АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/233/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1506/16Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

суддів : Лобова А.О., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Колодюк О.П.

за участі представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 18.04.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в сумі 122 303 грн. на термін до 18.04.2014 року. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, а тому станом на 18.12.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 81289,84 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 квітня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № PLL0АК05830147, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язалося надати ОСОБА_3 кредитні кошти на строк до 18 квітня 2014 року шляхом перерахування у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 170 719 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,1400 % від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2. даного Договору.

Періодом погашення кредитну визначено з «17» по «24» число кожного місяця. Щомісячне погашення заборгованості позичальником визначено у сумі 2621,60 грн., що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороди (а.с. 7-9).

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду від 31.05.2010 року, яке набрало законної сили, було частково задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання одностороннього підняття процентної ставки за кредитним договором незаконним та зобов'язання вчинити певні дії та визнано незаконним підвищення ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку процентної ставки по спірному кредитному договору у розмірі 27,48 % на рік з 01.02.2009 року, зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок з 01.02.2009 року відсоткової ставки по кредиту у відповідності з розмірами, встановленими кредитним договором №PLL0АК05830147 від 18.04.2007 року; зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок зайво стягнутих сум відсоткової ставки та перерахувати їх в рахунок погашення кредиту за кредитним договором №PLL0АК05830147 від 18.04.2007 року.

Вказаним рішенням встановлено, що на момент його ухвалення ОСОБА_3 належним чином виконував взяті на себе договірні зобов'язання, заборгованості за кредитним договором №PLL0АК05830147 від 18.04.2007 року не мав.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_3 надано копії квитанцій (чеків), які підтверджують здійснення проплат за кредитним договором у період з травня 2007 року по квітень 2014 року на загальну суму 231 211,42 грн. (а.с. 38-54).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплатити відсотки.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не порушив свої договірні зобов'язання, надав докази на підтвердження всіх щомісячних платежів за кредитним договором, а надана банком виписка по кредитному договору не є достатнім доказом на підтвердження наявності у відповідача боргу за кредитним договором у розмірі, вказаному у позові.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

У судах першої та апеляційної інстанції представниками ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №PLL0АК05830147 від 18.04.2007 року, який би беззаперечно вказував на наявність такої заборгованості та її розмір.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 31.05.2010 року, яке набрало законної сили встановлено, що на момент його ухвалення відповідач не мав заборгованості за кредитним договором. Проте, відповідно до розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31 травня 2010 року, за ОСОБА_3 рахувалася заборгованість у розмірі 4652,67 грн., що суперечить обставинам, встановленим судовим рішенням. Окрім того, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_3 почала обраховуватися саме з 01 лютого 2009 року, тобто з часу протиправного підвищення відсоткової ставки за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає сумнівними доводи апелянта про те, що після набрання чинності вищевказаного рішення, банком було здійснено перерахунок заборгованості з урахуванням визначеної договором відсоткової ставки у розмірі 16,08 %, а тому вказаний розрахунок не може бути взятий до уваги як доказ наявності у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що ОСОБА_3 не було здійснено належної оплати за договором добровільного страхування не спростовують висновків місцевого суду, оскільки не стосуються предмета спору.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у суді першої інстанції жодних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором добровільного страхування не заявляло, а тому підстав для її стягнення у суду першої інстанції не було.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення місцевим судом положень ст. 137 ЦПК України є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справ, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті із дорученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не подавав до суду жодних заяв та клопотань про витребування додаткових доказів та/або проведення судових експертиз з метою встановлення наявності заборгованості відповідача за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ПАТ КБ «ПриватБанк» не наведено.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати на правову допомогу.

Відповідно до договору про надання правової допомоги, наданого представником відповідача в суді апеляційної інстанції та квитанції про юридичних послуг, ОСОБА_3 поніс витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., що відповідає вимогам ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, з ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- О.А. Лобов

--//-- С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова