Справа № 452/142/16 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/2911/16 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Струс Л.Б.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Австрійського підприємства у формі ТОВ «Рамбер - Україна» на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботи Н.Г.,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції від 14.12.2015 року, а саме, оскаржив постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-885/2009, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області. Просить визнати цю постанову неправомірною і скасувати, відповідно зобов»язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботу Н.Г. вчинити дії з виконання судового рішення.

Скаргу мотивував тим, що законні права його довірителя державним виконавцем проігноровані поспішним винесенням постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-885/2009, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області, оскільки державним виконавцем не вжито всіх і конкретних заходів до фактичного виконання судового рішення, як завершальної стадії права особи на правосуддя.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2016 року скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботи Н.Г. - задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботи Н.Г. з приводу винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа №2-885/2009, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області 12.10.2015 року, скасовано постанову ВП № 49625126 від 14.12.2015 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою Австрійське підприємство у формі ТОВ «Рамбер - Україна» оскаржило таку в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що до ВДВС Червоноградського МУЮ надійшла заява про прийняття до виконання дублікату виконавчого листа № 2-885/2009 року, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області 12 жовтня 2015 року, від стягувача за таким виконавчим документом, яким є ОСОБА_3 Під час розгляду поданої ОСОБА_3 через його представника ОСОБА_4 заяви та доданих до неї документів, старший державний виконавець Хвалібота Н.Г. виявив порушення, які полягають в пред»явленні виконавчого документу до виконання не за підвідомчістю виконання рішення. Не погоджуючись з такою позицією старшого державного виконавця, було подано скаргу на дії державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 885/2009 року, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області. В основу скарги лягло твердження, що права ОСОБА_3 державним виконавцем проігноровані поспішним винесенням постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа.

На думку апелянта, дії державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Хваліботи Н.Г. є правомірними та такими, що відповідають Закону України «Про виконавче провадження». Натомість, суд першої інстанції не взяв до уваги приписи ч. 3 ст. 61 ЦПУ України, абзацу 2 п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, абзац другий п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, внаслідок чого постановив незаконне рішення.

Просить ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що 20 листопада 2015 року представник стягувача ОСОБА_4 подав до відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції заяву про прийняття до виконання виконавчого листа, а саме: дублікату виконавчого листа № 2-885/2009, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області 12.10.2015 року, на підставі рішення Самбірського районного суду Львівської області, яке набрало законної сили 14 листопада 2012 року. У заяві вказав, що нова адреса боржника м. Соснівка Львівської області, вул. 22 Січня, 22А, оскільки згідно виконавчого документа адреса боржника була вказана м. Самбір Львівської області, вул. Коперніка, 73А, прим. 58/61.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції від 14 грудня 2015 року ВП №49625126 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання дублікату виконавчого листа № 2-885/2009, оскільки виконавчий документ пред»явлено не за підвідомчістю виконання рішення. При цьому державний виконавець у постанові посилався на те, що згідно виконавчого документу адреса боржника м. Самбір, вул. Коперніка, 73 «а», прим.58/61, а у заяві вказано, що нова адреса боржника м. Соснівка, вул.22 січня, 22 «а». Однак документи, які б підтверджували дані у поданих стягувачем документах відсутні.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду скарги ОСОБА_3 у судовому засіданні знайшло підтвердження порушення його законних прав передчасним прийняттям головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботою Н.Г. 14 грудня 2015 року постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання дублікату виконавчого листа №2-885/2009, виданого Самбірським міськрайонним судом Львівської області 12.10.2015 року, який підлягав виконанню.

Так, у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скар» роз»яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Державний виконавець зобов»язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов»язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У звязку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов»язковими до виконання на всій території України та згідно зі ст. 129 ч. 3 п. 9 Конституції України основною засадою судочинства є обов»язковість рішень суду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що державним виконавцем взагалі не вживались заходи щодо перевірки вказаного у заяві нового місця проживання боржника.

У судовому засіданні та під час провадження за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботи Н.Г. ні останньою, ані представником зацікавленої особи Австрійського підприємства у формі ТОВ «Рабмер Україна» ОСОБА_2 не представлено суду даних на спростування позиції представника заявника ОСОБА_4 та вимог ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», якою регламентовано підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень, чи інших виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби і можуть бути переданими до відділів примусового виконання рішень в установленому Міністерством юстиції України порядку. Таких доказів не надано і суду апеляційної інстанції.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Ураховуючи наведені нормативні акти у сукупності з поясненнями представника заявника, подані суду документи державним виконавцем, котрі цього не спростовують, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 14.12.2015 року, котра прийнята головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Хваліботою Н.Г. завчасно, є неправомірною та підлягає скасуванню. А відтак, прийшов до правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін,.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав на підтвердження незаконності ухвали, висновків суду не спростовують, а тому не приймаються до уваги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального закону, а відтак, підстави для її скасування відсутні. Тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1.ч.1. ст. 312, ст. 313, п. 4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Австрійського підприємства у формі ТОВ «Рамбер - Україна» - відхилити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Струс Л.Б.