Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення апеляційного суду Київської області від 2 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк, правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 1/22, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою 14 % річних та терміном повернення до 4 квітня 2017 року. На забезпечення виконання позичальником умов цього договору 5 квітня 2007 року між сторонами було укладено договори іпотеки, предметами яких є належні іпотекодавцю на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 118,8 кв. м, житловою площею 60,7 кв. м, з госпблоком літ. «Б» та погрібом літ. «А», та земельна ділянка, загальною площею 0,146 га, що розташована на території Маласолтанівської селищної ради у с. Мала Солтанівка Васильківського району Київської області, цільове призначення якої - для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 своїх договірних зобов'язань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 28 серпня 2015 року становив 188 184 грн 42 коп. та 40 689,81 доларів США, що еквівалентно 871 807 грн 75 коп., і складався з: 28 948,06 доларів США заборгованості за кредитом, 11 741,75 доларів США заборгованості за відсотками, 188 184 грн 42 коп. пені. У рахунок погашення цієї заборгованості позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2016 року позов ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором від 5 квітня 2007 року № 1/22, що становить 1 059 992 грн 17 коп. звернуто стягнення на належний на праві приватної власності ОСОБА_7 будинок АДРЕСА_1, загальною площею 118,8 кв. м, житловою площею 60,7 кв. м, з госпблоком літ. «Б» та погрібом літ. «А», що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 5 квітня 2007 року, а також на земельну ділянку, загальною площею 0,146 га, що розташована на території Маласолтанівської селищної ради у с. Мала Солтанівка Васильківського району Київської області, цільове призначення якої - для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 5 квітня 2007 року, шляхом визнання права власності за ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за ціною 1 067 000 грн, в тому числі: житловий будинок за ціною 732 000 грн, земельна ділянка за ціною 335 000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 2 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у задоволенні позову. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що 5 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк, правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 1/22, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США зі сплатою 14 % річних та терміном повернення до 4 квітня 2017 року.

На забезпечення виконання позичальником умов цього договору 5 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_7 було укладено договори іпотеки, предметами яких є належні іпотекодавцю на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 118,8 кв. м, житловою площею 60,7 кв. м., з госпблоком літ. «Б» та погрібом літ. «А», та земельна ділянка, загальною площею 0,146 га, що розташована на території Маласолтанівської селищної ради у с. Мала Солтанівка Васильківського району Київської області, призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, ринкова вартість об'єкта оцінки без ПДВ становить 1 067 000 грн, у тому числі: вартість будинку - 732 000 грн, вартість земельної ділянки - 335 000 грн.

Установлено, що станом на 28 серпня 2015 року за ОСОБА_7 рахувався борг у розмірі 188 184 грн 42 коп. та 40 689,81 доларів США, що еквівалентно 871 807 грн 75 коп., і складався з: 28 948,06 доларів США заборгованості за кредитом, 11 741,75 доларів США заборгованості за відсотками, 188 184 грн 42 коп. пені, всього у загальній сумі 1 059 992 грн 17 коп.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, неправильно застосував норми статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», однак установивши факт невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, вірно вирішив спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі 6-1625цс16.

Скасовуючи законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, які були досліджені місцевим судом, й не досліджуючи нових доказів у справі, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 5 квітня 2007 року № 1/22.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної МариниАнатоліївни задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 2 червня 2016 року скасувати, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: