Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 408/6279/16-ц
Провадження № 22ц/782/976/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Єрмакова Ю.В., Яреська А.В.

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 27 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», треті особи- Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного Управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Біловодського районного суду з позовною заявою про стягнення з ДП «Укршахтгідрозахист», треті особи- Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного Управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, заборгованості з заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначив, що працював на ДП «Укршахтгідрозахист» в період з 01.01.2014 року по 04.06.2015 року та був звільнений за наказом № 87-к від 04.06.2015 року у звязку із порушенням работодавцем законодавства про працю та умов трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. В день звільнення предявив відповідачу вимогу про сплату усіх належних при звільненні сум, в тому числі заборгованості із заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, яка становила 45152 грн. 41 коп. На момент звернення суду заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку сплачена не була. Тож в своїй позовній заяві просив стягнути з ДП «Укршахтгідрозахист» заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу в сумі 45152,41 грн.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 27 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», треті особи- Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного Управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві про стягнення заборгованості з заробітної плати залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, як таку що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони та 3-і особи, яких було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, відповідно до ст..74 ЦПК України, в судове засідання не зявились, заяв про відкладення розгляду справи від останніх на адресу суду не надійшло. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України, без участі сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Приймаючи рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції послався на п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України та виходив з того, що позивачем до позовної заяви була надана ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 11.01.2016 року про скасування судового наказу від 04.11.2015 року про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, постановленою за заявою за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу, а не позивача, яка не стосується особисто позивача, тобто з недотриманням позивачем правил ст.118 ЦПК України позивач звернувся до суду з дійсним позовом, у звязку з чим суд помилково відкрив провадження по справі.

Таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій ст..96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідно до ч.1 п.8 ст.208 ЦПК України Суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Між тим, матеріали справи не містять інформації щодо надання позивачеві строку для усунення недоліків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається, що відповідач не підтверджує розмір заборгованості по заробітній платі, а відповідачем, у запереченнях проти позовних вимог, зазначається, що відповідач не визнає надану ОСОБА_2 довідку про заборгованість по заробітній платі № 141/01 від 25.06.2015року, оскільки довідка підписана особами без відповідних повноважень та їх підписи, від імені посадових осіб, не відповідають дійсним підписам цих осіб, та відмовляє у нарахуванні заборгованості по заробітній платі ОСОБА_2 з підстав відсутності на підприємстві, що перемістилося, первинної фінансової та кадрової документації, оскільки вказана документація залишилась на окупованій території.

З урахуванням вищевикладеного, можна зробити висновок про те, що заборгованість по заробітній платі у зазначеному позивачем розмірі відповідачем не нарахована.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, позивач повинен надати письмові докази на підтвердження наявності цієї заборгованості, а ОСОБА_2 посилався саме на те, що відповідачем не підтверджується та не спростовується сума заборгованості по заробітній платі, оскільки необхідна документація залишилась на окупованій території, тобто існує спір про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Неможливість видачі судового наказу у разі наявності спору про право, передбачено ст..100 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду з тих підстав, що позивачем, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, порушено правила ст..118 ЦПК України є неправильним, таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства та порушує право позивача на судовий захист ( ст..15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України).

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року у справі № 6-23767св15.

За таких обставин, відповідно до ст..311 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, ст.ст. 311, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 27 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», треті особи- Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного Управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві про стягнення заборгованості скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: