Справа № 133/2830/15-ц Провадження № 22-ц/772/2823/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів: Панасюка О.С., Зайцева А.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Топольської В.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з цим позовом та, уточнивши позовні вимоги (а.с. 112), ставив вимогу стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по процентах за договором б/н від 04.05.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 02.10.2012 року по 02.10.2015 року у розмірі 5 399 грн. 27 коп.. Позов мотивував тим, що 19.05.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено Договір б/н (заява позичальника), за умовами якої банк передав відповідачеві кредитну картку з терміном дії до травня 2011 року з встановленим кредитним лімітом 7 000 грн.. Позичальник неналежним чином виконувала взяті на себе зобовязання. Судовим наказом Козятинського міськрайонного суду від 05.11.2008 року з ОСОБА_3 було стягнуто 5 480 грн. 36 коп., в тому числі тіло кредиту повністю. Однак позичальник досі не повернула отримані в кредит кошти, а тому банком висунуто вимогу про повернення процентів за користування кредитом в межах 3-річного строку позовної давності.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2016 року в задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

Не погодившись з таким рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд постановив рішення всупереч правовій позиції Верховного Суду України від 02.12.2015 року по справі № 6-249 цс 15 та не взяв до уваги те, що оскільки зобовязання з повернення коштів позичальником не виконано, то банк має право на проценти від суми неповернутої позики. Оскільки вони заявили вимогу в межах 3-річного строку позовної давності, то позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту зясування обставин справи.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник позивача ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що строк дії платіжної картки вказано на її лицьовій стороні (місяць і рік) та вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, вказаного на картці. Оскільки останній платіж ОСОБА_3 здійснено 02.10.2008 року (а.с6), дія картки закінчилася в травні 2011 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у жовтні 2014 року, то позивачем пропущений строк позовної давності, що є наслідком відмови у задоволенні позову (ст. 267 ЦК України), оскільки про це заявив відповідач, подавши заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (а.с.45-46).

Такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, що підлягає застосуванню до даних правовідносин.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 19.05.2007 року ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» уклали договір кредиту, що підтверджено Заявою позичальника про надання їй банком кредитної картки, в якій існує підтвердження того, що ОСОБА_3 отримала кредитну картку за номером 4149 6053 3932 1374 (а.с.12);

- термін дії картки травень 2011 року, що підтверджено фотографією картки (а.с.48);

- 05.11.2008 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області було видано судовий наказ (справа № 2Н-231/08р), яким стягнуто з ОСОБА_3 5 480 грн. 36 коп. заборгованості за цим кредитним договором, яка склалася станом на 08.09.2008 року та яка складається з: 5 120 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом, 359 грн. 70 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом. (а.с.142 146). Сторони не заперечують що судовий наказ набрав чинності та не скасований.

Оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК України), то суд вважає встановленим факт отримання ОСОБА_4 кредитних коштів в розмірі 5 120 грн. 66 коп.

Судовий наказ, як свідчить наданий позивачем розрахунок, та що не спростовано ОСОБА_4, не виконано, не зважаючи що про це твердив представник відповідача в судовому засіданні, однак документального підтвердження цьому не надав.

-відповідач подала заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (а.с.45-46).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (Правова позиція Верховного Суду України, постанова № 6-14 цс 14 від 19.03.2014 року).

В заявленому позові банк ставить питання лише про стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки такі кошти досі позичальником не повернуті.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

В справі що розглядається банком не пропущений строк позовної давності до основної вимоги, так як тіло кредиту в розмірі 5 120 грн. 66 коп. було стягнуто судовим наказом Козятинського міськрайонного суду від 06.11.2008 року (а.с.146), однак досі не повернуто.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 6 10), останній платіж було здійснено ОСОБА_3 02.10.2008 року в розмірі 600 грн., що було враховано банком та з урахуванням черговості погашення заборгованості за кредитним договором (ст. 534 ЦК України), сума заборгованості за тілом кредиту склала 4 939 грн. 86 коп. та з жовтня 2008 року і по сьогодні залишилась незмінною.

Нараховуючи проценти за користування кредитом в межах 3-річного строку позовної давності, (а.с.115-116), банк виходив із суми неповернутого кредиту в розмірі 4 939 грн. 86 коп. з процентною ставкою 36 %, яка передбачена підписаною заявою позичальника (а.с.12 на звороті).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем здійснено нарахування процентів у відповідності до умов укладеного сторонами договору та здійснено таке нарахування в межах 3-річного строку позовної давності: банк звернувся до суду 02.10.2015 року, що підтверджено накладною про здачу документів до відділу поштового звязку (а.с.25), а тому, ним вірно визначено розрахунковий період з 02.10.2012 року по 02.10.2015 року включно

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором ОСОБА_3 в належному розмірі повернуті не були, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. (ОСОБА_5 правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188 цс16).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку є законними, обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в повному обсязі, а ухвалене Козятинським міськрайонним судом рішення по даній справі слід скасувати як таке що постановлене з невірним застосуванням норм матеріального права, ухваливши нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 89 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені витрати позивача, а саме: 1 218 грн. судового збору за подачу позову (а.с.1, платіжне доручення від 29.09.2015 року) та 1 339 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (а.с.176, платіжне доручення від 02.08.2016 року), а всього 2 557 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2015 року скасувати та ухвалити нове:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (і.к. ЄДР 14360570) заборгованість по процентах за договором б/н від 04.05.2007 року за період з 02.10.2012 року по 02.10.2015 року в розмірі 5 399 (пять тисяч триста девяносто девять) гривень 27 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (і.к. ЄДР 14360570) 2 557 (дві тисячі пятсот пятдесят сім) гривень 80 коп. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно: ОСОБА_5