються від майнової відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цими Правилами та/або відповідним Договором за Продуктом Банку, якщо воно викликано вступом у дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру Національного банку України, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цими Правилами.

На підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015р. продовжено строк запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк».

Відповідно 8 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантував вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Перевірка здійснювалася на виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду, гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельті Банк» № 408 від 29.05.2015 року, та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року.

Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 14.09.2015 року.

Комісія дійшла висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між Банком та фізичними - особами після 16.01.2015року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» затверджених Рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами), які діяли на момент укладення та виконання умов договорів, зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Фактично ж кошти на рахунки позивача вносилися третіми особами, в даному випадку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 що є порушенням умов Договору та Правил.

Також судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом після введення тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно з ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 1066, 1167 ЦК України, ст.ст. 26, 27, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Постановами № 328 від 30 травня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», № 540 від 29 серпня 2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» та ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя