АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрмова П.С.

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.,

при секретарі: Маладиці Л.В.

за участю: представника органу опіки та піклування ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: арбітражний керуючий ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради про встановлення факту спільного проживання однією сімєю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу, про визнання нерухомого майна обєктом спільної власності подружжя, про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу, про визнання нерухомого майна обєктом спільної власності подружжя, про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2011 року у справі №2о-260/10, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу станом на прийняття рішення.

Далі вказувала, що на сьогоднішній день відносини між сторонами продовжують тривати як між подружжям без реєстрації шлюбу. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, разом з сином, постійно проживають у будинку, який знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7.

На дату вселення позивача до будинку він був недобудований та не введений в експлуатацію. ОСОБА_4 на праві власності належала лише земельна ділянка, виділена на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки б/н від 14 жовтня 1988 року та Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ №022568, виданого 03 квітня 1996 року.

Оскільки за час спільного проживання вказаний будинок був у значній мірі покращено, шляхом переобладнання приміщень, добудови, позивач вважає, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя та їй також належить частина домоволодіння у ньому.

11 лютого 2015 року уточнивши позовні вимоги, позивачка прохала встановити факт спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу в період з 25 січня 2011 року і на дату винесення рішення; визнати жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7 обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу спільного майна поділити в натурі жилий будинок, загальною площею 537.1 кв.м. та господарські будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7, та визнати право власності відповідно до варіанту розподілу, запропонованому у Висновку №6 експертного будівельно-технічного дослідження від 02.02.2015р.Також прохала розподілити земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7, оскільки на ній знаходиться спірний будинок, який був збудований з відповідачем під час спільного сумісного проживання як чоловіка та дружини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: арбітражний керуючий ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради про встановлення факту спільного проживання однією сімєю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу, про визнання нерухомого майна обєктом спільної власності подружжя, про поділ майна подружжя - задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 25 січня 2011 р. по дату винесення рішення.

Визнано жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7 обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В порядку поділу спільного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4, поділено в натурі жилий будинок, загальною площею 537.1 кв.м. та господарські будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7, відповідно до варіанту розподілу, запропонованому у Висновку №6 експертного будівельно-технічного дослідження від 02 лютого 2015р., виділено ОСОБА_3 і визнано за нею право приватної власності на 33/50 часток жилого будинку та господарських споруд, а саме:

- в основній частині жилого будинку літ. «А-2»: гараж ІІ площею 35.50 м.кв. , майстерню ІІІ площею 12.30 м.кв., вн. тамбур 1-2 площею 2.20 м.кв., передпокій 1-3 площею 6.90 м.кв., коридор 1-4 площею 2.70 м.кв., кухню 1-5 площею 23.50 м.кв., частину сход. клітки 1-13 площею 6.70 м.кв., сход. клітка 1-14 площею 14.40 м.кв, житлову кімнату 1-15 площею 20.00 м.кв., житлову кімнату 1-16 площею 18.20 м.кв., туалет 1-17 площею 5.80 м.кв., житлову кімнату 1-18 площею 21.00 м.кв., житлову кімнату 1-19 площею 23.20 м.кв., веранду 1-20 площею 54.60 м.кв., мансарду 1-21 площею 26.00 м.кв., мансарду 1-22 площею 32.80 м.кв., сход. клітку 1-23 площею 11.40 м.кв., майстерню 1-24 площею 37.00 м.кв. Площа по внутрішнім обмірам основної частини жилого будинку літ. «А-2» складає: 354,20 м.кв. на суму 2041837 грн.;

- по іншим будівлям та спорудам: альтанку літ. «Б» -57407 грн.; огорожу №1 34380 грн.; 1/2 частину огорожі №2 - 58777 грн.; стінку підпірну №3 - 6315 грн.; стінку підпірну №4 - 6079 грн.; 1/2 частину тротуару №5 - 42440,50 грн. (84881х1/2), а всього будівель та споруд на суму 2247236 грн. (на плані будинку зафарбовано червоним кольором).

17/50 часток жилого будинку та господарських споруд, залишено у власності ОСОБА_4 (на плані будинку зафарбовано синім кольором).

Визнано право власності та виділено ОСОБА_3 частину земельної ділянки, площею 369 кв. м (на плані земельної ділянки зафарбовано червоним кольором), що знаходиться по пров. Бумажний, 7, у м. Полтаві. кадастровий номер :15:004:006.

Частину земельної ділянки, площею 111 кв. м (на плані земельної ділянки зафарбовано синім кольором), що знаходиться по пров. Бумажний, 7, у м. Полтаві, кадастровий номер :15:004:006, залишено у власності ОСОБА_4.

В спільному користуванні співвласників залишити земельну ділянку площею 294 кв. м (на плані земельної ділянки зафарбовано жовтим кольором).

З даним рішенням не погодилося Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що не взяв до уваги той факт, що спірне домоволодіння було збудоване та зареєстроване 30 червня 2004 року, тобто ще до моменту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу. А за час спільного проживання сторонами у справі було здійснено лише його добудову.

Окрім цього, скаржник вказував на те, що спірна земельна ділянка є особистою власністю ОСОБА_4, а тому до розподілу також не підлягає. Та, зазначав, що оспорюванним рішенням не враховано наявність та розмір боргів подружжя перед третіми особами.

Справа неодноразово була предметом розгляду в судах, внаслідок чого ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року скасовано рішення Апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року з вказівкою надати оцінку даним технічної документації на спірне домоволодіння та фактам, встановленим преюдиційним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2011 року, та навести підстави для вирішення питання про встановлення факту проживання сторін однією сім?єю без реєстрації шлюбу з 25 січня 2011 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення, у числі яких і проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Пленум ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем у доведення позовних вимог надані докази щодо укладення нею договорів у період з травня 2008 року по серпень 2011 року, тобто вже після дати встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу рішенням суду.

Ці докази були предметом дослідження у цій справі, їм надана оцінка та вони стосуються предмета спору.

Предметом спору у даній справі є спільне сумісне майно подружжя, і у разі доведення позовних вимог, як наслідок, породжувало б відповідні майнові права та обовязки ОСОБА_3 як щодо спірного майна, так і до іншого майна яке не є предметом даного спору.

Таким чином, з урахуванням викладеного та враховуючи доведеність факту спільного проживання сторін у шлюбі без реєстрації шлюбу у період і після ухвалення рішення Октябрським районним судом м. Полтави від 25 січня 2011 року станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, та, дійшовши висновку, що для позивача встановлення цього факту може породжувати майнові права, у цій частині позовних вимог ОСОБА_3 рішення суду слід залишити без змін.

За змістом п. 2, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2012 року у справі №2/1622/801/2012 задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_4, яким звернуто стягнення на житловий будинок та земельну ділянку по пров. Бумажному, 7 у м. Полтаві з наданням Товариству права самостійно продати даний будинок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанцій у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності (справа № 1625/2530/12 вказана вище) суди дійшли висновку, що позивач не повідомила суд про наявність боргу відповідача перед ПАТ «ОСОБА_6 Сбербанку Росії» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і штучно розділивши майно, яке перебуває в іпотеці, сторони намагалися уникнути відповідальності перед банками за невиконання взятих відповідачем зобовязань.

Таким чином визнання за ОСОБА_3 права власності на частину іпотечного домоволодіння порушує права апелянта.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розподілу майна, суд першої інстанції виходив з доведеності факту істотного збільшення його цінності внаслідок проведених позивачкою затрат.

Однак зазначений висновок суду зроблений всупереч вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 60 СК України набуте під час шлюбу, належить чоловікові та жінці на праві спільної сумісної власності.

Із розяснення, викладеного у п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», слідує, що при застосування вимог ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, необхідно враховувати, що правило зазначено норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають в будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Згідно статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою у шлюбі або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 СК України.

У відповідності до ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільного трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Також, у відповідності до абз.3 п.23 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд прав про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. за №11, майно, яке належить одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбною угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох.

Таким чином в зазначеній справі позивачці необхідно було довести факт істотного збільшення цінності спірного будинку внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох .

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2011 року, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, станом на дату прийняття рішення. Даним рішенням встановлено, що позивачка 31 березня 2005 року вселилась у житловий будинок ОСОБА_4 і з цього часу вони проживали однією сім'єю. Вищезазначеним рішення суду встановлено, що позивач та відповідач мали спільний побут, взаємні права та обовязки, облаштовували та ремонтували будинок, придбавали майно, дбали один про одного, згодом і про свого спільного сина. 19 вересня 2007 року у них народився син ОСОБА_4 Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7, серії І-КЕ №059600, є батьками дитини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право власності на землю № IV-ПЛ №022568 від 03 квітня 1996 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №7, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 28 лютого 1996 року, відповідач ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку площею 0,0774 га по провулку Бумажному, 7, з цільовим її призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності (справа №1625/2530/12), що набрало законної сили і є чинним, встановлено, що ОСОБА_3 не довела своє грошову чи трудову участь в переплануванні будинку до 2007 року тому право власності у неї на будинок відсутнє.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем було побудовано спірний будинок, який зареєстровано КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 30 червня 2004 року, до початку проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу.

У подальшому, у звязку із здійсненням самовільних добудов до вищевказаного житла, ОСОБА_4 дооформив своє право власності шляхом звернення до Третейського суду Шеховцова по вирішенню спору, який рішенням від 06 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності, визнав за ОСОБА_4 право власності на самовільно перепрофільовані та перебудовані приміщення нерухомого майна житлової будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава пров. Бумажний,7.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2007 року за заявою ОСОБА_4 видано виконавчий документ на реєстрацію КП ПБТІ «Інвентаризатор» права власності на імя відповідача на підставі рішення третейського суду.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 24 квітня 2007 року Полтавським БТІ «Інвентаризатор» було зареєстровано право власності за відповідачем на спірне домоволодіння.

Також матеріалами справи підтверджується, що згідно технічного паспорту від 2007 року у порівнянні з технічним паспортом до проведення реконструкції від 2005 року загальна площа житлового будинку з господарськими його будівлями збільшилася з 429,9 кв. м. до 537,1 кв. м., тобто на 107,2 кв. м.

Доводячи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалася на те, що у період 2008-2011 років між нею та фізичними особами підприємцями було укладено договори, на проведення будівельних та ремонтних робіт у житловому будинку ( в тому числі у новостворених приміщеннях), що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7. За результатами виконаних робіт згідно договорів підряду були складені акти здачі-приймання робіт.

Позивачка зазначала, що для здійснення ремонтних робіт вона уклала договори безвідсоткової позики: 07 травня 2011 року з ОСОБА_8 та 05 квітня 2009 року з ОСОБА_9, та отримала 580 000 гривень.

Також зазначала, що відповідно до експертного будівельно-технічного дослідження від 27 лютого 2014 року встановлено, що виконання робіт з капітального ремонту житлового будинку, які були проведені підрядниками на підставі зазначених вище договорів. Також встановлено, що частка поліпшень, здійснених на підставі договорів, що уклала Позивач (у 2008-2011 рр.) становить 31/100 в домоволодінні по пров. Бумажний,7 в м. Полтаві.

Оцінюючи за правилами ст. 212 ЦПК України зазначений висновок експерта, в сукупності з іншими доказами в справі , колегія суддів приходить до висновку, про відсутність доказів на підтвердження факту збільшення істотної цінності спірного домоволодіння внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох.

Технічна документація на будинок не свідчить про те, що після 2007 року було проведенні будь які нові побудови чи реконструйовано вже побудовані обєкти, в тому числі альтанка. Збільшення площі домоволодіння на 107, 2 кв. м. мало місце до 2007 року.

З висновку експерта (т. 1 а. с. 92-99) можна зробити висновки що ринкова вартість домоволодіння по пров. Бумажний, 7 у м. Полтаві станом на 27 лютого 2014 року становить 3556137 грн., та що вартість проведених ремонтних робіт протягом 2005-2013 років становить - 446697, 29 грн.

Однак експертний висновок взагалі не містить даних про виконані роботи після 2007 року та що саме внаслідок цих робіт істотно збільшилася вартість обєкта нерухомості.

Сама по собі ринкова ціна будинку не свідчить про збільшення істотної вартості житла внаслідок трудових чи матеріальних затрат.

Внаслідок недоведеності позовних вимог в частині визнання спірного домоволодіння обєктом права спільної сумісної власності подружжя не підлягають до задоволення і позовні вимоги ОСОБА_3 щодо збільшення її частки у спільному майні подружжя, розподілу земельної ділянки.

З урахуванням вищенаведеного, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року підлягає до скасування в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, про поділ майна подружжя, ухваливши в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2015 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, про поділ майна подружжя, ухваливши в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ОСОБА_10 /підпис/ ОСОБА_11

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області __________ ОСОБА_1