Справа № 308/4198/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Світлик О.М.
при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя сторона: Державна міграційна служба України у Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, -
ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2, третя сторона: Державна міграційна служба України у Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, однак у прохальній частині просить усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив користування жилим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником будинку № 5 по вулиці Горянська Ротонда у місті Ужгороді, який належить їй на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 16.01.1979, посвідченого старшим державним нотаріусом першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстр. номер 780.
Зазначає, у вищевказаному будинку, крім неї, зареєстровані її діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та її колишній чоловік - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
Вказує, що з відповідачем шлюб було розірвано в 1991 році, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФМ №307949, видане 01.08.1991 року відділом ЗАГСу Ужгородського міськвиконкому.?
Пояснює, що відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації, продовжує всупереч її волі бути зареєстрованим у зазначеному будинку. Отже, факт реєстрації Відповідача в будинку, що належить їй, порушує її право власності на даний будинок, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності.
Недавно їй стало відомо, що ОСОБА_5 має фінансову заборгованість перед банками, справи про стягнення заборгованості по споживчих кредитах знаходяться на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді.
На підставі статті 391 Цивільного Кодексу України, яка закріплює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, вона, ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у користуванні будинком ОСОБА_2 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Ужгород, вулиця Горянська Ротонда, будинок 5, та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у цьому будинку.
У судове засідання позивач не з'явилася, однак, її представник ОСОБА_6 подав до суду заяву від 22.09.2016 року про розгляд справи без участі позивача та її представника. В заяві зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти прийняття заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Третя сторона участь уповноваженого представника не забезпечила, однак, 10.08.2016 року на адресу суду надійшов лист з Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області наступного змісту: «Ужгородський міський відділ ГУДМС України в Закарпатській області повертає повістку про виклик до суду по цивільній справі № 308/4198/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. Оскільки, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 № 888-VIII внесено зміни до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон № 1382-ІV), які вступили в дію з 04.04.2016 року, а саме відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закон № 1382-IV органом реєстрації визначено - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, та функції з реєстрації/зняття реєстрації місця проживання/перебування від територіальних підрозділів передано до вказаних вище виконавчих органів місцевого самоврядування».
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку № 5 по вулиці Горянська Ротонда у місті Ужгороді, який належить їй на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 16.01.1979, посвідченого старшим державним нотаріусом першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстр. номер 780.
Як вбачається з будинкової книги, у вищевказаному будинку, крім неї, зареєстровані її діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її колишній чоловік - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
Також судом встановлено, що з відповідачем шлюб було розірвано в 1991 році, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФМ №307949, видане 01.08.1991 року відділом ЗАГСу Ужгородського міськвиконкому.?
Судом встановлено, що відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації, продовжує всупереч волі позивачки бути зареєстрованим у зазначеному будинку. Факт реєстрації відповідача в будинку, що належить їй, порушує її право власності на даний будинок, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст. 382 визначає житло об'єктом права власності.
Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
За ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР).
Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відтак, позов у частині вимого про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право його користування, підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.
Водночас, за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відтак, вимога про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання відповідачем не підлягає задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 212-215, 223, 224-226, 233, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя сторона: Державна міграційна служба України у Закарпатській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; фактичного проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) до спеціального фонду Державного бюджету України 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик