Справа № 496/3971/16-ц
Провадження № 2/496/2046/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

з участю адвоката - Драгана В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: огорожею, мостінням, який розташований в АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 3188/02-14 від 11 листопада 2013 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, що належав спадкодавцю. У зв'язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду.

Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що вона разом з чоловіком до дня його смерті проживала у вказаному житловому будинку, фактично прийняла спадщину після його смерті, але державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнали у повному обсязі та не заперечували проти того, щоб за їх матір'ю було визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами після смерті батька.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 - чоловік позивачки, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 18).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: огорожею, мостінням, який розташований в АДРЕСА_1, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 21-23).

Позивачка є дружиною померлого ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 11), а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 - його дітьми, а тому згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) вони являються спадкоємцями за законом першої черги. Відповідачі по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_3 на спадщину не претендують.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала з ним по день його смерті та вступила в управління майном, що підтверджується довідкою № 2896, виданою виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області 04 листопада 2013 року (а.с. 19).

04 листопада 2013 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 3189/02-14 від 11 листопада 2013 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, що належав спадкодавцю (а.с. 9).

Виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я померлого ОСОБА_5, згідно ст. 25 ЦК України (а.с. 10).

Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради від 04 листопада 2013 року згідно архівів філії реєстрація прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, філією не проводилася (а.с. 12).

З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що житловий будинок побудований у 1982 році і станом на 03 березня 2011 року він складається з таких приміщень: 1-1 веранда площею 10,90 кв.м, 1-2 веранда площею 9,00 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 9,90 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 14,10 кв.м, житлова кімната площею 14,10 кв.м, 1-6 санвузол площею 6,90 кв.м, 1-7 коридор площею 8,00 кв.м, 1-8 кухня площею 8,20 кв.м, 1-9 кухня площею 8,20 кв.м, 1-10 гараж площею 20,10 кв.м з надвірними спорудами: № 1-4 огорожа, І мостіння (а.с. 21-23).

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них в експлуатацію при оформленні права власності.

З наведеного вбачається, що не потребує введення в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Спрощений порядок здійснення державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року, але за особами, які вважаються його володільцями, містять і положення ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державної політики будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 382/5773 (зі змінами та доповненнями №2 (0-113-13) від 08.01.2013 року, житловий будинок з надвірними спорудами: огорожею, мостінням, розташований в АДРЕСА_1, який побудований у 1982 році, не належить до самочинного будівництва.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами: огорожею, мостінням, який розташований в АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, з надвірними спорудами: огорожею, мостінням, який розташований в АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: Трушина О.І.