Провадження №22-ц/784/1152/16
Справа № 2-2745/11 Головуючий в 1 інстанції:Боброва І.В.
Провадження № 22ц/784/1152/16 Доповідач: Маляренко І.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Прокопчук Л.М., Темнікової В.І.

За участю секретаря: Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника -

ОСОБА_2,

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2012 року за

позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення

кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2009 року позивач ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тришер», (далі - ТОВ «Тришер») про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначалось, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ТОВ «Тришер» 14 квітня 2008 р. було укладено кредитний договір № 05-177/08 та Додаткову угоду № 1 від 12 травня 2008 р. до Кредитного договору, згідно з якими ТОВ «Тришер» отримало кредит у сумі 1 257 500.00 грн. строком до 13.10.2009 р.

На забезпечення виконання ТОВ «Тришер» кредитних зобов'язань між ОСОБА_1 та Банком було укладено договір поруки № 05-179/08 від 14.04.2008 р. та Додаткову угоду №1 від 12.05.2008 р. до Договору поруки № 05-179/08.

Крім того між Банком та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 05-178/08 від 14.04.2008 р. та Договір про внесення змін до Іпотечного договору від 12.05.2008 р., згідно з якими останній з метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання ТОВ «Тришер» перед Банком надав останньому в іпотеку нерухоме майно.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Тришер» зобов'язань за кредитним договором позивач звернувся до суду, просив згідно з уточненими позовними вимогами стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ» ) борг в сумі 2 006 575.22 грн., в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на нежитлове приміщення підвалу літ.А-4-5, загальною площею 152.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, передане ОСОБА_4, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2012 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і цивільного процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, вбачається із матеріалів справи і не заперечується сторонами, між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тришер" (надалі за текстом - ТОВ «Трішер», Товариство) був укладений кредитний договір № 05-177/08 від 14 квітня 2008 року та Додаткова угода № 1 від 12 травня 2008 року до Кредитного договору № 05-177/08 від 14 квітня 2008 року (надалі за текстом разом - Кредитний договір), відповідно до якого Банк зобов'язався надати ТОВ «Трішер» кредит у розмірі 1 257 500.00 гривень під 18.4% річних, а Товариство, в свою чергу, зобов'язалося прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити Банку відсотки за користування кредитом, адміністративну комісію та повернути кредит в повному обсязі не пізніше 13 жовтня 2009 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Трішер» перед ПАТ"Перший Український Міжнародний банк" за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки № 05-179/08 від 14.04.2008 р. та Додаткова угода № 1 до від 12.05.2008 р. до Договору поруки № 05-179/08 від 14.04.2008 р. (далі разом за текстом - Договір поруки), згідно з яким Поручитель - ОСОБА_1 поручився перед Банком за виконання Боржником усіх його зобов'язань за Кредитним договором.

Крім того, між ЗАТ"Перший Український Міжнародний банк" та ОСОБА_4 14.04.08 р. був укладений Іпотечний договір № 05-178/08, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. (зареєстрований в реєстрі за № 4832), та 12.05.2008 р. - Договір про внесення змін до Іпотечного договору № 05-178/08 від 14.04.2008р. (реєстровий № 5608), (далі за текстом разом - Іпотечний договір), згідно з яким майновий поручитель - ОСОБА_4 своїм майном (предметом іпотеки) поручився за виконання Боржником усіх його кредитних зобов'язань.

Згідно зі ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши ТОВ "Тришер" позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 14.04.2008 р., меморіальним ордером № 2 від 14.04.2008р., платіжними дорученнями № 223 та 224 від 12.05.2008р., а також випискою операцій та оборотів за позичковим рахунком ТОВ "Тришер"

ТОВ «Тришер» взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувало, внаслідок утворилась заборгованість, яка станом на 19.09.2011р. включно склала 2 006 575.22 гривні та складається із:

заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 1 257 500.00 гривень;

заборгованості за відсотками за користування кредитом, нарахованими станом на 19.09.2011р. в розмірі 472 419.73 гривень;

заборгованості зі сплати адміністративної комісії станом на 19.09.2011р. у розмірі 3 772.50 гривні;

заборгованості за нарахованою пенею за порушення строків повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування ним станом на 19.09.2011р. у розмірі 272 882.99 гривні.

Ухвалою суду першої інстанції від 06.05.2011 року провадження у справі в частині позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тришер» про стягнення кредитної заборгованості було закрито.

Таким чином, судом розглядалися позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором поруки та звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці (а.с.111).

Згідно з п. п. 9, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає рішення суду таким, що ухвалене з дотриманням вимог діючого законодавства.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає її необґрунтованою з урахуванням такого.

Згідно із ч.4 статті 559 цього Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про те, що порука припиняється з припиненням зобов'язання, тобто діє до повного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 цього Кодексу, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі з урахуванням умов додаткової угоди строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - 13.10.2009 року.

02.12.2009 р. позивач направив рекомендованим листом ОСОБА_1 повідомлення ( вих. № 109/610/120 від 01.12.2008 р.) з вимогою виконати зобов'язання, що забезпечене порукою, у повному обсязі. Відповідно до п.7.3 Договору поруки "будь-які повідомлення, що направляються сторонами одна одній, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони відправлені рекомендованим листом. Повідомлення вважається надісланим з дати його відправлення однією стороною іншій за адресою, зазначеною у цьому договорі. Сторона вважається такою, що знала про зміну адреси іншої сторони виключно у разі укладення відповідної додаткової угоди». Такої угоди між позивачем та ОСОБА_1 укладено не було та позивач жодним чином не був повідомлений про факт зміни адреси відповідача.

Таким чином, слід вважати, що позивача було належним чином повідомлено про необхідність виконання зобов'язань, забезпечених Договором поруки, з 05.12.2008 р. ( тобто з дати відправлення листа плюс термін його доставки, встановлений Наказом № 1149 від 12.12.2007р. Міністерства транспорту та зв'язку України «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2007 р. за № 1383/14650, дата направлення Банком ОСОБА_1 листа № 109/610/120 від 01.12.2008 р. підтверджується відміткою поштового відділення на описі вкладення).

За таких обставин банк отримав право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, з 05.12.2008 року протягом наступних шести місяців.

Із цим позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду 07 травня 2009 року, тобто у межах визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, підстави для визнання поруки припиненою відсутні.

Заява відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності в матеріалах справи відсутня, хоча ним подавались і відповідні заяви, і скарги стосовно первісно ухваленого у справі заочного рішення.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності в матеріалах справи графіку погашення кредиту, то за Кредитним договором його виконання здійснюється сторонами згідно з п.п.1.2 та 6.1, а плата за кредит - на підставі ст. 7 Договору.

З урахуванням наведеного і того, що кредит надавався у вигляді відновлюваної кредитної лінії, окремого графіка погашення кредиту сторонами не складалося.

Не може погодитись колегія суддів і з доводом апелянта щодо помилки, допущеної позивачем при розрахунку розміру процентів за користування кредитними коштами, зокрема, за період з 25.09.2008 р. по 26.10.2008 року включно, тобто, за 32 дня.

Даний розрахунок провадиться наступним чином: сума заборгованості х 32 дні : 365 днів х 18.4%, і виходячи із зазначеного, розмір процентів за користування кредитом за вказаний період зроблено позивачем вірно.

Що стосується доводу апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності, то апелянт не бере до уваги такого.

Ст. 309 ЦПК України визначено підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміст права на повноважний суд розкривається у ст.. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як «ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом; суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону; на розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб».

Ст. 115 ЦПК України передбачено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Аналогічні положення містяться у ст. 121 ЦПК України.

Таким чином, ЦПК розрізняє поняття «неналежний суд» і «неповноважний суд».

Цивільне процесуальне законодавство не визнає, що суд, який розглядає і вирішує не підсудну йому справу, є неповноважним, оскільки ч.4 ст. 116 ЦПК забороняє передавати до іншого суду справу, що розглядається судом, якщо порушення правил підсудності виявлено після початку судового розгляду.

Якщо ж особа, яка бере участь у справі, після початку судового розгляду звернеться до суду із клопотанням про передачу справи на розгляд до іншого суду, то в силу ст. 168 ЦПК України суд буде зобов'язаний розглянути таке клопотання, але задовольнити його не зможе через імперативність норми п.2 ч.1 ст. 116 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного не може бути скасоване рішення суду першої інстанції в разі порушення судом правил підсудності.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника -

ОСОБА_2, - відхилити,

рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення

кредитної заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржена

шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: