АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу КоноваловаЕсталіна Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Орган опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус КМНО Коновалова Е.А., в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 26.11.2013 між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А., реєстровий номер 5434.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що на обліку в органі опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває ОСОБА_5, якого рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.04.2008 визнано недієздатним. ОСОБА_6 відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2008 призначено опікуном ОСОБА_5 У червні 2014 року недієздатний ОСОБА_5 звернувся до органу опіки та піклування та надав копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, з якої вбачається, що квартира АДРЕСА_1 продана та новим її власником є ОСОБА_3 Позивачем були направлені відповідні листи до РУ ГУ МВС України щодо вжиття заходів, у зв'язку з незаконним відчуженням житла недієздатної особи. Опікун недієздатного перебуває на стаціонарному лікуванні, у зв'язку з психічним захворюванням та сама потребує стороннього догляду, тому згідно ст. 65 СК України функції опікуна покладаються на орган опіки та піклування. В порушення вимог ст.ст. 41, 71 ЦК України спірний договір укладений недієздатною особою без дозволу опікунської ради, а отже є нікчемним.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2016 позов задоволено - визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 26.11.2013 між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом КМНО КоноваловоюЕ.А., реєстровий номер 5434 (а.с. 182-185).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.06.2016 відмовлено в задоволенні заяви представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення (а.с. 216, 217).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати частково та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири, що належала ОСОБА_6 Вважає, що визнання недійсним всього договору купівлі-продажу квартири, при тому, що недієздатному належала лише Ѕ частина квартири є незаконним. При цьому, також зазначає, що позивач не має права діяти від імені ОСОБА_6, а відтак не мав права вимагати визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири, що належала останній.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам закону та порушує права недієздатного, а тому наявні правові підстави для визнання його недійсним.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 26.11.2013 між ОСОБА_5, ОСОБА_6 (продавці), від імені яких на підставі довіреності діяла ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 92, 93).

Відчужувана квартира належала ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19.11.1993 ДБК-4 корпорації «Київміськбуд». Свідоцтво про право власності на житло зареєстроване в Київському міському БТІ 17.12.1993 за № 5451. Згідно даних реєстрації вказана квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності (а.с. 95).

Відповідно до довідки КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва № 16937 від 02.10.2014 ОСОБА_5 з 21.10.2003 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.04.2008 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в АДРЕСА_1 визнано недієздатним (а.с. 6).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2008 встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначено його опікуном ОСОБА_6 (а.с. 7).

18.11.2013 приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. посвідчено довіреність від імені ОСОБА_5 на представлення його інтересів ОСОБА_8 щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 126).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

У відповідності до вимог ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Таким чином, ОСОБА_5, як недієздатна особа, в силу вимог закону, не мав права видавати довіреність від свого імені, а також особа на яку було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_5 на представлення його інтересів не є опікуном над недієздатним та, відповідно, не може від його імені вчиняти жодного правочину.

Також, пунктом 3 ст. 71 ЦК України закріплено, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частина 1 ст. 216 ЦК України встановлює, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, проаналізувавши означені норми закону та надавши належну оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору.

При цьому, слід зазначити, що орган опіки та піклування звертаючись до суду з даним позовом діяв на захист інтересів недієздатного у відповідності до положень ст. 65 ЦК України і судом під час розгляд справи було встановлено, що ОСОБА_6, яка є опікуном над дієздатним, сама перебуває на стаціонарному лікуванні в медичному об'єднанні «Психіатрія» у м. Києві, відтак недієздатний фактично залишився без опікуна.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що орган опіки та піклування не мав належних підстав для пред'явлення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу в цілому, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних в ній доказах та вимогах закону.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно визнав недійсним договір купівлі-продажу в Ѕ частині квартири, що належала ОСОБА_6, слід зазначити наступне.

Як вже вказувалось, відчужувана квартира належала ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19.11.1993 ДБК-4 корпорації «Київміськбуд». Свідоцтво про право власності на житло зареєстроване в Київському міському БТІ 17.12.1993 за № 5451. Згідно даних реєстрації вказана квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності (а.с. 95).

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України закріплено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про виділ або поділ майна, що є у спільній сумісній власності, як то передбачено ст.ст. 370, 372 ЦК України.

З вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення, яке спрямоване на захист майнових інтересів недієздатної особи.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Книш Богдана Анатолійовича - Басараб Наталії Володимирівни - відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва