Справа № 603/732/16-ц
Провадження №2/603/337/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання - Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Дубенківської сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,4995 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2;

- земельну ділянку площею 0,5883 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2;

- земельну ділянку площею 0,3516 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняла, оскільки проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 років в с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 актовий запис №2.

Ще за життя померлому належали:

- земельна ділянка площею 0,4995 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.10.2016 року №31-1912-0.61-923/2-16, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № витягу НВ-016, сформованого 17.10.2016 року;

- земельна ділянка площею 0,5883 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.10.2016 року №31-1912-0.61-923/2-16, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № витягу НВ-016, сформованого 17.10.2016 року;

- земельна ділянка площею 0,3516 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.10.2016 року №31-1912-0.61-923/2-16, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № витягу НВ-016, сформованого 17.10.2016 року

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 15.12.1951 року, згідно якого ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1

Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємець за законом першої черги.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державного акта на право приватної власності на землю, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори від 30.11.2016 року №1463/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акта був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 02.12.2016 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серій НОМЕР_2 виданий Дубенківською сільською радою 11.03.2003 року ОСОБА_2, загублений.

На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживала з померлим, що підтверджується довідкою від 13.09.2016 року №497 виданого виконавчим комітетом Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві, а отже, ОСОБА_1, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1273 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме, на:

- земельну ділянку площею 0,4995 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2;

- земельну ділянку площею 0,5883 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2;

- земельну ділянку площею 0,3516 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом і які належали - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян