У Х В А Л А

19 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_5 до Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та за позовом ОСОБА_4 до Нобельської сільської ради Зарічненської району Рівненської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 25 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про закриття провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Заяву ОСОБА_6 про зупинення провадження задоволено.

Зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та позовною заявою третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_4 до Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 серпня 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів у справі та ухвалити нове рішення про закриття провадження в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 із підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 1218, 1219 ЦК України, статті 201 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що об'ємом спадкового наступництва є спадщина (спадкове майно, спадкова маса), тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою не є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб та встановивши, що ОСОБА_5 заявив вимоги про визнання права власності на спадкове майно, а спірні правовідносини допускають правонаступництво, є обґрунтованим висновок про зупинення провадження у справі до залучення правонаступників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України за позовними вимогами ОСОБА_5

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 6 квітня 2016 року суд касаційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції не з'ясував чи прийняв будь-хто після смерті ОСОБА_5 спадщину відповідно до вимог ЦК України і в якому обсязі та не встановив, чи хтось звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, а тому обґрунтовано скасував ухвалу міського суду з передачею справи до суду першої інстанції;

- від 20 липня 2016 року суд касаційної інстанції виходив із того, що закриваючи провадження у справі суди не врахували, що ОСОБА_7 після смерті батька ОСОБА_4 у встановленому порядку прийняв спадщину, за життя спадкоємець звернувся до суду з позовом про встановлення спадкової маси та визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, а відтак прийнявши спадщину після смерті батька, ОСОБА_3 набув права на спадщину на всі права та обов'язки, які належали батькові за життя;

- від 16 січня 2013 року суд касаційної інстанції виходив із того, що спадкоємці не мають правових підстав для прийняття та отримання свідоцтва про право власності на спадщину на земельну ділянку загальною площею 4,8 га, оскільки зазначене майно не входило до спадкової маси у зв'язку з відчуженням його у червні 2008 року, свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку не видавалося.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та за позовом ОСОБА_4 до Нобельської сільської ради Зарічненської району Рівненської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук