АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року в справі за позовом ПАТ «КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення відповідачів та їх представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ КБ «Парвекс Банк» звернулося до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 418-010/06Р від 30.03.2006 року, та просили стягнути заборгованість станом на 02 червня 2015 року в розмірі 19 903,18 доларів США, з яких борг по тілу кредиту 7585,00 доларів США, по відсоткам 1 1991,00 Доларів США, пеня за прострочення погашення кредиту 8299,09 доларів США, та пеня за процентами 2028,09 доларів США.

Вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачу в 2006 році був наданий кредит в сумі 15954 долари США зі сплатою 12 % річних зі строком повернення до 30 березня 2012 року. В забезпечення виконання вказаних зобов'язань 30 березня 2006 року з відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки, який набуває чинності з моменту його підписання і діє до 30 березня 2015 року.

Так як відповідачі зобов'язання не виконують позивач просив стягнути з них солідарно заборгованість.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено через пропуск позивачем строку позовної давності.

Представник позивача подав апеляційну скаргу в якій просив про скасування рішення з ухваленням нового рішення по справі. В скарзі посилався на те, що суд не сприяв повному та всебічному розгляду справи та не врахував, що порука за умовами договору діє до 30 березня 2015 року, а тому позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вимогами до поручителя.

До апеляційного суду представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлений, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову вважав встановленим такі обставини.

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 30 березня 2006 року був укладений кредитним договором № 418-010/06Р за умовами якого відповідачу наданий кредит в сумі 15954 долари США зі сплатою 12 % річних зі строком повернення до 30 березня 2012 року. В забезпечення виконання вказаних зобов'язань 30 березня 2006 року з відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки, який набуває чинності з моменту його підписання і діє до 30 березня 2015 року.

В суді першої інстанції відповідачем по справі була подана заява про застосування строку позовної давності.

З позовною заявою позивач звернувся 11 листопада 2015 року, що вбачається з відмітки на конверті, оскільки позову був надісланий до суду поштою.

Виходячи з вимог ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України суд встановив, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду, який суд вірно обраховував з 30 березня 2012 року.

Вказані обставини не спростовані і представником позивача в поданій ним апеляційній скарзі.

Відмовляючи в задоволенні позову до поручителя, суд також виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності, проте суд не врахував , що договір поруки діє до 30 березня 2015 року.

Тобто, виходячи з вимог ч.4 ст. 559 ЦК України порука припинилась так як закінчився строк встановлений в договорі поруки до звернення позивача до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити підставу відмови в задоволенні позову до поручителя. Зазначивши такою підставою ст. 559 ЦК України, а не пропуск позивачем строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313. 314. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Правекс Банк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року змінити в частині правових підстав для відмови в задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2, зазначивши підставою для відмови ч.4 ст. 559 ЦК України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: