УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 1 серпня 2009 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено договір банківського рахунку з умовою кредитування шляхом підписання ним заяви позичальника № НОМЕР_1.

На забезпечення виконання умов цього договору банк надав йому кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2, яка в подальшому декілька разів перевидавалася та на момент звернення до суду мала номер НОМЕР_3.

У зв'язку з наявністю на картці власних коштів, якими відповідач користувався, 1 червня 2015 року йому нараховано та сплачено проценти у розмірі 56 коп., що зараховані на вищезазначений банківський рахунок.

Наступного дня банк самовільно переніс проценти на «Бонусний рахунок», списавши цю суму з його картки.

Враховуючи те, що такими діями ПАТ КБ «ПриватБанк» порушило його права, просив зобов'язати останнього зарахувати на його основний банківський рахунок безпідставно списані 2 червня 2015 року на «Бонусний рахунок» проценти у розмірі 56 коп.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2016 року, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 627, 629, 634, 1066, 1067, 1068 ЦК України, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії щодо списання коштів із бонусного рахунку позичальника на його основний рахунок.

Колегія погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071 ЦК України).

Підписуючи заяву позичальника, ОСОБА_4 дав згоду на те, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

12 вересня 2014 року позичальник через систему «Приват24» підключився до послуги «нарахування відсотків на залишок власних коштів по карті «Універсальна». Даний факт позивач не спростував.

Отже, дії банку щодо списання відсотків на його бонусний рахунок було здійснено згідно з особистим розпорядженням ОСОБА_4 та відповідає Умовам та правилам надання банківських послуг.

Висновок в ухвалі апеляційного суду про те, що дії банку не в повній мірі відповідають банківським правилам, не впливає на правильність судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань (ч. 2 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скаргивисновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до оцінки доказів, однак відповідно дост. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик