Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Скибінській Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ІНФОКС» філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про визнання дій щодо нарахування заборгованості незаконними, відшкодування моральної шкоди та витрат на надання правової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії ТОВ «ІНФОКС» філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» щодо нарахування заборгованості вказаної у Попередженні № 3540 від 15.12.2015 р. незаконними та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 6760,00 грн. (шість тисяч сімсот шістдесят гривень 00 копійок).

При цьому посилається на те, що нарахування плати за послуги водопостачання та водовідведення здійснюється ТОВ «ІНФОКС» не за показниками лічильника, як того вимагає чинне законодавство України при наявності приладів обліку в квартирі, а виходячи зі встановленої норми спожитих послуг із розрахунку за кількість осіб, які проживають у квартирі, як при умові відсутності водомірів.

Відповідач в запереченнях проти позову зазначав, що нарахування за послуги водокористування по особовому рахунку позивача здійснювалися згідно показань квартирних приладів обліку холодної та гарячої води з 01.09.2008 до 01.03.2011р., з 01.03.2011р. до 31.05.2015 р. (половина від норми споживання), так як ОСОБА_1 не було надано документів про повірку (заміну) водолічильників в 2011 році. Відповідач додав, що строк повірки встановлених раніше водолічильників визначити не є можливим без відповідних документів. Також представник відповідача посилаючись на нормативи споживання, затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2010р. №30 «Про внесення змін доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.02.1992р. №63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси» зазначив, що з 01.06.2015р. розрахунок за особовим рахунком позивача здійснюється на шістьох зареєстрованих осіб з урахуванням благоустрою житлового будинку.

Представник позивача до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримає у повному обсязі, просить суд їх задовольнити..

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач не повідомив суд про причини неявки і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду. До суду надійшли письмові заперечення представника відповідача проти позову, в яких вона просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 Б, кв. 82 та є користувачем послуг водопостачання та водовідведення, які надаються відповідачем.

Із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стало визнання незаконним нарахування суми боргу.

Разом з тим згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання Послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення типового договору про надання Послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Вказані правовідносини є договірними.

З урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про визнання незаконним нарахування суми боргу не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав.

При цьому, суд вважає, що питання наявності чи відсутності заборгованості підлягає з'ясуванню судом саме при розгляді вимог про стягнення боргу, разом з тим, як встановлено під час судового розгляду справи,вимоги про стягнення з позивача заборгованості за послуги надані відповідачем до позивача не пред'являлися.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про визнання незаконним нарахування суми боргу задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що ця позовна вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Враховуючи те, що ані законом, ані договором не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, тому і підстав для їх задоволення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ІНФОКС» філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про визнання дій щодо нарахування заборгованості незаконними, відшкодування моральної шкоди та витрат на надання правової допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю. Бойчук