Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» про розірвання договору про надання послуг із централізованого опалення та підігріву води для централізованого постачання гарячої води, про зобов'язання не надавати вироблене тепло, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 липня 2014 року вона уклала із відповідачем договір № 216 про надання послуг із централізованого опалення та підігріву води для централізованого постачання гарячої води. Зміст цього договору не відповідає типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Крім того, викладені в ньому умови суперечать положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Ці обставини свідчать про нікчемність договору про надання послуг із централізованого опалення та підігріву води для централізованого постачання гарячої води. Зазначила, що вона не має наміру проживати у АДРЕСА_1, тому подала відповідачу заяву про відмову від користування житлово-комунальними послугами.

З огляду на вказане просила суд розірвати договір про надання послуг із централізованого опалення та підігріву води для централізованого постачання гарячої води від 25 липня 2014 року № 216 та зобов'язати відповідача не надавати вироблене тепло у вказану квартиру.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається виключно за згодою сторін, якщо інше не встановлене законом.

Згідно з ч. 3 цієї статті у випадку односторонньої відмови від договору, якщо право на таку відмову встановлено законом, договір вважається розірваним.

Як вбачається з п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з п. 25 цих Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, відсутності передбачених законом підстав для розірвання договору про надання послуг із централізованого опалення та підігріву води для централізованого постачання гарячої води від 25 липня 2014 року № 216, а також для зобов'язання відповідача не надавати вироблене тепло у квартиру позивача.

На обґрунтування такого висновку суд правильно виходив із того, що чинним законодавством не передбачено право споживача на відмову від отримання послуг, якщо відключенню від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води підлягає тільки його квартира, адже відключенню від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води підлягають не окремі квартири, а житлові будинки в цілому.

При цьому суд правильно вважав, що такі обставини, як невідповідність змісту договору типовому договору, невідповідність умов договору Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також нікчемність договору, не є підставами для розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води для централізованого постачання гарячої води.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, вони висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко