УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Коротуна В.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод, вселення та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю відносно 7/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та її вселення, а також просила відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 15 тис. грн та судові витрати, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину вона є власником 7/50 частин зазначеного житлового будинку, але відповідач перешкоджає їй у проживанні у будинку. Позивач просила вселити її в належну їй частину будинку, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні, зобов'язати відповідача передати ключі від частини будинку з надвірними спорудами та стягнути з відповідача на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 тис. грн.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 9 грудня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 в праві власності на 7/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_4 в житловий будинок з надвірними спорудами, що складається з: літ. «А» приміщення № 11, 12-житлові, № 13-кухня, № 14-кладова, I-веранда, літ. «Б»-сарай, ј літ. «В»-вбирльня, та становить 7/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 ключі від вхідної двері від її частини житлового будинку. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 тис. грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4 тис. грн та судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 тис. грн та витрат на правову допомогу у розмірі 4 тис. грн скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного в частині відмови у відшкодуванні на її користь моральної шкоди в розмірі 15 тис. грн, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що згідно свідоцтва про право на спадщину позивач є власником 7/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1.

Установивши, що відповідач чинить перешкоди у позивачу у користуванні належною їй частиною домоволодіння, апеляційний суд дійшов висновку щодо необхідності усунення перешкод та вселення позивача.

Рішення суду в частині до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Разом із тим, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 тис. грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що відповідачем у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів заподіяння йому такої шкоди відповідачем. У чому саме полягають моральні страждання позивача, останнім не доведено.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року в частині позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

Т.О.Писана