Провадження № 2-о/522/371/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, за участю зацікавлених осіб - ОСОБА_2, КП «Міське агентство з приватизації житла» про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про визнання факту належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за НОМЕР_2, та розпорядження, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на квартиру АДРЕСА_1, виданих на ім'я «ОСОБА_1».

Заявниця обґрунтовує заяву тим, що їй та її матері ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за НОМЕР_2, та розпорядження, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на праві спільної сумісної приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У вказаних документах по-батькові заявниці було вказано як «ОСОБА_1». Однак, під час видачі їй нового паспорту в 1999 році її по-батькові було вказано «ОСОБА_1».

У зв'язку з зазначеними розбіжностями прізвища у свідоцтві про право власності і розпорядженні, та в паспорті громадянина України, заявниця не має можливості вільно розпоряджатися своєю часткою майна, що стало приводом для звернення до суду з дійсною заявою.

ОСОБА_1 до суду не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою.

Представник КП «Міське агентство з приватизації житла» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення представнику судової повістки. До суду надійшла заява представника підприємства, в якій зазначено, що жодних порушень з боку КП «Міське агентство з приватизації житла» під час видачі свідоцтва про право власності на житло і розпорядження допущено не було, оскільки в паспорті громадянина України ОСОБА_1 станом на 25 червня 1993 року по-батькові заявниці було зазначено як «ОСОБА_1».

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем, і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за НОМЕР_2, та розпорядження, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на праві спільної сумісної приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

На момент оформлення вищевказаних документів у паспорті громадянина України по-батькові заявниці було зазначено як «ОСОБА_1».

Однак, під час видачі ОСОБА_1 нового паспорту громадянина України 23 квітня 1999 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області серії НОМЕР_3 по-батькові заявниці було зазначено як «ОСОБА_1».

У зв'язку з зазначеними розбіжностями прізвища у свідоцтві про право власності і розпорядженні, та в паспорті громадянина України, заявниця не має можливості вільно розпоряджатися своєю часткою майна.

Листом КП «Міське агентство з приватизації житла» від 27 липня 2016 року №987-Ф/01-07 ОСОБА_1 було відмовлено у виправленні вищевказаних розбіжностей та роз'яснено право звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 належить свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за НОМЕР_2, та розпорядження, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на квартиру АДРЕСА_1, на ім'я «ОСОБА_1».

Тому, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, ч. 3 ст. 235, п. 6 ч. 1 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участю зацікавлених осіб - ОСОБА_2, КП «Міське агентство з приватизації житла» про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за НОМЕР_2, та розпорядження, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 25 червня 1993 року за 11663, на квартиру АДРЕСА_1, виданих на ім'я «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б.Свячена