У Х В А Л А

Справа № 183/5139/16

№ 2/183/2707/16

16 вересня 2016 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить поділити спільне майно подружжя:

- визнавши за нею право власності на земельні ділянки, що розташовані на території Новомосковського району Дніпропетровської області за кадастровими номерами: 122285000:02:025:0107; 122285000:02:025:0074; та виставочний салон непродовольчих товарів по вул.Січеславська Набережна, 1-а в м.Дніпро;

- визнавши за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки, що розташовані на території Новомосковського району Дніпропетровської області за кадастровими номерами: 122285000:02:025:0067; 122285000:02:025:0080; 122285000:02:025:0082; 122285000:02:025:0078; 122285000:02:025:0076;

- зобовязати ОСОБА_2 сплатити їй компенсацію у розмірі 27000 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.. 119, 120 ЦПК України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору. Як вбачається з позову його ціна зазначена 17500000 грн. До позовної заяви доданий документ про сплату судового збору в розмірі 4134 грн.

При визначенні розміру судового збору, який повинен бути сплачений при подачі позову вважаю за необхідне розяснити, що ставка судового збору за подання до суду заяви у позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; а з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Крім того, згідно п.п. 10, 12, 13 Постанови Пленуму ВССУ за № 10 від 17 жовтня 2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. У випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VIпідлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

А відповідно до вимог п. 15, 16 цієї ж постанови пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI. Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК). Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

З вищевказаних підстав позовна заява підлягає залишенню без руху, відповідно до ст. 121 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 пятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків вказаних в ухвалі.

Роз'яснити ОСОБА_1, що в разі не виконання ухвали їх позовна заява буде вважатись не поданою та повернута без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г.Дубовенко