Справа № 289/26/16-ц
Номер провадження 2/289/198/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд в Житомирській області у складі:

головуючого судді - Невмержицького І.М.

при секретарі - Пергун Р.Ю.

з участю позивача - ОСОБА_1

з участю пр.позивача - ОСОБА_2

з участю відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радомишлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лутівської с/ради, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування, в обґрунтування якого зазначив, що 20 жовтня 2012 року його та відповідача ОСОБА_3 мати - ОСОБА_5 вчинила заповітне розпорядження, яким все належне їй на праві власності майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй на час смерті ,а також належні майнові права та обов»язки заповіла своєму сину - ОСОБА_3,тобто відповідачу. Мати сторін у справі - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 років за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_1. Батько ж сторін у справі - ОСОБА_6 помер значно раніше своєї дружини,а саме - ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 66 років за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_1. Позивач зазначив,що підставою його звернення в суд з позовом стало на його думку незаконний та несправедливий розподіл спадкового майна як після смерті їх батька - ОСОБА_6 в 2003 році так і після смерті їх матері - ОСОБА_5,яка померла в 2015 році.Так,позивач зазначив,що хоча він і не проживав постійно з батьком як на момент смерті так і протягом визначеного Законом строку на прийняття спадщини,однак незважаючи на те,що він фактично прийняв спадщину після смерті батька шляхом організації похорон та поминальних обідів,дер державним нотаріусом Свідоцтва про право на спадщину за Законом після смерті батька були видані тільки їх матері(дружині померлого) - ОСОБА_5 та його брату(відповідачу) - ОСОБА_3 в розмірі по 1/2 ід.часток. Знову ж таки після смерті матері - ОСОБА_5 в 2015 році нотаріусом Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом були видані тільки його брату(відповідачу) - ОСОБА_3,а він взагалі залишився без частки спадкового майна.При цьому як повідомив Позивач,його брат - ОСОБА_3 тривалий час постійно,приблизно з 2007 року проживає в м.Сургут(РФ) і з того часу приїздив в с.Лутівку Радомишльського району Житомирської області приблизно один раз на рік, при тому,що коли їх мати - ОСОБА_5 в силу тяжкої хвороби з 2012 року перестала сама себе обслуговувати брат ОСОБА_3 свідомо усунувся від догляду за матір»ю, не приїздив, не доглядав її тільки зрідка надсилав грошові перекази,які потім були витрачені на ремонт будинку,в якому проживала мати і який він після її смерті успадкував.Враховуючи таку ситуацію він та його сім»я були вимушені доглядати за хворою матір»ю,обробляти земельну ділянку біля будинку,купувати матері продукти,прати білизну та інш. Він же та його сім»я, без участі брата ОСОБА_3,за свої власні кошти організували похорон матері,проведення поминальних обідів,а тому враховуючи викладене просив суд усунути Відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування за Заповітом після смерті їх матері - ОСОБА_5,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ним, Позивачем - ОСОБА_1 право власності на 1/2 ід.частину житлового будинку з господарськими спорудами,що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_6,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері - ОСОБА_5,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник за письмовою довіреністю ОСОБА_2 свої заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити,при цьому надали пояснення на підтвердження позову.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник за письмовою довіреністю ОСОБА_4 з заявленими позовними вимогами не погодилися, просили відмовити в їх задоволенні, при цьому надали пояснення на підтвердження заперечень.

Вислухавши пояснення сторін у справі та їх представників,свідків,дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності,суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Не заперечується сторонами у справі те, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 66 років за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 років за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_1 були і є рідними батьком і матір»ю, відповідно для ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Лутівка Радомишльського району Житомирської області та ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Лутівка Радомишльського району Житомирської області.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, які досліджені в судовому засіданні вбачається,що спадщину після його смерті шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім»єю та шляхом подачі заяви до нотаріуса прийняли : дружина померлого - ОСОБА_5 та син померлого - ОСОБА_3 і відповідно їм були видані свідоцтва про право на спадщину за Законом в рівних долях,що підтверджується і відповідною довідкою Лутівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 28.05.2004 року за №632(арк.спад.спр.9). Заповіту померлий при житті не складав, інших спадкоємців за Законом на той час не виявилося.

ОСОБА_5 при житті на свій розсуд розпорядилася спадщиною,яка належала їй на день смерті на користь свого сина - ОСОБА_3,шляхом складання Заповіту,який 20 жовтня 2012 року був посвідчений Лутівською с/радою Радомишльського району Житомирської області і як свідчить запис секретаря с/ради Василишиної Н.А. - на день смерті спадкодавця Заповіт не був змінений і не був відмінений (арк.спад.спр.09) .

З довідки,виданої Лутівською с/радою Радомишльського району Житомирської області від 20.08.2015 року за №489 вбачається,що на день смерті ОСОБА_5(ІНФОРМАЦІЯ_2) разом з нею за адресою.АДРЕСА_1 ніхто не проживав та не був зареєстрованим (арк.спад.спр.4).

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, які досліджені в судовому засіданні вбачається,що спадщину за Заповітом після смерті матері прийняв її син - ОСОБА_3,шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви (арк.спад.спр.02).

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5,які досліджені в судовому засіданні також вбачається,що ОСОБА_1 подав ду нотаріуса письмову заяву,суть якої зводиться до того,що йому відомо про наявність Заповіту від імені матері на користь брата ОСОБА_3 і також йому нотаріусом роз»яснино,що він не входить до кола осіб,визначених ст..1241 ЦК україни( арк..спад.спр.12).

Судом також встановлено,що ОСОБА_5 в останні перед смертю роки тяжко хворіла,а тому потребувала стороннього догляду та систематичного лікування, зумовленого її хворобою.

З пояснень свідків в судовому засіданні вбачається,що позивач ОСОБА_1 свої обов'язки, як сина, виконував належним чином, піклувався про свою хвору матір, здійснював по можливості періодичний догляд за нею, поховав матір,організував поминальні обіди, про свідчать здійснені ним витрати, підтверджені товарними накладними (арк.спр.14).

В свою чергу,з досліджених судом доказів вбачається,що відповідач ОСОБА_3,постійно проживаючи зі своєю сім»єю за межами України в м.Сургут (РФ) в силу своїх можливостей також підтримував свою хвору матір, доглядаючи за нею в період відпусток(приблизно один раз на рік),а токож систематично надсилав матері грошові поштові перекази,що підтверджується як відповідними квитанціями так і не заперечується позивачем.

Суд також приходить до висновку про те,що спадкодавець ОСОБА_5 вирішуючи питання про розпорядження належним їй на день смерті майном свідомо не включила в список спадкоємців свого другого сина - ОСОБА_1,позивача у справі.

При цьому суд не встановив жодної претензії з боку Позивача до відповідача - Лутівської с/ради Радомишльського району Житомирської області.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом.

Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови , якщо таке право на спадкування існує.

Відповідно до положень другого абзацу ч. 3 та ч. 5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за Законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Питання щодо визнання Заповіту недійсним з передбачених Законом підстав або незаконним - Позивачем ОСОБА_1 не піднімалося ні перед судом ні перед відповідними правоохоронними органами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Згідно роз'яснень п.6 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Системний аналіз наведених норм законодавства приводить до висновку, що при вирішенні справи по суті підлягає доказуванню,як факт ухилення від надання спадкодавцеві допомоги так і факт перебування останнього в безпорадному стані та потребування ним допомоги пов»язано саме з таким його станом. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві , який потребує допомоги, повинен полягати в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві, при цьому особа повинна усвідомлювати такий свій обов»язок та мати можливість його виконувати.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, як для позивача так і для відповідача усунення від спадкування породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки.

Проте, на думку суду Позивачем ОСОБА_1не надано належних, допустимих,достатніх та заслуговуючих на увагу доказів навмисного ухилення Відповідачем ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги.

Також суд дійшов висновку, що обидва сини спадкодавиці в міру своїх можливостей мали змогу, враховуючи їх матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб, надавати спадкодавцеві таку допомогу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог,в задоволенні яких слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. З, 4, 15, 31,58-61, 118-120, 123,124,131, 133, 134, 135 ЦПК України, ст.ст. 1224,1259 Цивільного Кодексу України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування",суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Лутівської сільської ради, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - за безпідставнісю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.Особи,які не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький