Справа № 464/6191/15 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/3000/16 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника відповідача - Коблика В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області, третя особа начальник відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони ОСОБА_5, про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Визнано, що інформація, поширена начальником відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони ОСОБА_5 на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій, про те, що ОСОБА_4 є браконьєр і затримувався за браконьєрство, не відповідає дійсності.

Зобов'язано представника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області навести спростування неправдивої інформації шляхом виступу на найближчому засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій після набрання рішенням законної сили.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням усіх фактичних обставин справи, судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вказує на те, що поширена інформація начальником відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони ОСОБА_5 на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій сказана в контексті подій, які настали в минулому та підтверджується протоколами про затримання. Крім того, слова «браконьєр» є невід'ємними та безпосередньо стосується саме тих подій, щодо яких ОСОБА_4 вчинено порушення законодавства про рибальство, а не даного моменту в часі. Переконує суд в тому, що спілкування ОСОБА_5 на комісії носило суто приватний характер і ОСОБА_5 висловив щодо ОСОБА_4 свою особисту думку та свою особисту позицію. На даний час ОСОБА_5 звільнений з займаної посади 24.12.2015 року згідно наказу №77-ОС за п.1 ст.40 КЗпП України (у зв'язку з ліквідацією територіальних органів рибоохорони).

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28).

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації(ст.299 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України).

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі -Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Із змісту цієї норми випливає, що свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч.2 ст.10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Районним судом встановлено, що 08.05.2015 року відбулось засідання комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій при Львівській обласній державній адміністрації, в якій позивач ОСОБА_4 брав участь як член комісії, а ОСОБА_5 був запрошений і виступав як начальник відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони, інформував про ситуацію із організацією роботи Львіврибдержінспекції, фінансування охоронних заходів, порушив питання збереження та відтворення рибних запасів на Львівщині.

На вказаному засіданні начальник відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони ОСОБА_5 публічно, в присутності інших членів комісії і запрошених осіб висловився про те, що позивач ОСОБА_4 є браконьєром і його неодноразово затримували за браконьєрство.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що поширена ОСОБА_5 інформація є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому підлягає спростуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що постановою №255 від 07.06.2010 року Львіврибоохорони за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КупАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Проте постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 16.12.2010 вказана постанова скасована.

Крім цього, постановою №167 від 14.04.2011 Львіврибоохорони за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КупАП, на позивача накладене стягнення у вигляді штрафу. Дана постанова також скасована постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 21.06.2011 року.

Згідно з довідками Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2015 року № 6473 та від 20.05.2015 року №7453 протягом 2011-2015 років до Червоноградського міського суду Львівської області не надходили матеріали з Львіврибоохорони про притягнення до відповідальності за браконьєрство ОСОБА_4

Належними та допустимими доказами відповідачем не доведено того, що ОСОБА_4 є браконьєром.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Згідно із ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова або службова особа при виконанні своїх посадових(службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Оскільки ОСОБА_5 працював начальником відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області, 08.05.2015 року на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій при Львівській обласній державній адміністрації виступав саме як посадова особа, а тому твердження апелянта у тій частині, що висловлювання ОСОБА_5 носили суто приватний характер, на думку судової колегії, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: