Справа №442/4024/16-ц
Провадження №2/442/1467/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об»єднання» Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та визнання права власності на реконструйовану квартиру,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 3/1-22 від 28.02.2007 року виданого комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради Львівської області, вони являються власниками квартири АДРЕСА_1.

З метою покращення житлових умов ними було здійснено внутрішнє перепланування квартири з реконструкцією балкону (лоджії).

На їхнє замовлення КП «Львівської обласної ради Дрогобицьке МБТІ та ЕО» здійснило технічну інвентаризацію квартири, виготовлено технічну документацію та видано новий Технічний паспорт, згідно якого квартира АДРЕСА_2, яка знаходиться на другому поверсі, складається з: коридору, кухні, санвузла та 3-ох житлових кімнат, загальна площа квартири становить - 67,3 кв. м., житлова 46,9 кв. м..

Дана квартира, що знаходиться за вище вказаною адресою, була реконструйована за їхні кошти й в теперішній час знаходиться в стані придатному для проживання. На даний час, вони мають намір одержати правовстановлюючі документи на реконструйовану квартиру, у зв»язку з чим подали до суду позов до Дрогобицької міської ради із вимогою про визнання за ними права власності на реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

В процесі перепланування квартири та відновлення лоджії на їхню адресу, не надходило жодних скарг чи заяв з приводу порушень прав та інтересів третіх осіб, однак коли вони вже почали користуватися даною квартирою то сусід з 4 квартири - ОСОБА_4, постійно чинить їм перешкоди у користуванні квартирою, обґрунтовуючи це тим, що їй не подобається, що вони зробили таке перепланування, адже її квартира знаходиться на одній площадці з їхньою, і тим самим вони їй нібито створили певні незручності, проте не вказує які саме, при цьому інколи чинить їм перешкоди у вільному доступі до їхньої квартири. Відповідач твердить, що нею також були затрачені певні кошти на перепланування їхньої квартири, зокрема на реконструкцію балкону, однак жодних доказів про таке не має і не може мати, адже це не відповідає дійсності, тобто безпідставно претендує на їхнє майно. Крім цього відповідач пише на них скарги в різні інстанції в тому числі і до третьої особи КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, як балансоутримувача будинку № 7 по вул.Холмська в м.Дрогобичі, зважаючи на викладене вище в них виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених (не визнаних) прав.

Сторони в судове засідання не з?явилися, однак в матеріалах справи маються заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, позивачі позов підтримують, відповідач не заперечує щодо задоволення, третя особа покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що позивачам згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 3/1-22 від 28.02.2007 року виданого комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради Львівської області, на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

З метою покращення житлових умов позивачами було здійснено внутрішнє перепланування квартири з реконструкцією балкону (лоджії), внаслідок чого квартира складається з: коридору, кухні, санвузла та 3-ох житлових кімнат, загальна площа квартири становить - 67,3 кв. м., житлова 46,9 кв. м., однак на даний час це право оспорюється (не визнається) відповідачем.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 p.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 p. № 475/97-ВР (далі -Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у вітчизняному законодавстві України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст.. 16 ЦКУ). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом (тобто юридично забезпечена) можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживанню. Правомочності розпорядження означають юридичну забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, котрі, однак, не повинні суперечити закону та не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою створення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися чи розпоряджатися своїм майном. Підставою відповідного звернення до суду може слугувати посилання позивача на належне йому право користуватись і розпоряджатись майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створені позивачеві перешкод, щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об»єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей.

У відповідності до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту права є його визнання.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що ми змушені в судовому порядку ставити питання про «припинення дії, яка порушує право» тобто усунення перешкод у користуванні квартирою, та вимоги про визнання права адже таке не визнається відповідачем і без його згоди не можемо вільно розпоряджатися своїм майном.

А також, окрім цього, відповідно до положення ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом.

Як зазначає ст. 383 ЦК України, власник квартири може за своїм розсудом здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданої йому для використання як єдине ціле за умови, що ці зміни не приведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку й не порушує санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно ч.3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно зведене нерухоме майно може бути визнано за особою, вчинивши самочинне будівництво згідно рішення суду.

Окрім цього, одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Узаконення самочинної реконструкції квартири необхідне позивачам для реалізації права власності, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи наведене й на підставі чинного законодавства України, суд прийшов до переконання, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212215 ЦПК України, ст..16, 328, 383, 376 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити.

Визнати за:

- ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/4 частину реконструйованої квартири (загальною площею - 67,3 кв. м., житловою площею - 46,9 кв. м.), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

- ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) право власності на 1/4 частину реконструйованої квартири (загальною площею - 67,3 кв. м., житловою площею - 46,9 кв. м.), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

- ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3) право власності на 1/2 частину реконструйованої квартири (загальною площею - 67,3 кв. м., житловою площею - 46,9 кв. м.), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.