07.10.2016 Єдиний унікальний номер 205/7501/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федченко В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відкрито провадження у справі.

Разом з позовом 05 жовтня 2016 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 була подана заява про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме 1/2 частину квартири загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3. Також просить заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії по відчуженню 1/2 частини квартири №512, яка знаходиться в будинку №18 по пр. Миру в м. Дніпро.

Суд, вивчивши матеріали заяви вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Предметом спору є грошові кошти, які були отриманні ОСОБА_3 за продану нею квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №205/3005/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського МНО ОСОБА_7, приватний нотаріус Дніпропетровського МНО ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_2, про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов майнового та немайнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

На підставі вище викладеного, враховуючи обсяг позовних вимог, відповідність, співмірність способу забезпечення позову суд, вважає за необхідне заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії по відчуженню 1/2 частини вищевказаної квартири задовольнити.

З урахуванням викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-153, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частину квартири загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1, на підставі договору міни нерухомого майна, серія та номер 2858, виданий 25.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ ОСОБА_10

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії по відчуженню 1/2 частини квартири №512, знаходиться в будинку №18 по пр. Миру в м. Дніпро.

Допустити негайне виконання ухвали.

Строк предявлення до виконання один рік з дня винесення ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.У разі якщо ухвалу було постановлено без участі сторін, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя В.М. Федченко