У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Матвєєва Віталія Юрійовича - на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №402-0131002/ФКВІП від 23 червня 2008 року у розмірі 361 645 грн 30 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі і визнання за іпотекодержателем - ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на нього відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю. - порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_7 був укладений договір про надання кредиту №402-0131002/ФКВІП, відповідно до якого банк надав останній кредитні грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 22 червня 2023 року, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних.

В той же день між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, за умовами якого остання, в рахунок належного виконання прийнятого ОСОБА_7 кредитного зобов'язання по договорам: №402-0131002/ФКВІП від 23 червня 2008 року про отримання кредиту у розмірі 25 000 доларів США строком користування до 22 червня 2023 року зі сплатою 12,5% річних; №402-0131002/ФК-08/СК від 23 червня 2008 року про отримання кредиту у розмірі 865 грн 01 коп., строком користування до 11 червня 2023 року зі сплатою 22,0% річних, передала ТОВ «Укрпромбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року між ним та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, в тому числі і по зобов'язанням по зазначеному вище кредитному договору, у зв'язку з чим до нього перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Оскільки, ОСОБА_7 свої зобов'язання за укладеним договором кредиту не виконала, утворилася заборгованість по поверненню кредитних коштів, по сплаті відсотків за користування кредитом, яка у загальному розмірі станом на 28 липня 2015 року становить 361 645 грн 30 коп., а тому позивач просив у рахунок погашення такої заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі і визнання за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заборгованість за кредитним договором неспівмірна з вартістю предмета іпотеки.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Відповідно ч. 1 до ст. 12 цього Закону разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

В порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України суд апеляційної інстанції не визначив норму матеріального права, якою передбачена можливість відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із не співмірністю розміру заборгованості по основному зобов'язанню вартості переданого в іпотеку майна, та не з'ясував обставини, які підлягали встановленню при вирішенні цієї справи.

Судом апеляційної інстанції також не враховано, що при вирішенні справи про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, суду слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі за № 6-1851цс15).

Порушення апеляційним судом норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому рішенняапеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Матвєєва Віталія Юрійовича - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова