справа №176/2595/14-ц
провадження №2/176/106/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання додаткових угод недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, уточнивши вимоги якого, просить визнати недійсними додаткову угоду від 11 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року, додаткову угоду від 11 серпня 2008 року до договору про надання кредиту № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року та додаткову угоду від 23 вересня 2009 року до договору про іпотечний кредит № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року, укладені між нею та відповідачем, а також зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» отримані кошти у доларах США, гривнях по додатковим угодам від 11 серпня 2008 року і додаткового договору від 23 вересня 2009 року зарахувати в рахунок погашення заборгованості по кредиту за договором про іпотечний кредит № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року і кредитному договору № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року. Одночасно просить визнати договір про іпотечний кредит №DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року, кредитний договір №DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року та іпотечний договір № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року такими, що припинили свою дію у звязку з виконанням нею зобовязань за цим договорами. Вилучити відомості з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про обтяження іпотекою квартири за адресою: АДРЕСА_1 і заборони відчуження. Зобов'язати відповідача видати довідку про відсутність заборгованості перед банком по іпотечному кредиту №DNJ0G5 від 08 лютого 2008р. та по кредитному договору №DNJ0G5 від 08 лютого 2008р. які були укладені між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 лютого 2008 року між нею та відповідачем був укладений іпотечний кредит №DNJ0G5 відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 50501,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних для придбання квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Того ж дня був укладений кредитний договір №DNJ0G5 відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 10098,75 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 1,25 % на місяць.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 26.10.2007 укладено іпотечний договір №DNJ0G5, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру, жилою площею 27,2 кв.м., загальною площею -42,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3

11 серпня 2008 року була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит №DNJ0G5 від 08.02.2008 року. Відповідно до якої банк на строк з 11.08.2008 року по 08.02.2018 року надає кредит у розмірі 10701,09 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1.17% на місяць.

В цей день була укладена інша додаткова угода до іпотечного кредитного договору №DNJ0G5 згідно умов якої банк на строк з 11.08.2008 року по 08.02.2018 року надає кредит у розмірі 2093,36 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1,17% на місяць.

23 вересня 2009 року між сторонами по справі була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит №DNJ0G5 від 08.02.2008 на строк з 23.09.2009 року по 08.02.2024 року надає кредит у розмірі 12128,98 доларів США.

Вважає, що додаткові угоди не відповідають вимогам законодавства та не підлягають виконанню, оскільки їх умови є несправедливими та всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на її шкоду. Також зазначає, що зобовязання по договору про іпотечний кредит та кредитний договір виконанні в повному обсязі, а тому маються підстави для визнання даних договорів припиненими.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити пославшись на доводи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, при цьому зазначив, що позивачем добровільно була надана заява про зміну валюти кредиту з гривні в долари США на підставі якої були укладені додаткові угоди. Відповідно до додаткових угод Банк не надає додатковий кредит, а змінює текст договору , що є саме конвертацією отриманого позивачем кредиту з валюти гривні в долари США. Також просить застосувати до позовних вимог ОСОБА_3 строки позовної давності.

Повно всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.3ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України). А згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог, зокрема, зміст правочину не може суперечити вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст.628 ЦК України). Укладаючи договір, сторона зясовує, на яких умовах він укладається, ознайомлюється з текстом договору.

Відповідно до ч.1ст.638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та відповідачем був укладений іпотечний кредит №DNJ0G5 відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 50501,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних для придбання квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с.4).

Виконання позичальником зобовязань за даним договором забезпечується:

-іпотекою нерухомого майна житлового призначення розташованого за адресою АДРЕСА_4, визначеного в Іпотечному договорі.

-договором поруки №DNJ0G5 від 08.02.2008 року укладеного з ОСОБА_4.

Того ж дня був укладений кредитний договір №DNJ0G5 відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 10098,75 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 1,25 % на місяць (а.с.15).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 26.10.2007 укладено іпотечний договір №DNJ0G5, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру, жилою площею 27,2 кв.м., загальною площею -42,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3(а.с.82-84).

Пізніше 19.07.2008 року ОСОБА_3 подана заява про зміну валюти кредиту із гривні на долар США по договору про іпотечний кредит та кредитному договору №DNJ0G5 та №DNJ0G5 від 08.02.2008 року та залишок заборгованості у розмірі 49549,50 грн. та 9910,37 грн. просить конвертувати у долар США (а.с.110).

11 серпня 2008 року була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит №DNJ0G5 від 08.02.2008 року. Відповідно до якої банк на строк з 11.08.2008 року по 08.02.2018 року надає кредит у розмірі 10701,09 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1.17% на місяць (а.с.9-12).

В цей день була укладена інша додаткова угода до іпотечного кредитного договору №DNJ0G5 згідно умов якої банк на строк з 11.08.2008 року по 08.02.2018 року надає кредит у розмірі 2093,36 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1,17% на місяць(а.с.19-22).

23 вересня 2009 року між сторонами по справі була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит №DNJ0G5 від 08.02.2008 на строк з 23.09.2009 року по 08.02.2024 року надає кредит у розмірі 12128,98 доларів США (25-28).

Таким чином, подаючи написану заяву власноручно про переведення з валюти гривні в валюту долар США договір про іпотечний кредит та кредитний договір від 08.02.2008 року та підписуючи додаткові угоди до них, ОСОБА_3 погодилася з умовами даних угод, мала можливість в повному обсязі ознайомитись з усіма їх умовами.

Суд вважає, що додаткова угода від 11 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року, додаткова угоду від 11 серпня 2008 року до договору про надання кредиту № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року та додаткова угода від 23 вересня 2009 року до договору про іпотечний кредит № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року укладені між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приват Банк» мають одну природу виникнення, а тому регулюють одні і ті самі правові відносини, які виникли між сторонами.

Щодо не отримання грошових коштів позивачем за цими додатковими угодами, суд вважає за необхідне зазначити, що метою додаткової угоди було полегшення умов виконання зобовязань за кредитним договором (погашення заборгованості). Фактична видача коштів була здійснена при укладанні кредитних договорів у лютому 2008 року.

Укладаючи угоду, сторона зясовує, на яких умовах вона укладається, ознайомлюється з її текстом. Саме під час ознайомлення її з текстом та підписання позивач міг довідатись про можливе порушення свого права.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 після підписання додаткових угод, здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором з урахуванням умов додаткових угод, дана обставина підтверджується копіями виписок з рахунків позивача доданих до позову відповідачем та не були справстовані позивачем та його представником.

Правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати всі платежі сплачені позивачем по додаткових угодах за комерційним курсом в доларах США в рахунок погашення боргк по договору про іпотечний кредит № №DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року та договору №DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року, судом теж не встановлено.

Таким чином, при підписанні додаткових угод всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору та додаткової угоди були дотримані, договори містять всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність їх умов вимогам законодавства та порушення волевиявлення позивача, на що він посилається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Пунктом 8.1 іпотечного договору №DNJ0G5 від 08.02.2008 року передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання та нотаріального посвідчення та діє до виконання іпотекодавцем основного зобов'язання чи настання одного із випадків, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається із договору про іпотечний кредит № DNJ0G5 від 08 лютого 2008 року кредит надається строком погашення не пізніше 08.02.2018 року, кредит вважається погашеним в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок Кредитора, а отже і іпотечний договір №DNJ0G5 є чинним до виконання позивачем основного зобовязання, тобто до погашення кредиту згідно умов кредитного договору.

Твердження позивача щодо повного виконання ним умов кредитного договору не знайшло підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач та його представник суду не надали і судом не встановлено належних доказів цього.

З матеріалів справи вбачається, що основне зобов»язання між сторонами не виконано, а відповідно до вимог чинного законодавства, зобов'язання вважається припиненим його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Тож наявними в матеріалах справи доказами повністю спростовуються доводи позивача щодо повного виконання обовязків за кредитним договором, а останнім не доведено факту погашення зазначеної заборгованості чи неправомірності її нарахування. Зазначені обставини виключають можливість задоволення позовних вимог зважаючи на неналежне виконання позивачем обовязків за кредитним договором.

Необхідно також зазначити, що відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частин першої ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, що стосується заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, то суд вважає, що пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з позовом до суду, є окремою самостійною підставою для відмови у позові, лише у разі наявності підстав для задоволення позовних вимог по суті. Однак, з урахуванням зазначеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову по суті. Тому, хоч позивач і міг дізнатися про порушення своїх прав після укладення у 2008 році кредитного договору, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позовних вимогах у зв'язку з їх необґрунтованістю.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 Цивільно процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання додаткових угод недійсними відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська