Провадження № 2/369/4474/16
22.12.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ,-
У листопаді 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що після смерті їх матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на земельну ділянку загальною площею 0,0590 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1. 04 лютого 2015 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, яким усе своє майно в рівних частинах заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 У встановлений законом термін вони звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 09 липня 2016 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом по ? частині житлового будинку. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку нотаріус їм відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Інші спадкоємці відсутні. Оскільки спадкодавець набула право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, вони спадщину прийняли, але не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважають своє право порушеним.
Тому просили суд визнати за ними право власності по ? частині земельної ділянки загальною площею 0,0590 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
У судове засідання позивачі не з'явилися. Направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили суд задовольнити позов.
У судове засідання представник Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивачів вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно із ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Ст 1268 ЦК України надано право спадкоємцю за заповітом чи за законом прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
За ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.
04 лютого 2015 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, яким усе своє майно в рівних частинах заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Заповіт посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1-138.
Померла ОСОБА_3 була матір`ю для позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції серія НОМЕР_4 та свідоцтвом про народження виданого Богодуховським відділом РАЦС Харківської області серія НОМЕР_3 відповідно.
З матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 за №302/2015 вбачається, що 03 червня 2015 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори надійшли заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3
09 липня 2016 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.
У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1, ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,0590 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджується постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1293/02-31 від 09 липня 2016 року.
З державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6 вбачається, що власником земельної ділянки АДРЕСА_1 є ОСОБА_5.
Згідно витягу з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна НОМЕР_7 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0590 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстровано на ОСОБА_5
Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_8.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 були його дружина ОСОБА_7 та діти ОСОБА_2, ОСОБА_1
Померлий ОСОБА_5 був чоловіком для ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_9.
З матеріалів спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 встановлено, що 16 листопада 2006 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3
29 грудня 2006 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 - на користь ОСОБА_3
27 серпня 2007 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловіка ОСОБА_5
27 серпня 2007 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Цебровою Л.М. видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,0590 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільсько-господарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.
Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку було відмовлено з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на спадкодавця - ОСОБА_3, що підтверджується постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1293/02-31 від 09 липня 2016 року.
Позивачі спадкове майно прийняли так як, протягом шестимісячного строку подали у нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не можуть через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.
За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно визнати право на власності на ? частину земельної ділянки кожному.
Керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1223, 1261-1265 ЦК України та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10, право на власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0590 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право на власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0590 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Н.С.Пінкевич