Справа № 534/795/14-ц
№ 6/534/32/16
У Х В А Л А

15 вересня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: представника відділу ДВС ОСОБА_3
представника заінтересованої особи ОСОБА_4
заінтересованої особиОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні подання Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

в с т а н о в и в :

Відділ ДВС м.Комсомольська звернувся до суду із зазначеним поданням, в якому після уточнень остаточно прохає визначити частку майна боржника ОСОБА_6 у майні, яким він спільно володіє із ОСОБА_7, а саме в будинку із господарськими будівлями №32, розташованому по вул.Набережній в с.Кияшки м.Горішні Плавні, в 1/2 частині будинку №5 по вул.Волошківській с.Волошине та в квартирі АДРЕСА_1. Також «з метою забезпечення позову» прохає накласти арешт на все майно ОСОБА_8

Відділ державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції було перейменовано на Горішньоплавнівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі ВДВС).

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості на загальну суму 1 213 396,41 грн. Під час примусового виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем прийнято рішення про звернення стягнення на майно належне боржнику, в тому числі на земельну ділянку, житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: вул.Степова,17 с.Кузьменко м.Горішні Плавні Полтавської області.

У звязку із тим, що ОСОБА_8 в усній формі відмовляється надати ВДВС технічну документацію на зазначене домоволодіння, виникають складнощі із проведенням оцінки згаданого майна та визначенням можливості задоволення вимог стягувачів за рахунок його реалізації. Крім того, представник ВДВС звертає увагу на те, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області, яке набрало чинності, за ОСОБА_8 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул.Степовій,17, у тому числі і на 1/2 частину земельної ділянки, що у свою чергу ускладнює оцінку належного боржнику майна та свідчить про недостатність вартості арештованого майна боржника для задоволення вимог стягувачів за виконавчим провадженням.

В судовому засіданні представник ВДВС ОСОБА_3 предявлене подання підтримав повністю, посилаючись на викладені у ньому обставини та додатково пояснив, що арештовано майно боржника було пошкоджено і тому його вартість суттєво знижена.

Заінтересована особа ОСОБА_5 наполягав на задоволенні подання державного виконавця та пояснив, що дружиною боржника ОСОБА_8 навмисно пошкоджене нерухоме майно боржника, тому його явності явно недостатньо для задоволення вимог стягувачів.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 проти задоволення подання заперечував, посилаючись на те, що ВДВС не проведено оцінки майна, на яке накладено арешт в рамках згаданого зведеного виконавчого провадження, що унеможливлює визначення можливості задоволення вимог стягувачів за рахунок його реалізації. Таким чином, подання ВДВС вважає передвчасним і таким, що задоволенню не підлягає.

Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, заінтересована особа ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, що не перешкоджає розгляду подання ДВС по суті.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 лютого 2016 року боржника ОСОБА_6 визнано безвісно відсутнім (т.2а.с.87).

Заслухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали приєднанні до подання, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до Пленуму Верховного суду України п. 23 Постанови № 11 від 21.12.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно ч.1 ст.379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до загальних правил звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, що передбачені ст.52 Законом України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця (частина 6 статті 52).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

У рішенні від 17.05.2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку про те, що для вирішення питання щодо задоволення подання ВДВС про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, необхідно довести, що розміру і обсягу майна боржника, на яке державним виконавцем накладено арешт, не достатньо для виконання вимог за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Отже, за умови невиконання рішення суду та відсутності у боржника іншого рухомого та нерухомого майна, на яке можна було звернути стягнення, з'ясувавши належність боржнику частки у спільній сумісній власності, державний виконавець може звернутися із поданням про визначення цієї частки.

Судом встановлено, що у ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_9 заборгованості на загальну суму 1 213 396,41 грн. (т.2а.с.13-27,56, 107-116, 196), яка на час розгляду подання ВДВС залишається непогашеною.

В рамках згаданого виконавчого провадження державним виконавцем описано та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_6 (т.2а.с.117-123), а саме на:

- земельну ділянку загальною площею 0,500 га, розташовану за адресою: вул.Степова,17 с.Кузьменко м.Горішні Плавні Полтавської області;

- автомобіль ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1;

- будинок з господарськими будівлями, розташовані за адресою: вул.Степова,17 с.Кузьменко м.Горішні Плавні Полтавської області.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року за ОСОБА_8 визнано право власності на 1/2 частки зазначеного вище арештованого майна. Згаданим рішенням встановлено, що боржник ОСОБА_6 та заінтересована особа ОСОБА_8 перебувають у шлюбі з 25 липня 1987 року (т.2а.с.52).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державним виконавчце були вжиті передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для встановлення рухомого та нерухомого майна боржника, проте майна, достатнього для задоволення вимог стягувачів не встановлено.

Так, на банківських рахунках боржника грошових коштів виявлено не було, зареєстровані на імя боржника транспортні засоби, крім автомобіля ВАЗ 21083, державний номер НОМЕР_1, державним виконавцем оголошено у розшук, іншого рухомого майна ОСОБА_6 не виявлено.

Доводи представника заінтересованої особи про наявність у боржника іншого рухомого та нерухомого майна, на яке можна було звернути стягнення, та доказів на підтвердження неможливості задоволення вимог стягувачів за рахунок реалізації вже арештованого майна, всупереч положенням ст.ст.10,60 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідальна за збереження арештованого майна особа ОСОБА_8 не забезпечила належного зберігання житлового будинку із господарськими спорудами по вул. вул.Степова,17 с.Кузьменко м.Горішні Плавні Полтавської області, що підтверджується актом державного виконавця від 14 вересня 2016 року з фототаблицями, відповідно до якого зазначене нерухоме майно перебуває у зруйнованому та непридатному для виконистання стані. З огляду на викладене та враховуючи, що в результаті пошкодження арештованого нерухомого майна, його вартість значно зменшилася та її не достатньо для виконання вимог за виконавчими документами на загальну суму 1 213 396,41 грн., суд вважає обґрунтованим рішення державного виконавця про виконання рішень суду за рахунок звернення стягнення на частку боржника у праві власності іншої особи.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на наступне нерухоме майно (а.с.149):

-будинок з господарськими будівлями за адресою: вул.Набережній,32 в с.Кияшки м.Горішні Плавні, придбані за договором купівлі-продажу від 03 липня 2007 року;

-1/2 частина житлового будинку із господарськими будівлями за адресою: вул.Волошнівська,5 с.Волошине м.Горішні Плавні Полтавської області, придбана на підставі договору купівлі-продажу від 23 лютого 2003 року;

-квартира АДРЕСА_1, придбана за договором купівлі-продажу від 29 жовтня 2010 року;

Враховуючи, що наведене вище нерухоме майно придбано ОСОБА_8 за час шлюбу із ОСОБА_6, у відповідності до ст.60 СК України воно вважається спільною сумісною власністю подружжя.

У зв'язку із тим, що іншого майна ОСОБА_6, на яке можна було звернути стягнення, у процесі виконавчого провадження не виявлено, державним виконавцем вирішено виконати рішення суду за рахунок звернення стягнення на частку боржника у праві власності на вказане вище нерухоме майно.

З огляду на викладене та враховуючи розмір заборгованості ОСОБА_6 за зведеним виконавчим провадження (1 213 396,41 грн.) і відсутність доказів на підтвердження достатності вартості вже арештованого майна боржника ОСОБА_6 для задоволення вимог стягувачів, суд вважає, що подання державного виконавця є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Питання щодо співмірності вартості арештованого майна із борговими зобовязаннями за зведеним виконавчим провадженням та порядок і послідовність реалізації цього майна на стадії виконання судового рішення визначається державним виконавцем у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», тому заперечення представника заінтересованої особи проти задоволення подання з мотивів не співмірності вартості майна належного ОСОБА_8 із борговими зобовязаннями її чоловіка не заслуговують на увагу.

Не підлягає задоволенню вимога державного виконавця про накладення арешту на майно ОСОБА_8 з метою забезпечення позову, так як ґрунтується лише на хибному та довільному тлумачення норм чинного законодавства. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно можливе лише до розгляду справи по суті, а на стадії виконання судового рішення опис та арешт майна боржника здійснюється за постановою державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.52 Законом України «Про виконавче провадження», ст.379 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Подання Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області задовольнити частково.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_6 Равільєвича у будинку з господарськими будівлями за адресою: вул.Набережній,32 в с.Кияшки м.Горішні Плавні, становить 1/2.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_6 Равільєвича у квартирі АДРЕСА_1, становить 1/2.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_6 Равільєвича у житловому будинку із господарськими будівлями за адресою: вул.Волошнівська,5 с.Волошине м.Горішні Плавні Полтавської області, становить 1/4.

В частині накладення арешту на все належне ОСОБА_8 майно в подання Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відмовити

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. В разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.

Суддя В.В. Крикливий