АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №644/3287/15-ц Головуючий І інстанції Саркісян О.А.
Провадження №22ц/790/4969/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія:інші

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Пшенічної Л.В., - ОСОБА_2,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, житлового кооперативу «Сокіл», Харківської міської ради, третя особа Четверта Харківська державна нотаріальна контора про скасування рішення загальних зборів членів кооперативу, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила скасувати рішення загальних зборів членів кооперативу ЖБК "Сокіл" від 20.09.1983 року, яким її мати ОСОБА_6 була прийнята в члени кооперативу.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 21.06.2000 року на квартиру АДРЕСА_1, видане на імя ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської райради від 06.06.2000 року №1010/14,визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений 26.02.2001 року 4 Харківською держнотконторою в частині заповідання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в рівних частках вказаної квартири. Визнати за нею право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого 09.07.1983 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник проти позову заперечували та вказували на пропуск строків позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_5 вимоги позову визнала та просила розглядати справу за її відсутності.

Представники ЖБК "Сокіл" та Харківської держнотконтори надали заяви про розгляд справи без участі їх представника та ухвалення рішення у відповідності з чинним законодавством.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено у звязку з пропуском строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в зареєстровані шлюбі з 15.04.1966 року по 19.06.1974 рік (а.с.12) та є батьками позивачки ОСОБА_3, яка народилася 21.04.1968 року (а.с.7-8).

13.02.1967 року подружжя ОСОБА_6 зробили пайовий внесок в розмірі 1650 руб. у житлово-будівельний кооператив "Сокіл" в рахунок надання їх сім'ї квартири. Згідно з ордером №16090 від 27.02.1967р., виданого Орджонікідзевським райвиконкомом м. Харкова, сім'ї з двох осіб (ОСОБА_7 та ОСОБА_6О.) була надана квартира АДРЕСА_1 (а.с.18, 20). Членом ЖБК був ОСОБА_7

Відповідно до ст.22 КзШС України та розяснень, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи " від 18.09.1987 року пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також, за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Повна вартість пайових внесків була сплачена ОСОБА_7 10.08.1981року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_6

09.07.1983 року ОСОБА_7 помер ( а.с.22).

Виходячи з викладеного, після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на частину паєнакопичень в розмірі 4496 руб, тоді як паєнакопичення в розмірі 825 руб. належали дружині ОСОБА_6

Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_7 є позивачка ОСОБА_3, якій на той момент виповнилося 15 років.

Судова колегія погоджується з висновком суду, що спірних спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Якщо спадщина у звязку із смертю члена кооперативу відкрилась до 1 липня 1990 року, тобто до набрання чинності Законом СРСР "Про власність" то відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців в порядку, передбаченому законом ( ст.ст.524-562 ЦК УРСР 1963 року), а члени його сімї, які проживають разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Неповнолітній спадкоємець, як виняток, може бути прийнятий до кооперативу з тим, щоб до досягнення ним повноліття його права та обовязки здійснював опікун.

Позивачка ОСОБА_3 в порядку ст.529 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.1984 року, на автомобіль "Москвич ІЖ-2125", держномер ХКМ 32-31 (а.с.23-24).

Так як позивачка прийняла частину спадщини після смерті батька ОСОБА_7, то вважається, що вона також прийняла спадщину у вигляді частини пайового внеску за спірну квартиру.

Відповідно до рішення загальних зборів членів кооперативу ЖБК "Сокіл" від 20.09.1983 року, де розглядалася заява ОСОБА_6 про прийняття її в члени кооперативу у звязку із смертю чоловіка ОСОБА_7, її заява була задоволена та вона прийнята у члени кооперативу (а.с.25,26).

ОСОБА_6 належала частина паєнакопичень, вона постійно проживала разом з ОСОБА_7 в спірній квартирі навіть після розірвання шлюбу, тому була прийнята в члени кооперативу після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено ( позовна давність) встановлюється в три роки.

Відповідно до ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

З встановлених судовим розглядом обставин вбачається, що з моменту смерті батька ОСОБА_7, 09.07.1983 року позивачка ОСОБА_3, яка прийняла спадщину у вигляді автомобіля Москвич і з моменту досягнення повноліття в 1986 році (проживаючи в квартирі до 1999 року) цілком достовірно знала або повинна була знати про те, що членом житлового кооперативу "Сокіл" є не вона, спадкоємиця після смерті батька, а її мати ОСОБА_6, на яку оформлений особовий рахунок, проводяться оплати за житлово-комунальні платежі, ці дані зазначаються в необхідних довідках, необхідних для вступу до учбових закладів, вступу по місцю роботи та таке інше, однак вона не зверталася до кооперативу з заявою про прийом її в члени кооперативу, не скористалася своїм правом в межах трьохрічного строку позовної давності, починаючи з дня повноліття, звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

Виходячи з наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду щодо відмови позивачці в задоволенні позовних вимог про скасування рішення загальних зборів членів кооперативу, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом у звязку з пропуском строку позовної давності, то відсутності правових підстав для визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 26.02.2001 року, яким вона заповідала все своє майно, в тому числі і спірну квартиру в рівних частках ОСОБА_4 і ОСОБА_5

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.С. Кіпенко

Судді: Л.В. Пшенічна

ОСОБА_2