У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 01 листопада 2001 року по

22 жовтня 2015 року він працював на підприємстві відповідача. Понад 13 років постійно наражався на шкідливі та небезпечні для здоров'я фактори, що призвело до того, що починаючи з 2009 року його почала турбувати біль в хребті та суглобах, а з 2013 року змушений був періодично проходити амбулаторне та стаціонарне лікування.

22 жовтня 2015 позивач був звільнений у зв'язку із невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок поганого стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи та отримав професійне захворювання з відповідним діагнозом: вібраційна хвороба від дії локальної вібрації першої-другої ступені з синдромом вегетативно-сенсорної поліневропатії, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС першого-другого ст.), деформуючим остеоартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ст.) Радикулопатія попереково-грижова, L5,

S1 справа з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом, нейродисртофією у вигляді деформуючого остеоартрозу, у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ст.)

Висновком МСЕК від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_4 первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності (30% по вібраційній хворобі, 10% по радикулопатії), а також встановлена третя група інвалідності, з повторним переоглядом 01 вересня 2016 року, надано рекомендації в забезпеченні лікарськими засобами, ВПМ, санаторно-курортному лікуванні.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 липня 2015 року № 3 встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота ОСОБА_4 впродовж 13 років 11 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на підприємстві.

У зв'язку з викладеними обставинами, позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях внаслідок втрати здоров'я та працездатності. Він втратив нормальні життєві зв'язки, його супроводжує постійний страх, пов'язаний з неспроможністю матеріально забезпечити себе та своїх близьких, він страждає безсонням, уникає зустрічей з друзями, оскільки незважаючи на свій молодий вік має хворобливий стан, який характерний для літніх людей, а це додає дискомфорту та моральних страждань. Постійні розпитування знайомих про обставини хвороби викликає душевні страждання, почуття незручності та невпевненості в собі.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 137 800 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв'язку із ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виробництвом.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року позов

ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_4 кошти у сумі 45 тис. грн в рахунок відшкодування, завданої моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року у задоволенні заяви ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

04 серпня 2016 року змінено рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої з ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, та зменшено цей розмір з 45 тис. грн до 20 тис. грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня

1995 року, обґрунтовано виходив із ступеню фізичних і моральних страждань, заподіяних позивачу, їх тривалості та тяжкості, істотності вимушених змін у його виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

З огляду на вказані обставини справи, апеляційний суд дійшов до правильного висновку про зменшення розміру моральної шкоди до суми 20 тис грн.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська