АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Варенко О.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до товариства з обмеженою відповідністю Агентство Вантажних Перевезень «Скайсервіс Каргоедженсі», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з уточненим позовом до товариства з обмеженою відповідністю Агентство Вантажних Перевезень «Скайсервіс Каргоедженсі» (далі - ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі»), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 06 липня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» було укладено кредитний договір №0, згідно якого банк надав ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі», на умовах визначених в договорі, кредит в розмірі 85.100 швейцарських франків зі строком повернення не пізніше 05 липня 2018 року, зі сплатою 13,49% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 липня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0/3, 13 березня 2009 року було укладено договір №1 про внесення змін до договору поруки.

13 березня 2009 року між банком та позичальником ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» було укладено додаткову угоду №1 та №2.

Зазначали, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 13 березня 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №237839.

З тією ж метою, 13 березня 2009 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №237881.

Посилаючись на те, що всупереч умовам договору про надання кредиту, договорів поруки, відповідачі у повному обсязі не виконують свої зобовязання по поверненню кредиту, не здійснюють чергові погашення, чим порушують взяті на себе зобовязання, передбачені умовами кредитного договору та договорами поруки, внаслідок чого станом на 28 квітня 2015 року (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) утворилась заборгованість в розмірі 70.084 швейцарських франків 12 сантимів , що еквівалентно 1.675.260 грн.39 коп., яка складається з наступного: 61.344 швейцарських франків 54 сантими заборгованість по тілу кредиту; 8.739 швейцарських франків 58 сантимів - заборгованість по відсоткам та заборгованість по пені у загальному розмірі 90.386 грн.80 коп., яка складається з заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 55.295 грн.89 коп. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 35.090 грн.91 коп., яку просили стягнути солідарно з ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» та ОСОБА_2, ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» та ОСОБА_3, ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» та ОСОБА_5

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» та нього скасувати та закрити провадження у частині позовних вимог до ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі».

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 06 липня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» укладено кредитний договір №0, згідно якого банк надав ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі», на умовах визначених у договорі, кредит в розмірі 85.100 швейцарських франків зі строком повернення не пізніше 05 липня 2018 року, зі сплатою 13,49% річних за користування кредитними коштами (а.с.7-17).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 липня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0/3 (а.с.25).

13 березня 2009 року між банком та поручителем ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки №0/3 (а.с.26)

13 березня 2009 року між банком та позичальником ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» були укладені додаткові угоди №1 та №2 (а.с.22-23,24).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 13 березня 2009 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки №237839 (а.с.27-29).

З тією ж метою, 13 березня 2009 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки №237881 (а.с.30-32).

Після укладання шлюбу прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_4 (а.с.132-133)

Відповідно до умов договорів поруки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» по борговим зобов'язанням ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі», які виникають з умов договору про надання кредиту №1.

Банк виконав умови кредитного договору надавши грошові кошти.

Відповідач ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» порушив умови кредитного договору, у звязку з чим станом на 28 квітня 2015 року допустив заборгованість в розмірі 70.084 швейцарських франків 12 сантимів, що еквівалентно 1.675.260 грн.39 коп., яка складається з наступного: 61.344 швейцарських франків 54 сантими заборгованість по тілу кредиту; 8.739 швейцарських франків 58 сантимів - заборгованість по відсоткам та заборгованість по пені у загальному розмірі 90.386 грн.80 коп., яка складається з заборгованості по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 55.295 грн.89 коп. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 35.090 грн.91 коп.

Задовольняючи позовні вимоги банку та стягуючи солідарно заборгованість з ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» та ОСОБА_2, ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» та ОСОБА_3, ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі» та ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що позичальником та поручителями не виконані прийняті на себе зобов'язання, чим порушено майнове право кредитора, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Однак, погодитися з такими висновками суду у повній мірі неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи та позовні вимоги банку до ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі», колегія суддів вважає, що в цій частині рішення повинно бути скасовано і провадження по справі закрито з наступних підстав.

У ст.15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч.1 ст.1, ст.ст.2,12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України та розяснень, викладених в абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.ч.1 і 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст.1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суд першої інстанції не врахував, що в одне провадження були обєднані вимоги юридичної особи ПАТ «УкрСиббанк» до іншої юридичної особи ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі», які виникли з укладеного між ними кредитного договору та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (ст.12 ГПК України), та позов юридичної особи до фізичної особи, які можуть бути самостійним і окремим предметом позову.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 1 липня 2015 року № 6-745цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Виходячи з наведеного, судова колегія приходить до висновку, що провадження в цій частині слід закрити на підставі ст.ст.205,310 ЦПК України, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до вказаної юридичної особи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Позовні вимоги до поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України).

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк ;основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у ч.4 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою ч.4 ст.559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року №6-2662цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» по борговим зобов'язанням ТОВ АВП «Скайсервіс Каргоедженсі», які виникають з умов договору про надання кредиту №1.

З деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 вбачається, що останнє погашення заборгованості відбулося 30 квітня 2014 року (а.с.33-43).

11 червня 2014 року на адреси поручителів, зазначені в договорах поруки, були надіслані вимоги про погашення виниклої станом на 23 травня 2014 року заборгованості (а.с.45,46,47.50).

У звязку з невиконанням вимог 18 липня 2014 року банк звернувся з позовом до суду.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості з поручителів.

У п.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» зазначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Ця норма кореспондує до приписів ст.35 Закону України «Про Національний банк України».

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. У ч.3 ст.533 ЦК України зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року розяснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет №15-93).

Станом на 28 квітня 2015 року (у межах позовних вимог банку) Національний банк України встановив офіційні курси валют на рівні:1 швейцарський франк 23 грн.90 коп.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з кожного окремо, на користь банку 70.084 швейцарських франків 12 сантимів та 90.386 грн. 80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 61.344 швейцарських франків 54 сантимів, що еквівалентно 1.466.145 грн.50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8.739 швейцарських франків 58 сантимів, що еквівалентно 208.886 грн., пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 55.295 грн.89 коп. та пені за прострочення сплати процентів в розмірі 35.090 грн.91 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що договору поруки на забезпечення належного виконання умов спірного кредитного договору він не укладав є хибними, оскільки спростовуються матеріалами справи, зазначення в тексті договору поруки №0/3 номеру кредитного договору як НОМЕР_1 є технічною помилкою.

Зясувавши обставини справи та давши належну правову оцінку зібраним доказам, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1.218 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором поруки №0/3 від 06 липня 2007 року станом на 28 квітня 2015 року у загальному розмірі 70.084 швейцарських франків 12 сантимів та 90.386 грн.80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 61.344 швейцарських франків 54 сантимів, що еквівалентно 1.466.145 грн.50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8.739 швейцарських франків 58 сантимів, що еквівалентно 208.886 грн., пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 55.295 грн.89 коп. та пені за прострочення сплати процентів в розмірі 35.090 грн.91 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором поруки №237839 від 13 березня 2009 року станом на 28 квітня 2015 року у загальному розмірі 70.084 швейцарських франків 12 сантимів та 90.386 грн. 80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 61.344 швейцарських франків 54 сантимів, що еквівалентно 1.466.145 грн.50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8.739 швейцарських франків 58 сантимів, що еквівалентно 208.886 грн., пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 55.295 грн.89 коп. та пені за прострочення сплати процентів в розмірі 35.090 грн.91 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором поруки №237881 від 13 березня 2009 року станом на 28 квітня 2015 року у загальному розмірі 70.084 швейцарських франків 12 сантимів та 90.386 грн.80 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 61.344 швейцарських франків 54 сантимів, що еквівалентно 1.466.145 грн.50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8.739 швейцарських франків 58 сантимів, що еквівалентно 208.886 грн., пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 55.295 грн.89 коп. та пені за прострочення сплати процентів в розмірі 35.090 грн.91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі по 1.218 грн. з кожного.

Провадження по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до товариства з обмеженою відповідністю Агентство Вантажних Перевезень «Скайсервіс Каргоедженсі» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Варенко О.П.

ОСОБА_7