УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, третя особа - Уповноважений Верховної ради України з прав людини, про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У 2015 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 6 500 грн на відшкодування моральної шкоди за протиправну та несвоєчасно надіслану відмову в задоволенні запиту на інформацію.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 14 січня 2014 року він, за допомогою відповідного он-лайн сервісу, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із запитом на отримання публічної інформації. Оскільки станом на 08 лютого 2014 року, відповідь на запит не було надано, він направив скаргу на ім'я голови Вищого спеціалізованого суду України та продублював запит. Листом від 14 березня 2014 року йому надано запитувану інформацію не в повному обсязі.

У задоволенні запиту щодо кількості касаційних скарг у цивільних справах за 2013 рік, за якими Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було постановлено ухвалу про залишення без руху у зв'язку із ненаданням завірених копій судових рішень, які оскаржуються, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що у статистичній звітності така інформація не відображається.

Суму видатків на обслуговування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 2013 році, враховуючи оплату праці апарату суду та суддів, оплату комунальних послуг, ремонт будівель та інших господарських витрат позивачу не повідомили, оскільки інформація нібито належить до службової.

Також відповідач відмовляючи позивачу в задоволені запиту на доступ до публічної інформації жодною правовою нормою свою відмову у наданні інформації щодо кількості касаційних скарг у цивільних справах за 2013 рік, за якими Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було постановлено ухвалу про залишення без руху у зв'язку із ненаданням завірених копій судових рішень які оскаржуються, не обґрунтував. Крім того, позивачу не було роз'яснено порядок оскарження відмови, що також є порушенням.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2014 року № 53/0/29-14 в частині ненадання публічної інформації щодо суми видатків на обслуговування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 2013 році.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просив задовольнити позов.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволені позову, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивач звертаючись з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь коштів на відшкодування моральної шкоди, жодним чином не обґрунтував яких саме душевних страждань він зазнав внаслідок несвоєчасного отримання публічної інформації, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем заподіяно моральну шкоду, яку він повинен відшкодувати.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, третя особа - Уповноважений Верховної ради України з прав людини, про відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова