Справа № 307/1705/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.,

секретарі Кухти М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Нересницької сільської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в ході розгляду справи змінила до ОСОБА_3 та Нересницької сільської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

В обгрунування позову зазначає, що на праві приватної власності, на підставі рішень Нересницької сільської ради №104, №109 від 31.07.2003 року, їй належить земельна ділянка по вул. Крички, 35 (старий номер 33), в с. Нересниця, площею 0,38 га. Вказана земельна ділянка була подарована їй батьком ОСОБА_4, який державний акт на вказану землю не отримав.

У звязку з одруженням, по 2008 рік, вона проживала в м. Тячів і тимчасово не користувалася вказаною земельною ділянкою та дозволила користувалися такою відповідачу ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Вказує, що приблизно в 2005 році відповідач ОСОБА_3 самовільно переніс в глибину її ділянки стару, ще батьком встановлену огорожу між їхніми земельними ділянками, чим по суті самовільно захопив частину її ділянки, площею біля 0,13 га. Відповідач обіцяв повернути огорожу на місце, однак, вказане так і не зробив.

В травні 2015 року вона дізналася, що відповідач вже приватизував земельну ділянку, на підставі рішення Нересницької сільської ради №1001 від 15.08.2014 року, яким надано ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою про передачу земельної ділянки разом з частиною захопленої від неї, загальною площею 0,25 га, а рішенням №1136 від 2015 року затверджено цей проект, на підставі чого відповідачу було видано свідоцтво про право власності на всю земельну ділянку від 28.02.2015 року, реєстраційний номер 44.

Також, в травні 2016 року позивачка також дізналася, що Нересницькою сільською радою було прийнято рішення №239, яким ще 16.09.2005 року самовільно захоплену частину її земельної ділянки, площею 0,10 га (а фактично захоплено 013 га), ніби-то за її згодою, перезакріплено за дружиною відповідача ОСОБА_6

Вважає, що вказані рішення Нересницької сільської ради прийняті з порушенням вимог закону та такі порушують її право власності на належну земельну ділянку.

У звязку з наведеним просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.02.2015 року, видане ОСОБА_3 за індексним номером 34315387 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:0050239, площею 0,25 га, по вул. В.Крички, 36, в с. Нересниця, та стягнути з ОСОБА_3 всі витрати по справі.

Рішенням Тячівського районного суду від 07.09.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Нересницької сільської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що судом невмотивовано відмовлено у задоволенні позову, посилаючись на висновки ВСУ. Просить ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржуване рішення з наведених в апеляційній скарзі мотивів, ухваливши нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Представник Нересницької сільської ради в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просить залишити рішення без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, які зявилися в судове засідання перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Нересницької сільської ради від 21.04.1997 року, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,36 га, по вул. В. Крички, 33 (а.с.7).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 08.02.2002 року, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Нересниця, вул. В. Крички, 33, Тячівського району (а.с.6).

Згідно рішення Нересницької сільської ради від 31.07.2003 року №104, за ОСОБА_1 перезакріплено земельну ділянку, розміром 0,38 га, по вул. В. Крички, 33, згідно договору дарування житлового будинку та письмової згоди батька (а.с.9).

Із рішення Нересницької сільської ради від 31.07.2003 року №109 вбачається, що ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку по вул. В. Крички, 35, розміром 0,38 га (а.с.8).

Судом встановлено, що рішенням Нересницької сільської ради від 16.09.2005 року №239, за ОСОБА_6 перезакріплено земельну ділянку, розміром 0,10 га, по вул. В. Крички, 36, по згоді ОСОБА_1 (а.с.10).

На підставі рішення Нересницької сільської ради від 15.08.2014 року № 1001, ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Нересниця, вул. В. Крички, 36, площею 0,25 га. (а.с.14-15).

Згідно рішення Нересницької сільської ради від 26.09.2014 року №1038 затверджено протокол № 28 від 25.09.2014 року постійної комісії з питань охорони навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів та рекреації, та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку села, було погоджено межі земельних ділянок між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.16).

Із рішення Нересницької сільської ради від 15.01.2015 року №1136 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність" вбачається, що ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Нересниця по вул. В. Крички, 36. Цим же рішенням ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,25 га, в с. Новоселиця по вул. В. Крички, 36, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:005:0239 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про право власності, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, в с. Новоселиця по вул. В. Крички, 36, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.21).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення органу Нересницької сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_3 осторюваної земельної ділянки, не скасовано, то підстав для задоволення позову не має.

З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки державний акт про право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі свідоцтва безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-92цс13; від 23 жовтня 2013 р. у справі № 6-93цс13).

Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 31 жовтня 2012 року по справі № 6-53цс12, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку ( ст. 116 ЗК України).

За змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним свідоцтва про право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа, не передбачено зазначеною нормою.

Вимога захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним.

Із змінених позовних вимог слідує, що ОСОБА_1 просила суд скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.02.2015 року, видане ОСОБА_3, при цьому не оскарживши рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано таке свідоцтво.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що свідоцтво про право власності на земельну ділянку не є актом, який встановлює, змінює чи припиняє права та обовязки, а є похідним від рішення Нересницької сільської ради від 15.01.2015 року № 1136 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність", яке є чинним та у визначеному ст. 155 ЗК України порядку не визнано недійсним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу відхиляє, а оскаржуване рішення залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :