Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Зарічного районного суду

м. Суми від 7 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 5 травня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору

від 20 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі 29 150 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком користування

до 18 грудня 2021 року. Неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 13 серпня 2015 року склала 96 045, 58 доларів США, що еквівалентно 2 053 454,50 грн, які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 7 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області

від 5 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди вірно застосовували положення ст. 257 ЦК України на підставі наданих сторонами доказів, яким дали оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановили фактичні обставини справи та прийшли до правильного висновку про пропуск банком строку позовної давності.

Судами встановлено, що відповідач не виконував умови кредитного договору від 20 грудня 2006 року щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим банк, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України достроково вимагав повернути кредит, надіславши 26 листопада 2009 року вимогу. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Рішенням суду від 28 грудня 2010 року позов банку про стягнення заборгованості було задоволено, проте ухвалою суду

від 1 червня 2011 року воно було скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами, а ухвалою суду від 7 червня 2011 року позов банку про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Таким чином, звернувшись з даним позовом лише 9 вересня 2015 року, банк пропустив строк звернення до суду, про застосування наслідків спливу якої заявляв відвідач у справі, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити, рішення Зарічного районного суду

м. Суми від 7 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 5 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська