Провадження № 22-ц/783/4742/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Крайник Н.П.,

суддів: Мельничук О.Я., Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К. О.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, третьої особи Львівське комунальне підприємство «ОСОБА_5 місто» про зобов»язання до вчинення дій

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2016 року у позові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, третьої особи Львівське комунальне підприємство «ОСОБА_5 місто» про зобов»язання до вчинення дій задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_4 - власника квартири № 3, яку згідно наказу департаменту житлового господарства та інфраструктури від 14.08.2014 року № 295 дозволено використовувати як не житло на вул. Князя Романа,11, за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий каркас з пластиковим покриттям на рівні першого поверху в межах квартири № 3 на дворовому фасаді будинку № 11 на вул.ОСОБА_5, звільнити приміщення коридору загального користування пл.4,2 кв.м під літ. XXXVI, відновити самовільно демонтовані підвальні приміщення під літ.І, пл. 30 кв.м на вул.Князя Романа у м.Львові.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, судом не надано оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в Розпорядженні Галицької районної адміністрації №481 від 16.11.2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири №3 на дворовому фасаді будинку №11 на вул. ОСОБА_6, звільнення приміщення коридору та відновлення підвальних приміщень» є покликання на Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, однак не зазначено конкретну норму Правил, яку порушила ОСОБА_4

Крім того, встановлення ОСОБА_4 над входом до її власної квартири металевої конструкції з пластиковим покриттям не є ні переобладнанням, ні переплануванням жилого будинку в контексті Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Вважає, що позивачем не зазначено, яким чином та чиї інтереси було порушено відповідачем.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції невірно застосував до даних правовідносин ст.100, 152 ЖК України, безпідставно не прийняв до уваги пояснення представника відповідача про те, що ОСОБА_4 не захоплювала приміщення коридору загального користування, оскільки цим коридором вона користується лише разом із своїм сусідом - власником квартири № 22 ОСОБА_7, та саме з ОСОБА_7 з метою забезпечення безпеки власних квартир, недопущення сторонніх осіб, закрили приміщення цього коридору. Також при винесенні Галицьким районним судом рішення у даній справі суд не врахував, що ОСОБА_4 спільно з власником кв.11 лише здійснили ремонт перегородок належних їм підвальних приміщень, оскільки такі прогнили і потребували ремонту, а відтак відповідач ОСОБА_4 не демонтовувала підвальних приміщень.

Просив Заочне рішення Галицького районного суду від 28 березня 2016 року у даній справі скасувати та постановити нове рішення про повну відмову в задоволенні позовних вимог Галицької районної адміністрації.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власницею кв. №3 у будинку №11 на вул. Князя Романа у м. Львові.

Згідно витягу з протоколу №39 засідання міжвідомчої комісії Галицького району від 10.11.2015 року, ОСОБА_4, як власницю квартири №3 на вул. Князя Романа, 11, зобовязано за власні кошти здійснити демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири №3 на дворовому фасаді будинку №11 на вул. Князя Романа у м. Львові, звільнити приміщення коридору загального користування пл. 4,2 кв.м. під літ. XXXVI, відновити самовільно демонтовані підвальні приміщення під літ. І пл. 30,5 кв.м. на вул. Князя Романа, 11.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №481 від 16.11.2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири №3 на дворовому фасаді будинку №11 на вул. ОСОБА_5, звільнення приміщення коридору та відновлення підвальних приміщень», було затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №39 від 10.11.2015 року №7), та зобовязано власницю квартири №3 на вул. Князя Романа, 11, за власні кошти здійснити демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири №3 на дворовому фасаді будинку №11 на вул. Князя Романа у м. Львові, звільнити приміщення коридору загального користування пл. 4,2 кв.м. під літ. XXXVI, відновити самовільно демонтовані підвальні приміщення під літ. І пл. 30,5 кв.м. на вул. Князя Романа, 11.

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 481 від 16 листопада 2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири №3 на дворовому фасаді будинку №11 на вул. Князя Романа у м. Львові, звільнення приміщення коридору та відновлення підвальних приміщень». Зазначене розпорядження скасовано в цілому, як щодо демонтажу самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири №3 на дворовому фасаді будинку №11 на вул. Князя Романа у м. Львовітак і щодо звільнення приміщення коридору та відновлення підвальних приміщень.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2016 року встановлено, що ОСОБА_4 встановила дашок з металевого каркасу та пластикового покриття на рівні першого поверху в межах квартири №3 будинку №11 на вул. Князя Романа у м. Львові не порушивши інтереси сусідів, які проживають у будинку, не спричинивши руйнування чи пошкодження несучих конструкцій будинку, не погіршивши цілісності фасаду, та що Галицькою районною адміністрацією не доведено захоплення ОСОБА_4 коридору загального користування пл.4,2 кв.м. під літ. XXXVI та самовільного демонтажу підвальних приміщень під літ.1 пл.30,5 кв.м. на вул. Кн. Романа,11 та що відповідачкою лише ведуться роботи з відновлення зігнилих деревяних перегородок в підвалі будинку.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме схеми 1-поверху будинку за адресою: м.Львів, вул.Кн.Романа, 11 з відміткою: «Самовільно зайнятий коридор загального користування», приміщення площею 4,2 кв.м. під літ. ХХХVІ є коридором, який веде до входу в квартиру позивача № 3 та в квартиру №22, а в адресованій Галицькому районному суду м. Львова і посвідченої 27 липня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 заяві власник квартири № 22 ОСОБА_7 повідомляє про відсутність претензій до ОСОБА_4 щодо користування спільним коридором, позначеним на поверховому плані під літ. ХХХVІ.

З поверхового плану будинку, з відміткою «Демонтовано перегородки» вбачається, що ОСОБА_4 демонтовано в підвалі будинку дерев'яні перегородки між коморами, позначеними як №3, та №11. Однак, доказів закріплення конкретних комор за мешканцями будинку Галицька районна адміністрація суду не надала, як і доказів того, що ОСОБА_4 демонтувала такі.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак вищевказані обставини, встановлені Постановою Галицького районного суду м.Львова від 10 серпня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування Розпорядження Галицької районної адміністрації № 481 від 16 листопада 2015 року, вважаються встановленими і не потребують повторного доведення.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року постанову Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2016 року залишено без змін.

Враховуючи, що на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 розпорядження Галицької районної адміністрації №481 від 16.11.2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованого металевого каркасу з пластиковим покриттям в межах квартири №3 на дворовому фасаді будинку №11 на вул. ОСОБА_6, звільнення приміщення коридору та відновлення підвальних приміщень», на підставі якого було пред»явлено даний позов визнано протиправним та скасовано, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради у звязку з недоведеністю.

Керуючись ст.303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2016 року скасувати . Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4про зобовязання до вчинення дій відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Мельничук О.Я.

ОСОБА_9