З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2016 року м. Тальне
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Воронкової І.Г.
при секретарі судового засідання Джуській Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначивши в позові, що 17.01.2015 року помер його вітчим ОСОБА_3. За життя 05.01.2015 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все майно, де б воно не перебувало і з чого б воно не складалося б, і взагалі все те, що буде належати йому в день його смерті заповів ОСОБА_1. Після його смерті відкрилась спадщина, яку він прийняв як спадкоємець за заповітом. Під час оформлення спадкових прав у державній нотаріальній конторі позивачу повідомили, що видати йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку неможливо, оскільки відсутній оригінал документу про право власності померлого на земельну ділянку. За вказаних обставин змушений звертатись до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі та позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 169 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності.
Позивач ОСОБА_1 народився 24.02.1974 року в смт. Чорнобай Черкаської області (а.с. 4).
ОСОБА_3 помер 17.01.2015 року в с. Здобуток Жовтня Тальнівського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).
Згідно заповіту від 05.01.2015 року ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с. 7).
Як вбачається в вищевказаної постанови нотаріуса, дружина спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняла спадщину після смерті чоловіка згідно поданої заяви від 11.03.2015 року.
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті вітчима, але за відсутності у нього оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку покійного не може оформити свої спадкові права (а.с. 10).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження.
Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, і є всі підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті вітчима.
Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 57, 60, 169, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 216-1223, 1261 ЦК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: І. Г. Воронкова