Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Бориславська державна нотаріальна контора, прокуратура м. Борислава, Відділ по Ленінському районі служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Виконавчий комітет Бориславської міської ради, як орган опіки та піклування, Турійська державна нотаріальна контора, про право на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 як законний представник малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася до суду із позовомдоОСОБА_7 та просила: встановити факт постійного проживання ОСОБА_8 з ОСОБА_9 на час відкриття спадщини; скасувати свідоцтво про право на спадщину в Ѕ частині, видане ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_9 на Ѕ ідеальну частину квартири АДРЕСА_1; скасувати свідоцтво про право на спадщину в Ѕ частині, видане ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_9 на земельну ділянку, що розташована на території Модрицької сільської ради СОТ «Троянда» Дрогобицького району Львівської області; скасувати свідоцтво про право на спадщину в Ѕ частині, видане ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_9 на суму грошових вкладів у філії - ВОБ № 6308 у м. Борислав Львівської області; скасувати в Ѕ частині свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_9 на житловий будинок АДРЕСА_2; скасувати в Ѕ частині свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_9 на мотоцикл Дніпро - МТ-10; скасувати в Ѕ частині свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_9 на автомобіль М - 2140.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що вона з 26 вересня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Їхня сім'я весь час проживала у будинку АДРЕСА_3, який належав на праві власності ОСОБА_9 - батьку її чоловіка. Крім них у даному будинку проживали мати її чоловіка - ОСОБА_7 та батько її чоловіка - ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 помер. Оскільки її чоловік був сином померлого, тобто спадкоємцем першої черги нарівні зі своєю матір'ю ОСОБА_7 то питання щодо спадкування не обговорювалося.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік позивачки ОСОБА_8 Після його смерті, ОСОБА_7 - мати померлого чоловіка відмовила їй та дітям у проживанні в будинку АДРЕСА_3.

Позивачка, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_8, дізналась про те, що жодного майна за її чоловіком не значиться, тому звернулась до суду з даним позовом щодо спадкування її дітьми частки майна, яке належало її чоловіку за законом після смерті його батька.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, щорегулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що з 26 вересня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сім'я позивачки постійно проживала в будинку АДРЕСА_3, який належав на праві власності батьку чоловіка позивачки - ОСОБА_9

ОСОБА_9 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, в якій проживав разом зі своєю дружиною та матір'ю ОСОБА_8 - ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 помер у м. Бориславі Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Отже, ОСОБА_8 на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем - ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина. Заповіту ОСОБА_9 не залишив, тому спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: відповідачка ОСОБА_7 - дружина померлого та ОСОБА_8 - син померлого, який права на обов'язкову частку у спадщині не мав.

ОСОБА_7 28 вересня 2009 року, у межах шестимісячного строку, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_9

ОСОБА_8 - син померлого ОСОБА_9 та чоловік позивачки, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік позивачки та син відповідачки - ОСОБА_8 помер.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та застосував до них положення ст. ст. 1216, 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, у зв'язку з чим дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 не можна вважати таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки ОСОБА_8 не проживав із спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини, а також не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Крім того, оскільки ОСОБА_8 помер після сплину чотирьох років з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9, підстав для переходу прав до спадкоємців ОСОБА_8 в порядку спадкової трансмісії немає.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова