Справа № 587/2906/15-ц
Провадження № 2/587/134/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

Про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу

Та поділ майна,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що він з 10 червня 1997 року до останнього часу проживав однією сім'єю з відповідачем, вони разом вели господарство, робили покупки, витрачали кошти, фактично склались відносини, притаманні подружжю. До придбання будинку у 2013 році вони разом проживали в АДРЕСА_1. Адреса місця його проживання вказана у медичних та інших офіційних документах. За час спільного поживання у них були спільні знайомі, з якими вони проводили свята, що підтверджується фотографіями. До їх знайомства у відповідача була земельна ділянка в садівничому товаристві «Тополя», на якій вони разом збудували садовий будинок, де він виконував будівельні та ремонтні роботи. 3 грудня 2013 року вони разом з відповідачем придбали житловий будинок з господарськими будівлями разом з земельною ділянкою по АДРЕСА_2, які були зареєстровані на відповідача. Крім коштів на придбання будинку, він вкладав кошти на придбання опалювального обладнання, меблів, матеріалу для огорожі та обладнання ванної кімнати. Разом займались розведенням собак коштовної породи. Весь період спільного проживання він працював у місцевих приватних фірмах та за кордоном, кошти від заробітків вкладав в придбання спільного майна. На даний час стосунки між ними погіршились, відповідач не погоджується розділити спільне майно. Просив винести рішення, яким встановити факт проживання його з відповідачем однією сім'єю з 10 червня 1997 року, визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки в с. Сула, на ? частину садового будинку в Сумській міській організації садівниче товариство «Тополя».

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю. Позивач суду пояснив, що проживав з відповідачем однією сім'єю, їздив на заробітки і гроші віддавав відповідачу. Спочатку проживали у її квартирі, а потім вирішили придбати будинок за містом, куди разом переїхали та займались ремонтом. На придбання будинку він дав відповідачу 5000 доларів США, давав гроші на переоформлення будинку. Надавав кошти на весілля сина відповідача. Після погіршення відносин відповідач заявила, що йому нічого не належить, будинок та дача зареєстровані на її ім'я.

Відповідач та її представник з позовом не погодились повністю, просили у його задоволенні відмовити. Відповідач у судовому засіданні та у письмових поясненнях зазначила наступне. Однією сім'єю з позивачем вони не проживали, бо у кожного був свій бюджет та окремий побут. Заробітки позивача були незначні і вона віддавала за нього борги. Кошти на придбання будинку дала донька, котра виїхала до Швейцарії. Будинок вона придбавала самостійно, позивач цікавості до цього не виявляв. Садовий будинок вона добудувала також на кошти доньки. Позивач допомагав у будівництві фізичною працею. Свої заробітки позивач витрачав на власні потреби. У грудні 2015 року ОСОБА_1 вивіз з будинку придбані ним речі, тому вважає, що вона йому нічого не винна, а спірне майно придбане за її особисті кошти і належить їй.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з 1998 року стали проживати разом у квартирі відповідача по АДРЕСА_1. Вказана обставина встановлена як з пояснень сторін у судовому засіданні, так і з пояснень свідка ОСОБА_3 - доньки відповідача. Крім того вказана обставина підтверджується наданими позивачем конвертами про отримання у 2011 році кореспонденції на своє ім'я (а.с.15), довідкою на отримання у 2009 році санаторно-курортної путівки, проходження у 2014 році медичного обстеження (а.с.16-17), трудовою угодою про роботу у 2012 році в ТОВ «КазЕнергоГаз», де зазначена адреса проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с.18). Крім того, свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що мати та ОСОБА_1 проживали на вище вказаною адресою як співмешканці. Інші допитані у судовому засіданні свідки суду пояснили, що знали відповідача як цивільну дружину позивача як з його слів так і з власних спостережень.

У липні 2005 року та у березні 2007 року при отриманні позивачем довіреностей від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на право розпорядження легковими автомобілями, такий же обсяг повноважень надавався і ОСОБА_6 - сину відповідача (а.с.96-98).

Крім того, надані позивачем та оглянуті у судовому засіданні фотографії, копії яких долучені до матеріалів справи, свідчать про тривалі усталені та публічні відносини сторін, поєднаних спільними інтересами та побутом (а.с.7-14). Відповідач суду пояснила, що знімки зроблені на протязі періоду з 1997 по початок 2015 року. Знімки періоду зустрічі 2015 року за поясненнями відповідача зроблені у період, коли вони разом не проживали, однак дані пояснення нічим не підтверджені.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За наведених обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Однак, період проживання однією сім'єю повинен бути визначений, виходячи з того, що сторони на початок спільного проживання перебували у інших шлюбах. Позивач шлюб розірвав 1 серпня 2000 року, що підтверджується відміткою у паспорті (а.с.37), відповідач шлюб розірвала і звернулась з заявою про заміну паспорта у зв'язку з розірванням шлюбу 27 січня 2000 року. Тому доведеним суд вважає факт проживання однією сім'єю з серпня 2000 року, тобто з моменту, коли сторони перестали перебувати в інших шлюбах, та до моменту кінця 2014 року, відповідно до досліджених у судовому засіданні доказів.

Пояснення відповідача, що вони не проживали з позивачем однією сім'єю, оскільки він заробітків не віддавав, коштів у ведення спільного господарства не вкладав, про свої наміри не повідомляв, після сварки проживав з іншою жінкою, потім повернувся і вони проживали кожен своїм життям, не є достатнім доказом того, що їх відносини не мали характер сімейних, а лише є її оцінкою особистої поведінки позивача у вказаний період, що у випадку надання належних доказів може бути враховане при винесенні рішення щодо майнових відносин.

3 грудня 2013 року були укладені та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовані в АДРЕСА_2. За даними договорами продавець ОСОБА_7 в особі свого представника ОСОБА_8 продала, а покупець ОСОБА_2 придбавала вище вказане майно. Відповідно до умов договорів, оціночна ціна та ціна продажу житлового будинку зазначена 52150 грн., оціночна вартість земельної ділянки становила 47720 грн., а ціна продажу - 43850 грн. Договори були нотаріально посвідчені та покупцем отримано витяги про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.20-29).

За час спільного проживання сторін позивач працював на різних підприємствах: АТОВ «Аграрник», ТОВ фірма «Універсал-сервіс», ЗАТ «Сільгоспремонт», ЗАТ «Сільгоспремонт», ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10, ТОВ НВП «Укрмагнезит», ТОВ «СМБК Респект-Строй» (а.с.135-137).

Крім того, працював за трудовими угодами, зокрема на підставі трудової угоди від 4 січня 2012 року у ТОВ «КазЕнергоГаз» в Казахстані на протязі 2012 року (а.с.18), направлявся ЗАТ «Теплобуд» у відрядження з 23 вересня по 15 жовтня 2010 року до м. Пенза РФ (а.с.19). Факти виїзду позивача за кордон - до Казахстану та Росії у період 2011-2012 років підтверджується копією сторінок закордонного паспорту позивача (а.с.128-130).

Відповідач у вказаний період також працювала. У судовому засіданні з її пояснень та пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_3, які не спростовані позивачем, встановлено, що вона заробляла на життя виконанням ремонтних робіт в м. Москві та у м. Суми, працювала на ринку та займалась розведенням котів та собак. Крім того, отримувала родинну допомогу від своєї доньки, яка надала їй доступ до свого карткового рахунку. Відповідач з вказаного рахунку з 2001 року знімала різні суми коштів, що підтверджується випискою з банківського рахунку ПАТ «Райффайзен Аваль» (а.с.73-79). Також відповідач мала депозитні рахунки: гривневий з 2 липня 2010 року у ПАТ «Приват Банк», яким користувалась та знімала різні суми коштів для власних потреб; валютний з 26 травня 2010 року у цьому ж банку, з якого отримала вклад 11 серпня 2011 року (а.с.58-72).

Посилання сторони відповідача та не, що з оренди належного доньці житла в м. Суми ОСОБА_2 мала постійний і значний дохід у судовому засіданні належними доказами не підтверджені.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що знайомий з позивачем з 2002-2004 років, раніше вони працювали разом, жив позивач на той час в АДРЕСА_1 з дружиною. Відповідача знає як дружину ОСОБА_1, у них були нормальні сімейні відносини. Знає, що ОСОБА_1 виконував зварювальні роботи на дачі по АДРЕСА_3. Крім того, вони шукали для придбання будинок у селі, розводили собак. Будинок купили та робили там ремонт. Про свої доходи від заробітків говорив, що привозив по 600-700 доларів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що знайомий з позивачем біля 15 років, з відповідачем познайомився біля 10 років тому. ОСОБА_1 представив ОСОБА_2 як свою дружину. Бував у них вдома на АДРЕСА_1, допомагав ремонтувати дачу на АДРЕСА_3 на прохання ОСОБА_1. Позивач їздив на заробітки до Росії та Казахстану. Від позивача йому відомо, що сторони разом купили будинок в с. Сула, де позивач робив ремонт, вкладав кошти в придбання будинку, в облаштування опалення, придбання будматеріалів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він разом з позивачем в один час - у 2012 році, працювали в Казахстані вахтовим методом, зарплату отримували у валюті по 2000 дол. за місяць. Знає, що позивач проживав з жінкою, відправляв додому зароблені гроші. Від останнього йому відомо, що вони купили будинок в с. Сула.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що знайомий з позивачем з 2008 року, який на той час проживав в АДРЕСА_1. В 2012 році вони працювали в Казахстані, де отримували по 2000 дол. на місяць, після чого працювали в Росії, де заробляли до 1000 доларів. Пізніше стало відомо від ОСОБА_1, що він придбав будинок за містом, займався ремонтом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що позивача знає по спільній роботі з 2009 року. Купив у того меблі, які вивозив з АДРЕСА_1 в м. Суми. Декілька разів з різних приводів був на дачі по АДРЕСА_3, знав, що позивач проживав разом з відповідачем. Дружина займалась розведенням собак, виїздила на виставки.

Допитана су судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що мати проживала разом з відповідачем у цивільному шлюбі близько 17 років. Біля двох років проживають окремо. У 2001 році вона виїхала до Швейцарії, де працювала та почала надсилати матері гроші. Крім того, надала матері доручення на зняття коштів з її рахунку, мати знімала по 200 дол. щомісячно. На кошти та на ім'я свідка були придбані квартири в м. Суми, квартплату також отримувала мати. На її пропозицію придбати будинок для бабусі мати збирала кошти, що надавались свідком і приблизно три роки тому купила будинок.

Всі досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що придбання спірного житлового будинку в с. Сула Сумського району здійснено на спільні кошти відповідача, її доньки та позивача. Будинок разом з земельною ділянкою був придбаний для проживання родини у складі відповідача, її матері та позивача, є спільним майном. Посилання відповідача на те, що позивач свої заробітки витрачав на власні потреби, допомогу своїм дітям, а не на потреби їх спільного проживання, спростовуються поясненнями свідків, які не є зацікавленими у наслідках розгляду справи, всі разом підтвердили, що позивач мав заробітки, які, на думку суду, могли бути достатніми для придбання цінного майна. Однак, суд враховує пояснення свідка ОСОБА_3, надані суду виписки з банківських рахунків, які підтверджують факт зняття перед придбанням будинку коштів: 10 квітня 2012 року у розмірі 3017,66 дол. США, 9 квітня 2012 року у розмірі 4047,97 євро (а.с.77,106). Зняття коштів передує розписці ОСОБА_8, який виступав продавцем спірного житлового будинку за дорученням, в якій він засвідчує, що отримав 11 квітня 2012 року від ОСОБА_2 двадцять тис. доларів США за продаж будинку в АДРЕСА_2 (а.с.54). Оригінал розписки наданий і оглянутий у судовому засіданні та не оспорюється позивачем. Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що розмір частки позивача у спільному майні підлягає зменшенню, і визначає її у розмірі 1/3 частки.

Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання права власності на садовий будинок, розташований в садівничому товаристві «Тополя», суд виходить з наступного. Земельна ділянка була надана відповідачу до початку спільного проживання з позивачем. Стороною позивача не надано доказів, що на ній розташований садовий будинок, який збудований відповідно до закону та відносно нього здійснена державна реєстрація. Також не надано доказів, що це майно значно збільшилось у своїй вартості. Стосовно будівельних матеріалів, використаних на його зведення за час спільного проживання сторін та могли би бути розподілені судом, будь-яких доказів не надано. Тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими і належними доказами не підтверджені.

При здійснені розподілу майна, визначенні судових витрат суд виходить з вартості майна, яке наведене в матеріалах справи. Відповідно до укладених договорів купівлі-продажу, оціночна вартість житлового будинку склала 52150 грн., земельної ділянки - 47720 грн.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України, частки майна чоловіка та дружини є рівними, при вирішенні спору суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 70, 74 СК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у період з серпня 2000 року і до кінця 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_2 житловою площею 47,8 кв.м., загальною площею 85,9 кв.м., який складається з житлового будинку А-І, сіней а, прибудови а1, навісу К, літньої кухні Е, сараїв Б,Г,Ж, погрібів п/г/ та п/г1, погрібника Д, літнього душу Л, вбиральні В, гаражів М,З, огорожі №1-2, як частки у спільній сумісній власності.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_2 житловою площею 47,8 кв.м., загальною площею 85,9 кв.м., який складається з житлового будинку А-І, сіней а, прибудови а1, навісу К, літньої кухні Е, сараїв Б,Г,Ж, погрібів п/г/ та п/г1, погрібника Д, літнього душу Л, вбиральні В, гаражів М,З, огорожі №1-2, як частки у спільній сумісній власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави вісімсот сімдесят чотири грн. 82 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави дев'ятсот п'ятдесят грн. 68 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Моісеєнко