Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання наказу незаконним, за касаційною скаргою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», в інтересах якого діє Личаний Дмитро Сергійович, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила, до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання наказу незаконним, який мотивувала тим, що з квітня 1992 року по січень 2000 року вона працювала в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на посаді викладача кафедри іноземних мов, а з лютого 2000 року і по теперішній час працює на посаді старшого викладача цієї ж кафедри.

Згідно наказу № 2ІІІ С від 22 жовтня 2014 року за підписом проректора університету, її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани, у зв'язку із відсутністю без поважних причин на засіданні кафедри 30 вересня 2014 року, ігноруванням необхідності звіту про виконану роботу, що є порушенням посадових обов'язків та правил внутрішнього трудового розпорядку, відмовою від надання пояснень. Копія наказу була надана їй 22 жовтня 2014 року.

Вважала, що зазначений наказ про оголошення догани є незаконним, оскільки при його виданні не були дотримані вимоги ст. ст. 147, 149 КЗпП України, будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, від неї не вимагалися пояснення, вона не була ознайомлена з документами, на які в ньому є посилання, наказ містить невизначеність стосовно правової підстави його видання, відсутні конкретні пункти порушення її посадових обов'язків.

На підставі викладеного, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ № 2ІІІ С від 22 жовтня 2014 року про оголошення їй догани.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 2ІІІ С від 22 жовтня 2014 року про оголошення догани.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі НТУ «Харківський політехнічний інститут», в інтересах якого діє Личаний Д.С., просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з квітня 1992 року по січень 2000 року ОСОБА_4 працювала в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на посаді викладача кафедри іноземних мов, а з лютого 2000 року і по теперішній час працює на посаді старшого викладача цієї ж кафедри. 30 вересня 2014 року відбулося засідання кафедри.

Наказом № 2ІІІС від 22 жовтня 2014 року за підписом проректора ОСОБА_6 оголошено догану ОСОБА_4 Підставою для оголошення догани було порушення ОСОБА_4 посадових обов'язків та правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме відсутність ОСОБА_4 без поважних причин на засіданні кафедри, ігнорування необхідності звіту про виконану роботу, відмовою від надання пояснень.

Частинами 1, 2 статті 34 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року із змінами, передбачено, що безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник (ректор, президент, начальник, директор тощо). Його права, обов'язки та відповідальність визначаються законодавством і статутом вищого навчального закладу. Керівник є представником вищого навчального закладу у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених цим Законом і статутом вищого навчального закладу.

Відповідно до пункту 1 статті 53 вищевказаного Закону науково-педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у вищих навчальних закладах провадять навчальну, методичну, наукову (науково-технічну, мистецьку) та організаційну діяльність.

Частиною 2 статті 49 зазначеного Закону передбачено, що види навчальних занять, що входять до навчального навантаження педагогічного та науково-педагогічного працівника відповідно до його посади, встановлюються вищим навчальним закладом в індивідуальному плані працівника.

Відповідно до підпункту 1.3. Положення про планування та облік роботи науково-педагогічних працівників, розглянутого та схваленого ВченоюРадою університету від 02 березня 2012 року за протоколом № 3 графік робочого часу науково-педагогічного працівника визначається індивідуальним розкладом аудиторних навчальних занять і консультацій, розкладом або графіком контрольних заходів та іншими видами робіт, передбаченими індивідуальним планом роботи науково-педагогічного працівника на навчальний рік.

Науково-педагогічний працівник зобов'язаний дотримуватися встановленого йому графіка робочого часу.

Зазначеним Положенням передбачено перелік основних видів організаційної роботи, до якого не входить обов'язкова присутність на засіданнях кафедр.

Завідуючим кафедри іноземних мов затверджено графік роботи ОСОБА_4 в осінньому семестрі 2014/2015 учбового року, в якому передбачено щовівторка засідання кафедри з 14:30-16:00, що суперечить Положенню про кафедру, розглянутого та схваленого Вченою Радою університету від 02 березня 2012 року за протоколом № 3.

30 вересня 2014 року ОСОБА_4 на засіданні кафедри не була присутня, про що складено відповідний акт.

08 жовтня 2014 року складено акт про відмову ОСОБА_4 надати письмові пояснення про відсутність на засіданні кафедри 30 вересня 2014 року, в якому зазначено, що свою відмову ОСОБА_4 пояснила тим, що засідання кафедри не входять у робочий час викладача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відсутність на засіданні кафедри, ігнорування необхідності звіту про виконану роботу, який ОСОБА_4 фактично надано для обговорення і його було обговорено та надано оцінку, її відмова від надання пояснень не є порушенням ОСОБА_4 її посадових обов'язків та правил внутрішнього трудового розпорядку, тому не може бути підставою для оголошення їй догани.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, а фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», в інтересах якого діє Личаний Дмитро Сергійович, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова