Справа № 212/3882/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря Більченко Ю.О., представника позивач адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

05 липня 2016 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «ОСОБА_4 Кривий Ріг » про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. . В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що протягом 14 років ОСОБА_3 працював на підприємстві у в умовах тяжкої фізичної праці та в умовах, що перевищують гранично допустимий рівень небезпечних та шкідливих факторів. Ці фактори призвели до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання. Вважає, що профзахворювання виникло у нього з вини відповідача через перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу та неналежне дотримання законодавства у сфері безпеки умов праці. За висновком МСЕК від 26.04.2016 року йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 20 % з 11.04.2016 року з наступним переоглядом в 2017 році. В зв'язку з професійним захворюванням та втратою працездатності змінилися його образ і якість життя, що завдає моральних та фізичних страждань. Також зазначив, що внаслідок виникнення профзахворювання відчуває задуху, в нього виникає кашель який привертає увагу оточуючих . Через хворобливий стан здоровя перестав бути опорою та підтримкою для членів своєї родини , не має змоги працювати та бути повноцінним годувальником в родині через що відчуває моральні страждання. На підставі зазначеного просив суд стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 290 000 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, при цьому підтвердила обставини, вказані в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Зазначила, що в звязку з отриманим професійного захворювання, втратою 20 % працездатності, її о довіритель зазнає щоденно фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди з Відповідача на користь ОСОБА_3 в розмірі 290 000,00 гривень.

Представник Відповідача - Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ » - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала посилаючись на обставини, які викладені в письмових запереченнях проти позову що містяться в матеріалах справи.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом було роз'яснено представнику позивача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі.

Представник позивача в судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Представник відповідача в судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом було роз'яснено представнику позивача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі.

Представник позивача в судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Представник відповідача в судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці на імя ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з підприємством відповідачем по справі а саме :

- 15.06.2001 р. - 10.03.2005 р. працював механіком ППР бурових установок в кар'єрі, РУ ГЖ КДГМК «Криворіжсталь»;

- 10.03.2005 р. - 13.08.2015 р. - електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування (слюсар на поверхні) дільниці з ремонту устаткування рудоуправління, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та був звільнений з підприємства за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію.

У січні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту

протокол № 048 промислової медицини йому було встановлене професійне

захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхітпершої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії.), група В. ЛН другого ступеня. Професійне захворювання було встановлене на підставі даних індивідуальної СГХ умов праці виданої Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів де вказано, що позивач працював в умовах впливу підвищених параметрів пилу фіброгенної дії, речовин з гостро направленим механізмом дії, інфрачервоного випромінювання, важкості праці, несприятливе го мікроклімату.

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 4 від 29.02.2016 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача позивач через недосконалість робочого місця підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував виробничі операції в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за показником рівень пилу фіброгенної дії відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за речовинами з гостро направленим механізмом дії - до 3 кл. 1 ступеню шкідливості.

Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі з вміст вільного двоокису кремнію: 4,2 мг/мЗ - 6,4 мг/мЗ при гранично допустимій 2,0 мг/

(SiО2від 10до70%).

В пункті 16, 17 вищезазначеного ОСОБА_2 вказано обставини, при яких позивач ОСОБА_3 отримав професійні захворювання, саме тривала робота під шкідливою дією пилу, який перевищував гранично допустиму концентрацію через недосконалість робочого місця та причиною виникнення професійного захворювання є пил (запиленість повітря) .

В пункті 19 ОСОБА_2 зазначено, що конкретних винних посадових осіб встановити не можливо, які допустили порушення законодавства про охорону праці, в звязку з тривалою роботою впродовж 14 років 01 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів у ПАТ «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ ».

Висновком медико соціально експертною комісією серія 12 ААА № 016761 ОСОБА_3 26.04.2016 року первинно встановлено 20% відсотків втрати працездатності (ХОЗЛ) з 11.04.2016 року з переоглядом 01.05.2017 році. Показана потреба у ВМП, забезпечення лікарськими засобами.

Згідно з даними санітарно-гігієнічної характеристики про умови праці, підготовленим Криворізьким міським управлінням ГУ Держсанепідслужби у Дніпропетровській області 23.02.2015 р. умови праці мехніка та електрослюсара ПАТ «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ» перевищували гранично допустимі норми речовин фіброгенної дії, по шуму, по мікроклімату, зазначена важкість праці яка виражалась в потужності роботи, статистичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу тощо.

На підставі Постанови фонду соціального страхування від нещасних випад виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі № 0407/23330/23330.1/3 від 09 червня 2016 р. ОСОБА_3 призначено щомісячну грошову суму в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1099, 01 грн. та одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 4685,20 грн..

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, що виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ » ОСОБА_3 спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача.

За таких обставин, вимоги Позивача ОСОБА_3 до ПАТ «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ » є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ » повинен виплатити Позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 20.10.2015 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_3 була заподіяна шкода здоровю тому що він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 20%. І тому переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ» позивачу ОСОБА_3 шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням посадовими особами ПАТ «ОСОБА_4 КРИВИЙ РІГ ». вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 28.02.2014 року) та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності розмірі 20 відсотків а звідси і моральні переживання.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, тривалість роботи Позивачем на підприємстві у Відповідача, що становить 14 років 01 місяців, стан його здоров'я, отримання професійних захворювань, значний відсоток втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках.

Обговорюючи розмір відшкодування Позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних Позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 10 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (ідентифікаційний код юридичної особи 24432974) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму грошових коштів в розмірі 10000 (Десять) тисяч гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (ідентифікаційний код юридичної особи 24432974) на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 вересня 2016 року.

Суддя: Р. В. Дехта