У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах недієздатної ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звільнення ОСОБА_6 від повноважень опікуна та подання про призначення ОСОБА_4 опікуном недієздатної ОСОБА_3, за касаційною скаргою органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з указаною вище заявою, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_6 своїх обов'язків опікуна. Таким чином, просив заяву задовольнити, звільнити ОСОБА_6 від повноважень опікуна та призначити ОСОБА_4 опікуном недієздатної ОСОБА_3

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, заяву залишено без задоволення.

У поданій касаційній скарзі орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що факт неналежного виконання опікуном ОСОБА_6 своїх повноважень опікуна є недоведеним, оскільки досліджені судом письмові докази та покази свідків вказують на задовільні умови проживання недієздатної, її охайний вигляд, та систематичне забезпечення всім необхідним для існування. Встановлені в ході судового розгляду відомості свідчать про зловживання ОСОБА_4 спиртними напоями, про його конфліктну поведінку та вчинення інших дій, які суперечать інтересам недієздатної ОСОБА_3, з якою він проживає в одній квартирі, а тому він не може бути призначений опікуном недієздатної ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2009 року ОСОБА_3 визнано недієздатною у зв'язку з захворюванням останньої на тяжку хронічну психічну хворобу у вигляді недоумства внаслідок епілепсії, неможливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 серпня 2010 року встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_3 та призначено її опікунами двоюрідного брата ОСОБА_6 та тітку ОСОБА_5

Недієздатна ОСОБА_3 проживає в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, власником якої в рівних частках, по 1/3 частині кожен, є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7

12 березня 2015 року брат ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від обов'язків опікунів у зв'язку з неналежним виконанням ними своїх обов'язків та просив призначити його опікуном над сестрою.

За результатами розгляду даної заяви опікунська рада Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації на засіданні дійшла висновку про доцільність звернення до суду з приводу зазначених ОСОБА_4 питань про звільнення ОСОБА_6 від повноважень опікуна недієздатної ОСОБА_3 та щодо призначення опікуном її брата ОСОБА_4, виходячи з відомостей, що містяться в досліджених на засіданні актах обстеження житлово-побутових умов проживання недієздатної ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

Звільнення судом від повноважень опікуна за заявою інших осіб, в тому числі родичів підопічного, чинним законодавством не передбачено.

Останні згідно положень ст. 79 ЦК України мають право оскаржувати дії опікуна до органу опіки та піклування або до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Інститут опіки і піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Разом із тим завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування.

Частина 5 статті 63 ЦК України передбачає, що особі може бути призначений один чи кілька опікунів чи піклувальників. Такий стан може бути, наприклад, коли в особи, над якою установлено опіку чи піклування, є майно, що знаходиться в іншій місцевості. У цьому випадку опіка над цим майном установлюється за місцем перебування цього майна (ч. 1 ст. 74 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Згідно із п. 4.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила), опікун (піклувальник) повинен раз на рік здійснювати повне медичне обстеження підопічних. Як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов'язків.

Таким чином, оскільки спільне проживання опікуна із підопічним прямо не передбачено зазначеними правилами, тому доводи касаційної скарги про порушення ОСОБА_6 п. 4.3 зазначених Правил не знайшли свого підтвердження.

Згідно з 4.14 Правил контроль за діяльністю опікунів і піклувальників здійснюється органами опіки та піклування із залученням громадськості шляхом планових відвідувань осіб, які перебувають під опікою (піклуванням).

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання недієздатної ОСОБА_3 від 18 лютого 2015 року, від 26 лютого 2015 року, від 27 лютого 2015 року, від 29 квітня 2015 року, від 8 травня 2015 року ОСОБА_3 виглядає охайно та одягнута в чистий одяг, кімната, де остання мешкає, в належному санітарному стані, проте стан квартири в цілому незадовільний, квартира потребує ремонту. Також зазначено, що при проведенні обстеження в більшості випадків був присутній брат недієздатної ОСОБА_3, його співмешканка ОСОБА_8 та опікун ОСОБА_5 Стосовно другого опікуна ОСОБА_6 зазначено, що останній недієздатну не відвідує протягом тривалого часу, оскільки перебуває в конфліктних відносинах з ОСОБА_4, в зв'язку з чим під час його візитів виникають сварки. Також у актах від 29 квітня 2015 року, від 8 травня 2015 року зазначено, що санітарний стан квартири, де проживає недієздатна задовільний, але потребує ремонту, ОСОБА_5 готує їжу та виконує іншу хатню роботу.

При цьому, не встановлено, що ОСОБА_4, як співвласник квартири, в якій проживає з недієздатною ОСОБА_3, вчиняє достатніх дій, спрямованих на забезпечення необхідних побутових умов проживання, що є обов'язковим для опікуна, разом з цим, здає одну кімнату в квартирі у найм та має заборгованість зі сплати за комунальні послуги.

Таким чином, висновок судів про відсутність підстав для задоволення заяви є правильним, поведінка ОСОБА_4 суперечить інтересам недієздатної ОСОБА_3, при цьому, доказів неналежного виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 своїх обов'язків опікунів матеріали справи не містять.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик