Справа №751/1496/16-ц
Провадження №2/751/364/16
Рішення

Іменем України

18 травня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Гармаш-Лящинська М. В.

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни, третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко Оксана Василівна, про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна у добросовісного набувача, скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

15.02.2016 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом, який згодом уточнив, до ОСОБА_4, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С., про визнання за ОСОБА_1, що мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 право власності на спадкове майно, а саме 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а».

Витребувати у ОСОБА_3 та зобов'язати передати ОСОБА_1 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а», що успадкована ОСОБА_8 від ОСОБА_7; скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель від 26.02.2016 року, індексний номер НОМЕР_2 від 26.02.2016 року (14:01:21), прийняте приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.10.2014 року ОСОБА_7 був складений заповіт, згідно якого останній розпорядився належною йому на праві власності 3/4 частиною житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель. Вказує, що після смерті ОСОБА_7, позивач звернулася до приватного нотаріуса для прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно у зв»язку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем. При цьому зазначає, що 30.01.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 був укладений договір довічного утримання, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.08.2014 року, яке набрало законної сили 01.12.2015 року, був розірваний і визнано право власності на передане спірне нерухоме майно знову за ОСОБА_7 Проте, ОСОБА_4 встигла його відчужити. Так, 26.02.2016 року, за договором дарування 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, право власності на спірне нерухоме майно, після неодноразового переходу права власності, набув ОСОБА_3 Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми цивільного законодавства, позивач просить визнати за нею право власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом та вважає, що спірне майно втратила не з своєї волі, а тому ставить питання про його витребування і повернення та одночасне скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачем ОСОБА_3

В судовому засіданні, яке відбулося 28.04.2016, до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог, було залучено ОСОБА_10

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав, викладених в уточненій позовній заяві (а.с.68-70).

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, поклавшись на письмові заперечення (а.с. 152-155).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у відповідності до ст. 74 ЦПК України (а.с. 57-58, 63-64, 96-97, 100-101, 123-124, 142-143, 169-170). Причини її неявки суду не відомі. Тому, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України та враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова О.С. в судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином (а.с.122,138).Через канцелярію суду надійшли письмові заперечення (а.с. 127-128). Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. в судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином (а.с. 141,165). В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі (а.с.144). Суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся у відповідності до ст. 74 ЦПК України (а.с. 167-168). Тому, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України та враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступник підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, згідно якого ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_4 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_2, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а»., яка в свою чергу забов»язалася забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно на умовах цього договору(а.с. 21-23).

Проте, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.08.2014 року, яке остаточно набуло законної сили 01.12.2015 року, вказаний договір був розірваний, при цьому було визнано право власності на вищезгадане спірне нерухоме майно знову за ОСОБА_7 (а.с. 7-16).

За життя ОСОБА_7, тобто 15.10.2014 року, склав заповіт, згідно якого все майно, рухоме та нерухоме, яке належало йому на праві приватної власності, заповів позивачу ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер(а.с.5).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, як вбачається зі спадкової справи, позивач у встановлений законом строк, звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. із заявою про прийняття спадщини та видачу відповідного свідоцтва після померлого ОСОБА_7 на підставі заповіту, проте, оформити право власності на вищевказане спадкове нерухоме майно, позивач ОСОБА_8 не має можливості, оскільки, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2016 року, відсутня реєстрація права власності за спадкодавцем на спірні 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою за з відповідною частиною надвірних будівель (а.с. 172-191).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України: кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Факт прийняття спадщини підтверджено документами, наявними в матеріалах справи, з яких вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину і по справі відсутні особи, що мають право на обов»язкову частку у спадщині (а.с. 171-191).

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що позивачка в установленому порядку прийняла спадщину, на думку суду, остання наділена, як правом витребування майна (заявленням віндикаційного позову), так і правом вимоги забов»язання повернення майна (кондиційний позов), в порядку здійснення речового права.

Так, судом встановлено, що згідно договору дарування від 24.07.2015 року за №2226 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_11 вказане спірне спадкове майно, а саме 3/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_2, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а», на яке після неодноразового відчуження в наступному, 26.02.2016 року набув права власності за договором дарування відповідач ОСОБА_3 (а.с. 24-28, 110-112).

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Норма статті 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що спірне майно вибуло з володіння власника ОСОБА_7 за договором, тобто з його власної волі, і позивачка, станом на час вибуття спірного майна, не мала речового права на нього, суд вважає, що вимоги останньої в частині витребування нею майна, як власником цього майна, на підставі ст. 388 ЦК України, не підлягають задоволенню.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондиційне зобов'язання виникає за наявності таких умов:

3) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

4) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред'явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі за №6-3090цс15.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що відповідний договір довічного утримання, на підставі якого здійснювалася передача власником спірного нерухомого майна, в наступному було розірвано і рішенням суду визнано право власності за попереднім власником, суд не вбачає правових підстав збереження цього майна за відповідачем ОСОБА_3 і вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між спадкоємцем майна і його володільцем, саме положень статті 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За таких обставин, проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а». - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року; зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а»; скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.02.2016 року № НОМЕР_2 про реєстрацію права власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з реєстраційним номером 179574101, за суб»єктом: ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, прийняте приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С.

На підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в дольовому порядку пропорційно до розміру задоволених вимог та їх правової природи по відношенню до відповідачів.

Керуючись ст. 57-64, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни, про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна у добросовісного набувача, скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а». - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з прибудовою та з відповідною частиною надвірних будівель, які складаються з: кімнати під літ. 1-3 площею 17,1 кв. м, кімнати під літерою 1-4 площею 18 кв.м, коридору під літ. 1-1 площею 7,9 кв.м, кухні під літ. 1-2 площею 12,3 кв.м, ванни під літ. 1-7 площею 3,0 кв.м, вбиральні під літ. 1-8 площею 2,5 кв.м, вбудованої шафи під літ. 1-9 площею 0,4 кв.м, тамбуру під літ. І площею 2,5 кв.м, прибудови під літ. «А1-1», погребу під літ. «б1», сараю під літ. «б-1», сараю (І поверх) під літ. «Б-1», сараю (ІІ поверх) під літ. «Б1-1», ґанку під літ. «а».

Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.02.2016 року № НОМЕР_2 про реєстрацію права власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з реєстраційним номером 179574101, за суб»єктом: ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, прийняте приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 588 (п»ятсот вісімдесят вісім) грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з Белової Ольги Степанівни на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Г. Деркач