Справа № 454/2947/15 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/3384/16 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

11 грудня 2015 року Фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 1 000 000 грн. моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України.

Оскаржуваною ухвалою закрито провадження в справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу суду оскаржило Фермерське господарство «Бурка В.В.», вважає її незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що вона не ґрунтується на законності, верховенстві права, вимогах закону, постановлена з порушення норм Конституції та законів України. Зазначає, що суд не обґрунтував чому даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Стверджує, що воно має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових осіб Генеральної прокуратури України. Крім того, воно не ставить позовною вимогою вирішення спору пов'язаного з виконанням господарських договорів. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час судового засідання (а.с. 61, 62, 63), тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи, який відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача не стосується вирішення публічного спору, а тому повинна розглядатися господарським судом. Як на підставу закриття провадження у даній справі послався на постанову Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості справ господарським судам» № 10 від 24.10.2011 року, якою роз'яснено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також, спори, пов'язані, крім іншого, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію ст. 1 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, виходячи з наступного.

11 грудня 2015 року Фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулося в суд з позовом до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування 1 000 000,00 грн. моральної шкоди, спричиненої протиправними діями прокуратури. В обґрунтування позову посилалося на те, що 20.06.2014 року звернулося до Генеральної прокуратури України із заявою № 271, якою повідомило про те, що суддя Львівського окружного адміністративного суду 20.05.2014 року у справі № 2а-158/08 постановив завідомо неправосудну ухвалу, чим позбавив фермерське господарство прав, гарантованих ст. ст. 40, 55 Конституції України та наніс йому шкоду. Стверджувало, що дії Генеральної прокуратури України щодо направлення 26.06.2014 року листом № 06/1-11158-05 його заяви до прокуратури Львівської області, та невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, не відповідають вимогам ст. ст. 55, 56, 214 ч. 4 КПК України, чим завдано моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації фермерського господарства. На думку заявника, такі дії прокуратури призвели до порушення підприємницьких зв'язків фермерського господарства, стосунків з оточуючими людьми.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 року № 10 зазначено, що у вирішенні питань, пов'язаних з прийняттям позовних заяв, господарським судам слід розрізняти поняття підвідомчості і підсудності справ. Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 ГПК України). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких, віднесено до підвідомчості певного господарського суду (п. 1 постанови). З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. (п. 2 постанови). У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (п. 3 постанови). Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. (п. 3.1. постанови).

Згідно з п. 3.2. постанови господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, в тому числі, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Враховуючи наведене, спір між Фермерським господарством «Бурка В.В.» та Генеральною прокуратурою України, Держави України в особі Державної казначейської служби Українипро відшкодування моральної шкоди, підлягає розгляду господарським судом.

Аналогічна позиція викладена в постанові Київського апеляційного господарського суду від 15 червня 2015 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України про стягнення 1 000 000 грн. моральної шкоди, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.», а рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/4290/15-г - без змін. Вказані постанова Київського апеляційного господарського суду від 15 червня 2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/4290/15-г Вищим господарським судом України 05 жовтня 2015 року залишені без змін, а касаційна скарга Фермерського господарства «Бурка В.В.» - без задоволення (а.с. 64 - 73).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильною по суті, відповідає вимогам ст. ст. 209-210 ЦПК України, підстави для її скасування - відсутні.

Відповідно до вимог ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.