РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Кремінна

Справа № 414/940/16-ц

Провадження № 2/414/317/2016

Кремінський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Харченка Г.А.,

при секретарі Давіян С.Р.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому вказав, що з відповідачем було укладено договір кредиту № б/н від 9 червня 2007 року, відповідно до якого відповідач отримала кредитну картку з лімітом 11000 грн. під 36 % на рік на суму залишку. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач в свою чергу умови виконання договору порушував, внаслідок чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість 56574,79 грн., яка складається з основної заборгованості 11125,11 грн., 40029,45 грн. заборгованості по процентах, заборгованості за пенею та комісією 2250 грн., штрафів 500 грн. та 2670,23 грн. А тому позивач звертається до суду та просить стягнути 56574,79 грн. та судові витрати 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, вказав, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності, оскільки боржник проплачував заборгованість 2 березня 2014 року, був ознайомлений з графіком погашення та умовами договору.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечував та вказав, що забороняється нарахування пені та (або) штрафів на основну суму заборгованості в період з 14 квітня 2014 року до закінчення проведення антитерористичної операції (далі АТО), а місце реєстрації відповідача є с. Єпіфанівка Кремінського району Луганської області, яке відноситься до території, де проходить АТО.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами укладено договір кредиту, предметом якого стала сума грошей 11000 грн. (а.с. 9-15) Як вбачається з розрахунку, заборгованість станом на 30 квітня 2016 року утворилася у сумі 56574,79 грн., яка складається з основної заборгованості 11125,11 грн., 40029,45 грн. заборгованості по процентах, заборгованості по пені та комісії 2250 грн., штрафів 500 грн. та 2670,23 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі статті 536 ЦК України вбачається, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Ч. 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Ч.ч. 2,3 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ч. 1 ст. 651 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, позивач надав відповідачу кредит у сумі 11000 грн., а відповідач користувався грошовими коштами, умови договору в повному обсязі не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку складає 56574,79 грн.

Суд приймає посилання представника відповідача на застосування строків позовної давності лише в частині стягнення пені та штрафів як виду неустойки за період з 9 червня 2007 року по 5 квітня 2014 року в розмірі 50 грн. та 500 грн., 2670, 23 грн. відповідно, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2014 року відповідачем було здійснено сплату заборгованості в розмірі 100 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Таким чином, пеня у розмірі 50 грн., штрафи 500 грн. та 2670,23 грн. не підлягають задоволенню на підставі пропуску строку позовної давності. При вирішенні спірного питання суд врахував правову позицію, яка викладена в Листі ВСС України від 16 січня 2013 року та Постанові Пленуму ВСС України № 5 від 30 березня 2012 року.

Що стосується іншої частини пені за період з 5 квітня 2014 року по 30 квітня 2016 року, то вона нарахована безпідставно, оскільки відповідно до ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно з Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 2 грудня 2015 року № 1275-р с. Єпіфанівка Кремінського району Луганської області відноситься до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. У разі накладення таких штрафів під час дії мораторію вони також як вид неустойки вважаються такими, що нараховані необґрунтовано.

Таким чином, стягненню підлягають заборгованість за кредитом 11125,11 грн. та 40029,45 грн. процентів за користування кредитом, а загалом 51154,56 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому задоволенню підлягає сума документально підтверджених понесених судових витрат у сумі 1378 грн., оскільки сума 1378 грн. є мінімальною ставкою судового збору, а загальна сума стягнення складає 52532,56 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 525, 526, 536, 549-551, 611, 625, 629, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН № НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» р/р № 3111 , МФО № 305299 заборгованість та судові витрати на загальну суму 52532,56 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Кремінський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г.А. Харченко