Справа № 204/8156/15-ц
Провадження № 2/204/556/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2016 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 81372грн.56коп., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на експертні послуги 800грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 10000грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.03.2015р. близько 15год.30хв. у м.Дніпропетровську на вул.Янгеля, в районі буд.7, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, з наявними ознаками алкогольного сп'яніння, під час руху не вірно обрав безпечну швидкість, при виникненні перешкоди для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об'їзду перешкоди, в наслідок чого скоїв наїзд на припаркований ліворуч від нього автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Постановою від 01.04.2015р. у справі № 199/1822/15-ц (3/199/785/15) Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП. У результаті ДТП автомобілю НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, були завдані технічні пошкодження. Згідно з висновком від 25.03.2015р. № 2303/15/15 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, яке проводив судовий експерт ОСОБА_3, сума вартості відновлювального ремонту становить 131372грн.56коп., вартість наданих експертних послуг становить 860грн. Враховуючи вимоги чинного законодавства ОСОБА_2 мав би відшкодувати ОСОБА_1 суму вартості відновлювального ремонту, в розмірі 131372грн.56коп., але враховуючи договір обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ОСОБА_2 та ПрАТ «Європейський Страховий Союз» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі лише 50000грн., тому ОСОБА_2 має сплатити ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страховою відшкодування у розмірі 81372грн.56коп. У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 до теперішнього часу, у зв'язку з не повного виплатою суми вартості відновлювального ремонту, позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем „Mazda СХ-7". Автомобіль „Mazda СХ-7" для ОСОБА_4 був дуже бажаним, за для купівлі цього авто він працював декілька років і ушкодження, отримані автомобілем внаслідок ДТП доставляють ОСОБА_1 душевні страждання та унеможливлюють пересування на улюбленому автомобілі. Також для продовження звичного життя і своєї діяльності, з ціллю більш оперативного пересування, ОСОБА_1 вимушений звертатись за допомогою до друзів та знайомих які мають транспортні засоби, що викликає незручності та принижує його гідність. Завдану моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у 10000 грн.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.

У зв'язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.04.2015р. у справі № 199/1822/15-п (3/199/785/15) встановлено, що 03.03.2015р. близько 15год.30хв. у м.Дніпропетровську на вул.Янгеля, в районі буд.№7, волій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3, який під час руху не вірно обрав безпечну швидкість, при виникненні перешкоди для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований ліворуч від нього автомобіль НОМЕР_4. Водій ОСОБА_2 керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп'яніння (невиразна мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу працівника міліції в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану сп'яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України. ОСОБА_2 до суду не з'явився. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходили. Таким чином, ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП. Дані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП від 03.03.2015р., протоколом про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП від 03.03.2015р., схемою місця ДТП від 03.03.2015р., письмовими поясненнями свідків, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, правопорушника ОСОБА_2, заявою з ДАІ ОСОБА_2, розпискою ОСОБА_7 (а.с.6)

Згідно з цією постановою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, яка не оскаржувалась та набрала законної сили 14.04.2015р.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У результаті ДТП автомобілю НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, були завдані технічні пошкодження, що підтверджується довідкою серії ГДН №010566 лейтенанта міліції КОМ ДТП ВДАІ Гасановим А.І. (а.с.41).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз», яка виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50000грн.

ДТП спричинена на момент дії полюса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із висновком від 25.03.2015р. № 2303/15/15 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, розмір матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу - автомобілю «Mazda CX-7», реєстраційний номерний знак НОМЕР_5, пошкодженого в результаті ДТП, складає 67591грн.45коп. (а.ч.7-40).

Відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту КТЗ загальна вартість ремонту автомобілю «Mazda CX-7» становить 131372грн.56коп. (а.с.24).

Крім того, позивачем здійснено витрати на оплату проведених робіт по авто товарознавчому дослідженню в сумі 800 грн. (а.с.40).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) врегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 ст.1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах; власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї Постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, який він пережив під час дорожньо-транспортної пригоди; моральних та психічних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням належного йому майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, розмір заподіяної шкоди майну, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000грн.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Частиною 2. ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем частково були доведені обставини, які викладені у позовній заяві, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, 27 грудня 1969р.н., в рахунок відшкодування майнової шкоди 81372 (вісімдесят одна тисяча триста сімдесят дві)грн.56коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, 27 грудня 1969р.н., витрати на експертні послуги у сумі 800 (вісімсот)грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, 27 грудня 1969р.н., моральну шкоду у сумі 5000 (п'ять тисяч)грн.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, 27 грудня 1969р.н., судовий збір у розмірі 921 (дев'ятсот двадцять одна)грн.74коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.В. Тітова