АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/484/13-ц Номер провадження 22-ц/786/741/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Омсльченко Л.М.,

при секретарі: Діхтяр Т.В.

за участю представника позивача - Кобрися О.М.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариства "Банк "Фінанси та Кредит", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", звернулося до суду з позовом до Дубовик І.В. та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувало, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Придніпровське регіональне управління ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_5, був укладений кредитний договір №183/SF2-10-07, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 15 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних строком користування до 22 жовтня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за вказаним кредитним договором, 22 жовтня 2010 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Придніпровське регіональне управління ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №183/SF2-Р.

За вказаним договором поруки ОСОБА_4 зобов'язалася повернути кредит, сплати-ти проценти за користування кредитом та виконати свої обов'язки в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених кредитним договором, проте внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, відповідачі допустили заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 лютого 2010 року задоволено позов ПАТ «Банк фінанси та кредит», стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк фінанси та кредит» заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 13 278грн. 04 коп. та судовий збір.

Зазначена заборгованість утворилася з дати укладення кредитного договору, тобто з 22 жовтня 2007 року та станом на 01 квітня 2009 року становила 13 278 грн. 04 коп. та складалася з заборгованості по кредиту - в сумі 1 928 грн. 68 коп., простроченої заборгованості по комісії - 787 грн. 50 коп.; простроченої заборгованості по відсотках - в сумі 174 грн. 59 коп., поточної заборгованості по відсотках - 300 грн. 69 коп., поточної заборгованості по комісії - 262 грн. 50 коп.; суми кредиту, що підлягала достроковому поверненню в розмірі 7 905 грн. 50 коп., пені в сумі 1 918 грн. 58 коп.

Однак, в зв'язку з тим, що станом на 21 січня 2013 року судове рішення не виконано, заборгованість по тілу кредиту повністю не сплачена та складає 4 652 грн. 84 коп., позивач просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість по відсотках, комісійній винагороді та пені, що станом на 21 січня 2013 року становить 129 402 грн. 09 коп. та складається з заборгованості по комісії - в сумі 12 075 грн.; заборгованості по відсотках - в сумі 12 578 грн. 69 коп. та суми нарахованої пені - в розмірі 104 748 грн. 40 коп., а також вирішити питання про судові витрати.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2013 року позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до Дубовик І.В., ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №183/SF2-10-07 від 22 жовтня 2007 року в сумі 49 307 грн. 38 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі по 246 грн. 85 коп. з кожної.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду першої інстанції з заявою про перегляд вищевказаного судового рішення.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 січня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 20 травня 2013 року у даній справі - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2013 року, ОСОБА_4, в особі свого представника - ОСОБА_3, оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, відповідач просила скасувати оскаржуване нею заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до Дубовик І.В., ОСОБА_4 про стяг-нення заборгованості за кредитним договором №183/SF2-10-07 від 22 жовтня 2007 року відмовити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_4 своє заперечення надало ПАТ"Банк "Фінанси та Кредит", в якому, спростовуючи доводи апелянта, просило апеляційну скаргу відхили- ти, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №183/SF2-10-07, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 15 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001 % річних та строком користування до 22 жовтня 2010 року.

Відповідно до пунктів 4.3, 4.7, 6.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами, в термін з 1 по 10 число кожного місяця, згідно графіку зниження розміру заборгованості.

Окрім того, позичальник щомісяця в строк з 1 по 10 число кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 262 грн. 50 коп.

За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором, 22 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5, ОСОБА_4 було укладено договір поруки №183/SF2-Р, відповідно до якого ОСОБА_4 як поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №183/SF2-10-07 від 22 жовтня 2007 року.

Також судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кремен-чука від 11 лютого 2010 року задоволено позов ПАТ «Банк фінанси та кредит» про стягнення заборгованості та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором №183/SF2-10-07 від 22 жовтня 2007 року в сумі 13 278 грн. 04 коп. та судовий збір.

26 квітня 2010 року за постановами державного виконавця Автозаводському ВДВС Кременчуцького МУЮ Васильченка Д.О. було відкрито виконавче провадження за виконавчими листами №2-144/10, виданими Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 13 278 грн. 04 коп. та стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 13 278 грн. 04 коп.

Окрім того, судом встановлено, що в результаті неналежного виконання відпові-дачами своїх зобов'язань по кредитному договору №183/SF2-10-07 від 22 жовтня 2007 року та невиконання вищевказаного судового рішення, за період з 01 квітня 2009 року по 21 січня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 129 402 грн. 09 коп., яка складається з заборгованості по комісії в сумі 12 075 грн.; заборгованості по відсотках в сумі 12 578 грн. 69 коп. та нарахованої пені - в розмірі 104 748 грн. 40 коп.

Згідно ч.ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодав-цеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахуван-ня грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Виходячи зі встановлених обставин, змісту кредитного договору, з урахуванням положень ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі за №6-1206 цс 15 від 23 вересня 2015 року.

Також районний суд правомірно, з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшив розмір пені, яка підлягала стягненню за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором з 104 748 грн. 40 коп. до суми заборгованості по відсотках та комісїї за кредитним договором №183/SF2-10-07 від 22 жовтня 2007 року в розмірі - 24 653 грн. 69 коп., в зв'язку з чим позовні вимоги задовольнив частково.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог з посиланням на розірвання вказаного кредитного договору - не є обґрунтованими, з огляду на те, що додаткове рішення про розірвання кредитного договору №183/SF2-10-07, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 22 жовтня 2007 року, яке надане представником відповідача до суду апеляційної інстанції 21 квітня 2016 року, - ухвалене Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області - 24 лютого 2016 року, тобто через шість років після ухвалення основного рішення цього ж суду від 11 лютого 2010 року, та відповідно на час постановлення судового рішення від 20 травня 2013 року, яке є предметом даного апеляційного розгляду - не існувало.

Разом з тим, колегія суду не погоджується з висновком суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з позичальника Дубовик І.В. та поручителя ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки умова договору поруки (пункт 5) про те, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строком повного погашення кредиту є 22 жовтня 2010 року.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.5 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, звернувшись до суду з позовом про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2010 року вказаний позов ПАТ «Банк фінанси та кредит» - задоволено.

Отже, звернувшись до суду з позовом про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому з дати ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили та було чинним на час вирішення даного спору, відраховується право банку пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців.

З позовом до суду позивач звернувся 22 січня 2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку.

За таких обставин висновок суду про виникнення права банку на пред'явлення позову до ОСОБА_4, як поручителя, у межах установленого законом загального трирічного строку позовної давності з дати ухвалення зазначеного судового рішення є помилковим, оскільки не відповідає вимогам закону.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Банк фінанси та кредит» до ОСОБА_5 та стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 49 307 грн. 38 коп.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк фінанси та кредит" до ОСОБА_4 - необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2013 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №183/SF2-10-07 від 22 жовтня 2007 року в сумі 49 307 грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 493 грн. 85 коп.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: