Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7731/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2016 року,

встановила:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 23 серпня 2022 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить зазначене рішення суду змінити, зменшивши частку стягнутих аліментів з 1/4 на 1/5.

На його думку, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд першої інстанції не врахував наявність на його утриманні іншої неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, двох неповнолітніх дітей цивільної дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, та батьків: матері ОСОБА_5 - пенсіонера та батька ОСОБА_6 - інваліда першої групи.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуюче наступне.

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч.1 ст. 182 СК, розяснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком визначення аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні (а.с.5,6). Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід. Домовленості про утримання дитини сторони не досягли.

З урахуванням встановлених обставин та положень чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції обґрунтовано поклав на відповідача обов'язок сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При визначенні такого розміру аліментів суд врахував обставини, визначені ч.1 ст. 182 СК, а також роз'яснення, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Доводи ОСОБА_2 про перебування на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на правильність ухваленого рішення не впливають, оскільки визначена судом частка аліментів не порушує прав цієї дитини.

Посилання відповідача на утримання ним ще двох неповнолітніх дітей громадянки ОСОБА_7, з якою він проживає без реєстрації шлюбу, є також безпідставними, оскільки остання не позбавлена права звернення до суду про стягнення аліментів з батька її дітей або призначення державної допомоги на їх утримання.

Перебування на частковому утриманні, як зазначає відповідач, його батьків: матері пенсіонера та батька інваліда першої групи не може бути підставою для зміни рішення суду, оскільки останні отримують пенсію, а необхідність постійного забезпечення батька ліками та понесення відповідачем таких витрат належними та допустимими доказами не підтверджені.

Як зазначила у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - його мати ОСОБА_5, вона та батько відповідача отримують щомісяця пенсію по 1300 та 1500 грн. відповідно. Докази (квитанції, чеки) понесення сином витрат на їх утримання, зокрема лікування, надати не може у звязку з їх відсутністю. Пояснила, що жінка, з якою проживає син без реєстрації шлюбу, із заявою про стягнення аліментів з батька її дітей не зверталася.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: