У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року в справі за позовомОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/2 частині кожному. ОСОБА_4 є колишньою дружиною ОСОБА_3 та зареєстрована у спірній квартирі з 08 червня 2010 року. Відповідач добровільно залишила спірну квартиру та з 18 серпня 2014 року в ній не проживає без поважних причин, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на вказане, позивачі просили визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона має право користування спірною квартирою як член сім'ї власника, а також те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять їй перешкоди у користуванні квартирою.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлений строк. У разі їх поважності (перебування у відрядження, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України»).

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих правовідносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла або законом.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що відсутні докази того, що ОСОБА_4 не проживала у спірній квартирі без поважних причин більше одного року, оскільки у рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року не зазначено про окреме проживання сторін, а з актів, складених комісією з працівників житлово-експлуатаційної дільниці № 4, датованих липнем-вереснем 2015 року до моменту звернення до суду пройшло менше року.

Також, суд дійшов правильного висновку про те, що зустрічний позов підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінили вхідні двері до спірної квартири чим позбавили ОСОБА_4 права користуватися цією квартирою.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського районного управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова