Провадження № 2/522/1767/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді - Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 25.11.2015 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що 31.08.2015 року по вул. Щорса на розі вул. Спартаківська у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода із зіткнення автомобілю позивача з огорожею та світлофорним обєктом на перехресті, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2, внаслідок чого транспортному засобу позивача було завдано матеріальної шкоди. Оскільки відповідач має дійсний страховий сертифікат «Зелена карта», позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 26.04.2016 року, просить стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на її користь 50 000,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу та з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди та сумою регламентної виплати у розмірі 41 166,00 грн., а також 2 204,00 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу, 5 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач, представники позивача позовні вимоги підтримали та просили ]їх[ задовольнити.

Відповідач та представник відповідача зявився у судове засідання, надав суду заперечення згідно якої зазначили, що саме позивач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню. В судове засідання призначене на 18.10.2016 року, ані відповідач, ані представник не зявились, при цьому, відповідач надав суду заяву згідно якої просив відкласти судове засідання на іншу дату, у звязку з необхідністю повернення до республіки Болгарія, громадянином якої він є, у звязку з чим, суд відклав судове засідання. У судові засідання призначені на 14.11.2016, 22.11.2016 року ані представник відповідача, ані відповідач повторно не зявились. Про причину неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за відсутності не надали, у звязку з чим, суд ухвалив слухати справу за їх відсутністю.

Представник відповідача МТСБУ ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що позивачем порушено встановлений Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок відшкодування завданої шкоди, тож зі сторони МТСБУ прав позивача не порушувало, що є підставною для відмови у задоволенні позивних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши показання свідка, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Hyndai Elantra», д/н НОМЕР_1. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2015 року встановлені наступні обставини: 31.08.2015 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, порушив п.16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, рухаючись по вул. Щорса в м. Одесі, при виконанні повороту ліворуч, не надав дорогу автомобілю «Hyndai Elantra», що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого створив аварійну ситуацію водію транспортного засобу «Hyndai Elantra», що змусило останню загальмувати та змінити напрямок руху, вїхавши в огородження, внаслідок чого автомобіль потерпілої зазнав механічних пошкоджень. Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнаний винним та підданий стягненню в виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 680,00 грн.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП є преюдиційним фактом та не підлягає доказуванню.

Разом з тим, в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась справа №521/15633/15-п про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1, однак постановою від 16.10.2015 року провадження по справі закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_2 щодо наявності вини позивача у ДТП спростовуються, оскільки згідно вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження. Згідно звіту №09-006 спеціаліста-автотоварознавця вартість матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля становить 91 166,78 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією «ЛЕВ ИНС» від 13.01.2015 року на території Болгарії та ЄС та відповідач має дійсний страховий сертифікат «Зелена картка».

Згідно п. 40.1 ст. 40 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон) МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

Згідно п. 41.2 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 37 Закону встановлено перелік обставин, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), серед яких відсутня така підстава як невиконання обовязків, передбачених ст.. 33 Закону, тож суд відхиляє доводи відповідача МТСБУ в цій частині.

Враховуючи положення п. 37.1.4. Закону, для звернення із заявою про страхове відшкодування, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, встановлюється строк в один рік з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивач 22.03.2016 року звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, однак доказів здійснення виплати до суду не надано.

Згідно п. 9.2 ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п. 4 Постанови ПВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки вартість матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля становить 91 166,78 грн., а сума страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. є недостатньою для повного покриття збитків, позивач має право на відшкодування різниці в розмірі 41 166,78 грн. безпосередньо відповідачем ОСОБА_2

Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, суд зазначає, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2015 року. При цьому, суд враховує конкретні обставини справи, а також положення ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Суд погоджується з тим, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральні страждання у вигляді душевних переживань через побутові незручності, пов'язані з відсутністю справного автомобіля, неможливістю користуватися ним протягом здійснення відновлювального ремонту, порушенням звичайного способу життя його та його родини, однак, враховуючи вимоги закону щодо розумності і справедливості, суд вважає можливим та доцільним стягнути з ОСОБА_2 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Вирішуючи питання в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд керується Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно ст. 1 якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено за надану правову допомогу грошові кошти в розмірі 2 204,00 грн., яка складається з наступного: надання консультації (2 години) 1 102,00 грн., підготовка та подання позовної заяви (2 години) 1 102,00 грн. та підтверджується актом виконаних робіт за договором №10/11-2015 від 10.11.2015 року та квитанцією від 20.11.2015 року, а також суму судового збору в розмірі 983,71 грн. згідно квитанції №ПН3669 від 23.11.2015 року.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути порівну з відповідачів на користь позивача суму судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Сгягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 41 166 (сорок одна тисяча сто шістдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяння моральних страждань в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, в іншій частині вимоги щодо стягнення компенсації за спричинення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті витрат на правову допомогу в розмірі по 1102 (одна тисяча сто дві) гривні з кожного, разом 2204 (дві тисячі двісті чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2, Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі по 491, 85 гривень з кожного, усього 983,71 гривня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Тарасов

22 листопада 2016 року