АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/9042/14-ц 22-ц/774/1825/К/16
Справа № 214/9042/14 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1825/К/16 суддя Ковтун Н.Г.
Категорія -27 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

представник позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» - ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_7 акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» (надалі ПАТ «ОСОБА_4 Аваль») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором № 014/03-03/525 від 26.06.2007 року, що призвело до утворення заборгованості.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість станом на 24 жовтня 2014 у розмірі 7 907,12 дол.США та судові витрати по справі.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги, посилаючись на часткове виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість станом на 03.02.2016 року у розмірі 6 863,99 дол.США, яка складається із: заборгованості по кредиту 5 755,50 дол.США, заборгованості по відсоткам 485,84 дол.США, пені за порушення строків сплати кредиту 551,49 дол.США, пені за порушення строків сплати відсотків 71,16 дол.США, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 024,08 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2016 року позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість в сумі 6 613,99 дол.США, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 5 605,50 дол.США, заборгованості по відсоткам в розмірі 385,84 дол.США, пені за порушення строків сплати кредиту у розмірі 551,49 дол.США, пені за порушення строків сплати відсотків у розмірі 71,17 дол.США, за кредитним договором від 26.06.2007 року.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» судовий збір в розмірі 1024,08 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування повторного заочного рішення суду та направлення справи на новий розгляд іншим складом суду, посилаючись на те, що судом не зясовано всіх обставин справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не було перевірено чи має ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями та не враховано, що кредитний договір є несправедливим та всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача, який навіть за умови девальвації гривні частково виконував свої зобовязання. Також, суд неправомірно стягнув пеню у валюті, що є відмінною від національної валюти України, адже за судовим рішенням пеня може стягуватися лише у гривні, про що судам було розяснено у листі ВСУ від 01.04.2015 року №3-29гс15 «Пеня в іноземній валюті»

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, однак, з урахуванням актуальної судової практики, вважає можливим змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме: стягнути пеню за порушення строків сплати кредиту у розмірі 13 587,12 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків у розмірі 1 753,18 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» - ОСОБА_6, яка визнала прийнятними доводи апеляційної скарги в частині необхідності стягнення штрафних санкцій лише у валюті України гривні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 26 червня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», яке вподальшому перейменоване на ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/03-03/525, за яким ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 35 000 доларів США на строк по 15 червня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 12% річних (а.с. 2-5).

За умовами кредитного договору, ОСОБА_2 зобов'язався своєчасно повертати банку заборгованість за кредитом у строки та в сумі визначеній в Додатку №1 до договору, а також виплачувати банку проценти за користуванням кредитом.

Відповідно до п. 4.1.1. цього договору при порушенні зобов'язання по поверненню кредиту та погашенню процентів за користування кредитними коштами, позичальник сплачує позивачу пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором станом на 03 лютого 2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором, яку судом першої інстанції визначено у наступному розмірі: заборгованість по кредиту у розмірі 5 605,50 дол.США, заборгованість по відсоткам в розмірі 385,84 дол.США, пеня за порушення строків сплати кредиту у розмірі 551,49 дол.США, пеня за порушення строків сплати відсотків у розмірі 71,17 дол.США.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не виконував умови договору в повному обсязі і суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, суми відсотків за користування кредитом та пені, розмір яких останнім не спростовано.

Вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у валюті відмінній від національної валюти України (доларах США) не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, у порушення норм матеріального та процесуального права, при стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, не перевірив наявність у ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» ліцензії на здійснення банківських операцій в іноземній валюті, колегією суддів встановлено наступне.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року № 3795-VI , згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Оскільки, кредитний договір укладено сторонами 26 червня 2007 року, на час його укладення Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, і не погодитись з таким висновком у колегії суддів немає підстав.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором, який був укладений до 16 жовтня 2011 року, і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійсно порушив норми матеріального та процесуального права та не перевірив наявність у ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» банківської ліцензії на право здійснення банківських операцій в іноземній валюті.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представником позивача було надано відповідну ліцензію, яка зареєстрована Національним Банком України 27 березня 1992 року за номером 94 (а.с. 114), що дає можливість колегії суддів прийти до висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором №014/03-03/525 від 26 червня 2007 року в іноземній валюті.

З огляду на те, що зазначене порушення норм матеріального та процесуального права не призвело до неправильного вирішення спору, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, для скасування чи зміни рішення суду в цій частині позовних вимог.

Разом з тим, згідно п. 4.1.1. Кредитного договору № 014/03-03/525 від 26 червня 2007 року за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим Договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

Також, вищезазначений Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93 не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачуються на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішенням лише у національній валюті України - гривні.

Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 01 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15, які відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими до застосування.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з визначеним судом першої інстанції розміром пені за порушення строків сплати кредиту 551,49 доларів США та пені за порушення строків сплати відсотків 71,16 доларів США, вважає за необхідне стягнути зазначені суми у гривневому еквіваленті.

Розраховуючи еквівалент пені за неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором за офіційним курсом гривні до долара США, колегія суддів виходить з того, що пеня за прострочення сплати кредитних коштів та відсотків нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником свого обовязку (що також узгоджено сторонами у п. 4.1.1. Кредитного договору), після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення кредитних зобовязань.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань по Кредитному договору №014/03-03/525 від 26 червня 2007 року, ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» нараховувало пеню по щомісячним платежам у період з 05 лютого 2015 року по 03 лютого 2016 року (тобто за останні дванадцять місяців, що передували зверненню до суду) за порушення строків сплати кредиту та за порушення строків сплати відсотків, яку колегією суддів переведено у гривневий еквівалент відповідно до офіційного курсу НБУ, який діяв на момент кожного періодичного платежу, за наведеним нижче розрахунком.

Дата планового та/або фактичного погашення щомісячних платежів по кредиту та відсоткамПеня за тілом кредиту (у доларах США)Пеня за відсотками (у доларах США) Офіційний курс гривні до долара США, відповідно до службового розпорядженняНБУ (за 100 доларів США) Пеня за тілом кредиту (у гривні)Пеня за відсотками (у гривні)
05.02.20150,330,001799,97635,940,00
20.02.20153,490,002785,849497,200,00
03.03.20155,120,002482,0658127,080,00
20.03.201512,180,002319,0613282,450,00
20.04.201533,333,362105,7654701,6070,73
27.04.201510,031,442245,163225,1732,33
20.05.201528,640,002125,258608,600,00
28.05.201512,830,872104,1285269,9418,30
22.06.201540,090,002163,5428867,150,00
25.06.20155,890,002119,6069124,810,00
20.07.201536,720,002201,4924808,210,00
30.07.201518,271,032207,3558403,2222,73
20.08.201528,012,162206,6173617,9047,65
27.08.201511,851,962142,5702253,8341,98
21.09.201538,086,292163,9391823,67136,05
24.09.20155,541,022157,5129119,5022,00
20.10.2015.39,107,232161,7536844,95156,24
20.11.201554,7710,672383,91461305,17254,27
21.12.201562,9112,862354,64141480,90302,72
31.12.201522,924,862400,0667550,08116,64
20.01.201645,729,682484,42821135,68240,45
03.02.201635,677,732587,2756923,30199,98

Таким чином, пеня за порушення строків сплати кредиту становить 12 576,35 гривень, а пеня за порушення строків сплати відсотків - 1 662,07 гривень.

З огляду на те, що суд першої інстанції вірно визначив розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, однак помилково обчислив її у доларах США, колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду в цій частині, зазначивши про стягнення пені за порушення строків сплати кредиту та за порушення строків сплати відсотків у національній валюті України - гривні.

Клопотання відповідача в апеляційній скарзі про скасування рішення суду та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляду не може бути задоволено, оскільки, згідно Глави 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями при розгляді апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо несправедливості умов кредитного договору № 014/03-03/525 від 26.06.2007 року не можуть бути підставою для скасування рішення суду чи для звільнення відповідача від обовязку зі сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідно до принципу свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України), сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формулюють його конкретні умови, і при укладенні договору ОСОБА_2 погодився з усіма його умовами.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03-03/525 від 26.06.2007 року станом на 03 лютого 2016 року, яка складається з наступного: 5 605,50 доларів США заборгованість по кредиту, 385,84 долари США заборгованість по відсоткам, 12 576,35 гривень пеня за порушення строків сплати кредиту, 1 662,07 гривень пеня за порушення строків сплати відсотків».

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2016 року змінити.

Абзац другий резолютивної частини викласти в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03-03/525 від 26.06.2007 року станом на 03 лютого 2016 року, яка складається з наступного: 5 605,50 доларів США заборгованість по кредиту, 385,84 долари США заборгованість по відсоткам, 12 576,35 гривень пеня за порушення строків сплати кредиту, 1 662,07 гривень пеня за порушення строків сплати відсотків».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: