Справа №592/3818/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1242/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

18 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що з 19.07.1976 р. по 27.06.2012 р. він працював у ПАТ СНВО. Звільнений у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності згідно ст. 38 КЗпП України.

06.03.1985 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав відкриту нейро-механічну травму черепу та головного мозку. Дана обставина підтверджується актом за формою Н-1 від 18.03.1985 року.

24.10.1995 р. йому вперше було встановлено третю групу інвалідності, 60 % втрати працездатності внаслідок травми на виробництві.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 34 від 16.04.2010 р. у позивача було встановлено ряд професійних захворювань.

14.07.2010 р., 06.07.2011 р. та 09.07.2014 р. на повторних переоглядах позивачу встановлено 85% стійкої втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання.

Посилаючись на те, що з вини відповідача йому була заподіяна моральна шкода, на її відшкодування просив стягнути 34000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ "Сумське НВО" на користь ОСОБА_3 34000 грн. на відшкодування моральної шкоди та в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах із відповідачем з 19 липня 1976 року по 27 червня 2012 року, працював значну частину трудової діяльності котельником.

27 червня 2012 року ОСОБА_3 було звільнено за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію по інвалідності (а.с.4-5).

Стаж роботи ОСОБА_3 за професією котельника складає 27 років; в умовах впливу шкідливих факторів складає 27 років, його умови праці у відповідача відповідали ІІІ класу 3 ступеню шкідливих та небезпечних умов праці (а.с.9).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач втратив працездатність у зв'язку з каліцтвом і професійним захворюванням, які виникли в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці, в зв'язку з чим позивачу була заподіяна моральна шкода, на відшкодування якої, враховуючи характер, обсяг та тривалість страждань, вимушених змін у життєвих стосунках позивача та їх негативні наслідки, судом визначена грошова сума в розмірі 34000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, оскільки вони ґрунтуються на повному і всебічному зясуванні всіх обставини справи та зроблені з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Проте, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру суми, яка підлягає стягненню на користь позивача в рахунок заподіяної йому шкоди. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

З акту № 43 про нещасний випадок на виробництві від 18 березня 1985 року вбачається, що ОСОБА_3 отримав травму на виробництві відкрита нейромеханічна травма черепа та головного мозку. Відповідно до пункту 15.1. вищезазначеного акту, причиною нещасного випадку стало ненадійне кріплення вільного кінця ланцюгового стропу; незабезпечення безпечної організації робіт при збиранні корпусу теплообмінника з трубчаткою. Травмуючий фактор крюк цепного стропу. (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що у звязку з отриманням виробничої травми позивачу була встановлена у 1995 році ІІІ група інвалідності і 60% втрати професійної працездатності.

З виписки із медичної карти ОСОБА_3 під час його знаходження на обстеженні в Харківському науково-дослідному інституті гігієни праці і профзахворювань в період часу з 17 березня 2014 року по 07 квітня 2014 року вбачається, що за наслідками обстеження у нього був встановлений ряд професійних захворювань (а.с.10).

23 березня 2010 року складене повідомлення про професійне захворювання ОСОБА_3 за формою П-3. З названого повідомлення вбачається, що під час обстеження ОСОБА_3 був встановлений наступний діагноз.

Основний діагноз: ХОЗЛ IІ стадії пилової етіології в фазі нерізкого загострення. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок з вираженим вегетативно-тофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук, міофіброз м'язів передпліч та плечового поясу, 2-х сторонній плечеволопатоковий переартроз, 2-х сторонній деформуючий остеоартроз ліктьових та променево-зап'ястковий суглобів зі стійким больовим синдромом та обмеженням функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від тривалого впливу локальної вібрації, фізичного перевантаження на виробництві). Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниженням слуху (4 ст.) професійного характеру. Наслідки перенесеної виробничої травми черепа та головного мозку у формі вираженого астено-цефалгічного синдрому та органічними інтелектуально-мністичними порушеннями;

супутній діагноз: РОХП з больовим синдромом. ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст. НК І ст.

В повідомленні про професійне захворювання ОСОБА_3 також зазначено про те, що його працездатність обмежена; протипоказана робота в умовах впливу пилу, шуму, вібрації, тяжких фізичних навантажень (а.с.7).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 34 від 16 квітня 2010 року професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причиною професійного захворювання позивача стало проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, важкості праці (а.с.9). З названого Акту розслідування … № 34 від 16 квітня 2010 вбачається, що позивач працював в умовах, коли показники шуму, загазованості та важкості праці значно перевищували гранично допустимі рівні (а.с.9 зворот).

З Актів огляду ОСОБА_3 комісією МСЕК 14 липня 2010 року вбачається, що позивачу встановили 85 % втрати професійної працездатності, з них 25% встановили вперше у звязку з виявленим профзахворюванням ( ас. 29);

відповідно до Акту огляду позивача комісією МСЕК 06 липня 2011 року встановлено 85 % втрати професійної працездатності, з них 25%-по профзахворюванню, 60%- встановлено у 1995 році у звязку з виробничою травмою ( ас. 33).

Відповідно до довідки МСЕК від 09 липня 2014 року ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності, 85 % втрати професійної працездатності та рекомендовано лікування у пульмонолога, ЛОР, невропатолога (а.с.11). З Акту огляду позивача комісією МСЕК 09 липня 2014 року вбачається, що встановлено 85 % втрати професійної працездатності, з них: 25% - по профзахворюванню, 60 %- встановлено у 1995 році у звязку з виробничою травмою (ас. 11).

Таким чином зібраними у справі доказами підтверджуються висновки суду про те, що ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" не створило безпечних та належних умов праці на робочому місці позивачки, внаслідок чого він отримав виробничу травму та професійні захворювання.

У той же час відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці", який набрав чинності з 1 січня 2015 року, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" викладено в новій редакції - Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»", п. 8 ст. 36 якого передбачає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Обґрунтовуючи свій позов про стягнення грошової суми в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, позивач посилався те, у зв'язку з травмою та профзахворюванням він втратив здоровя, профзахворювання спричиняють йому моральні страждання, порушують нормальні життєві звязки та звички, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок професійних захворювань він втратив роботу та можливість продовжувати трудову діяльність. Позивач посилався на значне погіршився стану здоров'я та загального самопочуття - постійні головні болі та шум у вухах, у зв'язку з чим змушений постійно приймати ліки. Позивач посилався на те, що стан здоров'я перешкоджає йому повноцінно спілкуватися з друзями, рідними, а за останні роки значне погіршення стану здоров'я позбавило його надії на ведення звичайного способу життя, продовження особистих повноцінних стосунків з близькими та знайомими. Позивач також зазначав, що його дуже пригнічує, що його рідні страждають через його стан здоровя.

Доводи позивача про обсяг його моральних страждань колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, так як вони узгоджуються з тим переліком професійних захворювань та травм, які у нього виявлені.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру суми, яка підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі врахував як доводи позивача так і заперечення відповідача, а тому рішення суду підлягає зміні. Ураховуючи характер і обсяг моральних страждань, які зазнає позивач як наслідок вищеназваних професійних захворювань, а також виходячи з розяснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", засад розумності, виваженості та справедливості, у суду першої інстанції були підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 22000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, а не 34000 грн., як зазначено у рішенні.

У колегії суддів відсутні підстави для визнання обґрунтованими доводів апеляційної скарги Товариства про те, що за отримане у 1985 році каліцтво на виробництві позивач отримав відшкодування моральної шкоди, оскільки під час розгляду справи відповідач не надав належні докази на їх підтвердження, зокрема, не надав документ з підписом позивача за отримання такого відшкодування.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що сама по собі наявність наказу про відшкодування шкоди від 10.12.1996 р. не є безумовним доказом про отримання позивачем такого відшкодування, а є лише припущенням про можливість такого відшкодування, тим більше заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що з названим наказом зазначені у ньому працівники (потерпілі) не були ознайомлені; відсутні під цим наказом і підписи осіб, які мали б виконувати названий наказ ( ас. 43).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2016 року змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) 22000 (двадцять дві тисячі грн.) в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, а не 34000 грн., як зазначено у рішенні суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -