Справа № 527/2117/16-ц
провадження 2/527/785/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, ІІІ особи без самостійних вимог щодо предмету спору Глобинська районна державна адміністрація, відділ Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, Сектор державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, Градизька державна нотаріальна контора, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 13.10.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом.

Обґрунтував його наступним. 24.09.2005 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Новоселівка, 33. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом.

При зверненні до нотаріальної контори виявилося, що при житті ОСОБА_2 не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудувала вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володіла ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Борисівської сільської ради, однак за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство.

Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним, в порядку спадкування після ОСОБА_2, право власності на вказане нерухоме майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Глобинської міської ради, представники третіх осіб Глобинської районної державної адміністрації, відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, Градизької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач своєю заявою до суду підтвердив визнання ним позову, прохав розглянути справу без участі його представника.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 24 вересня 2005 року померла ОСОБА_2. За життя 10 червня 2005 року вона склала заповіт, посвідчений секретарем Борисівської сільської ради ОСОБА_4 за реєстровим № 155, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день смерті заповіла ОСОБА_1. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно інформації із спадкової справи № 91 за 2006 рік, наданої Градизькою державною нотаріальною конторою, позивач в установлений строк прийняв спадщину, осіб які б мали право на обовязкову частку у спадщині немає.

Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 постановою від 27 серпня 2016 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Новоселівка, 33, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує право власності на вказане нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» - був збудований у 1923 році, погріб з шийкою літ. «Вп» - в 1950 році, прибудова літ. «а», ганок літ. «аг», сарай літ. «Ж», сарай літ. «ж», сарай літ. «ж 1»,яма вирібна літ. «Я1», вимощення літ. «І», колодязь питний літ. «К»; огорожа № 1, ворота № 2, яма вигрібна літ. «Я» - у 1965 році, літня кухня літ. «Б», прибудова літ. «б», сарай літ. «Е», навіс літ. «Ен» у 1975 році,літній душ літ. «б1», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», навіс літ. «Ен1», сарай літ. «З» у 1980 році.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва.

У 1961 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Згідно записів в погосподарських книгах Борисівської сільської ради за 2001 2005 роки за ОСОБА_2 по особовому рахунку № 0009 значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Новоселівка, 33, на приватизованій земельній ділянці площею 0,55 га.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку.

З висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 09.09.2016 року № 1189/02-04 вбачається, що спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Бориси Глобинського району Полтавської області по вул. Новоселівка, 33, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яки прийняв спадщину за заповітом, має право на успадкування названого майна і набуття на нього права власності.

Визнання права власності за ОСОБА_1 на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1217, 1218 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після померлої 24.09.2005 року ОСОБА_2, право власності на нерухоме майно: житловий будинок літ. «А» площа основи 88,60 кв. м.; загальною площею 93,8 кв. м.; житловою площею 58,5 кв. м.; прибудову літ. «а» площею 39,40 кв. м.; ганок літ. «аг»; літню кухню літ. «Б» площею 20,00 кв. м.; прибудову літ. «б» площею 7,40 кв. м.; літній душ літ. «б1» площею 5,60 кв. м.; погріб з шийкою літ. «Вп» площею 13,50 кв. м.; сарай літ. «Г» площею 6,00 кв. м.; гараж літ. «Д» площею 18,20 кв. м.; сарай літ. «Е» площею 36,90 кв. м.; навіс літ. «Ен» площею 18,00 кв. м.; навіс літ. «Ен1» площею 32,80 кв. м.; сарай літ. «Ж» площею 33,60 кв. м.; сарай літ. «ж» площею 4,60 кв. м.; сарай літ. «ж 1» площею 6,90 кв. м.; сарай літ. «З» площею 12,00 кв. м.; яму вирібну літ. «Я1», вимощення літ. «І», колодязь питний літ. «К»; огорожу № 1, ворота № 2, яму вигрібну літ. «Я», які розташовані по вул. Новоселівка, буд.№ 33 с. Бориси, Глобинського району, Полтавської області на приватизованій земельній ділянці площею 0,55 га.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька