УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроблаго», ОСОБА_5, треті особи: Чернігівське міське управління юстиції, ОСОБА_6, про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності на квартиру, визнання статуту в частині недійсним та визнання права власності на частку квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила:

- визнати недійсним правочин передачі ОСОБА_5 до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Агроблаго» (далі - ТОВ «Агроблаго») квартири АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1, видане ТОВ «Агроблаго» на підтвердження реєстрації права власності на вказану квартиру;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири.

22 березня 2016 року ОСОБА_4 подала заяву про часткову зміну предмета позову, у якій просила визнати недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Агроблаго» від 11 лютого 2014 року в частині передачі спірної квартири, оформлене протоколом загальних зборів ТОВ «Агроблаго» від 11 лютого 2014 року № 1, та статут ТОВ «Агроблаго», затверджений рішенням загальних зборів ТОВ «Агроблаго» від 11 лютого 2014 року № 1 в частині внесення до статутного фонду вказаної вище квартири; позовну вимогу про визнання недійсним правочину передачі ОСОБА_5 до статутного капіталу ТОВ «Агроблаго» квартири залишити без розгляду, а решту позовних вимог, заявлених у первісному позові підтримала у повному обсязі (а. с. 123-124, т. 2).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2014 року їй у власність була виділена 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, у результаті поділу спільного майна подружжя. Реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру з тих підстав, що квартира на момент винесення рішення судом вже була відчужена ОСОБА_5

Позивачка вказувала, що під час розгляду адміністративним судом справи за її позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права власності на спірну квартиру вона дізналась, що 19 лютого 2014 року право власності на квартиру було вцілому зареєстровано за ТОВ «Агроблаго». Підставою для видачі свідоцтва була передача ОСОБА_5 спірного майна до статутного фонду ТОВ «Агроблаго».

Посилаючись на те, що спірна квартира набута сторонами під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

При новому розгляді справи, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахували висновки і мотиви скасування попередніх рішень, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, та на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що рішення загальних зборів засновників, оформлене протоколом загальних зборів засновників про заснування ТОВ «Агроблаго» від 11 лютого 2014 року №1 та статут товариства, затверджений цим же рішенням, не є правочинами, а отже вони не можуть бути визнані недійсними з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України; при цьому судами правильно враховано, що починаючи з 19 лютого 2014 року спірна квартира після передачі її до статутного капіталу ТОВ «Агроблаго» є власністю останнього і не перебуває у власності ОСОБА_5 або ОСОБА_4, а тому у ОСОБА_4 виникає лише право вимоги виплати половини вартості внесеного майна, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності НОМЕР_1, видане ТОВ «Агроблаго» на спірну квартиру є похідними від позовних вимог про визнання недійсними рішення загальних зборів ТОВ «Агроблаго» від 11 лютого 2014 року в частині передачі спірної квартири та статуту ТОВ «Агроблаго», затвердженого рішенням загальних зборів ТОВ «Агроблаго» від 11 лютого 2014 року № 1 в частині внесення її до статутного фонду, судами попередніх інстанцій вмотивовано відмовлено у задоволенні цих вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

О.В.Попович