Справа № 159/1954/13-ц
Провадження № 6/159/37/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника заінтересованої особи - ДП «Інформ - Ресурси» - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за заявою в. о. начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, заінтересовані особи: ОСОБА_2, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк», державне підприємством «Інформ - Ресурси»,про встановлення порядку виконання,

в с т а н о в и в:

04.11.16 р. до суду надійшла вищезазначена заява про встановлення порядку та способу виконання, в якій заявник просить встановити спосіб і порядок виконання рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.04.13 р. у цивільній справі № 159/1 954/13 ц провадження № 2/159/616/13 за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги заявник обгрунтовує тим, що на виконанні у В ДВС є виконавче провадження (ЄДРВП № 47294042) (далі ВП) по виконанню виконавчого листа у справі № 159/1 954/13 ц від 12.07.13 р. Ковельського міськрайсуду Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 102 695 грн. 15 коп., 1 026 грн. 47 коп. судових витрат. ОСОБА_3 згідно із ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 20.04.15 р. було винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчудження. З метою примусового виконання рішення було зроблено відповідні запити до органів та установ, що здійснюють держреєстрацію права власності на рухоме та нерухоме майно. Згідно з відповіддю Центру з надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ковеля, Ковельського, Турійського, Старовижівського та Маневицького районів, підпорядкованого У ДАІ У МВС України у Волинській області, за боржником зареєстровано т/з автомобіль марки "Аулі - 100», д. н. АС 0815 АК (далі автомобіль), ключі та техпаспорт відсутні. При першому надходженні виконавчого документа (далі в/лист) на виконання, держвиконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіля. За повідомленням У ДАІ У МВС України у Волинській області від 16.07.15 р., вх. № 1 655/04/36/7, автомобіль було затримано на арештмайданчик у м. Ковелі Волинської області, по вул. Заводській, 9. На спецмайданчику для затримання т/з у м. Ковелі Волинської області ВФ ДП МВС України «Інформ - Ресурси» (далі ДП «Інформ - Ресурси») знаходиться автомобіль, належний боржниці, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. На виконання письмового доручення ГТУЮ у Волинській області за вих. № 03 1 25/2 397 від 26.05.16 р. та з метою виконання судового рішення 10.10.16 р. проводились виконавчі дії по опису, арешту та вилученню автомобіля боржниці, однак, вилучити майно не вдалось. Покликаючись на постанову КМ України від 17.12.08 р. № 1 102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», зазначає, що, згідно з листами ДП «Інформ - Ресурси» від 10.10.16 р. № 93 і Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № 10 407 від 13.10.16 р., при зміні власника майна Ковельський МРВ ДВС не розрахувався з ДП «Інформ - Ресурси» за зберігання автомобіля. За станом на 21.10.16 р. автомобіль, належний боржниці, держвиконавцем не вилучено, а, отже, існують обставини, що перешкоджають виконанню судового рішення. Покликаючись на п. 10 ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», просить встановити порядок і спосіб виконання шляхом вилучення держвиконавцем автомобіля для подальшої реалізації без попередньої оплати витрат за зберігання т/з на спецмайданчику ВФ ДП «Інформ - Ресурси».

Представником В ДВС уточнено вимогу про зменшення вимог заявника. Останній просить встановити спосіб виконання конкретно: шляхом вилучення автомобіля зі спецмайданчика зберігача без проведення передоплати.

За ухвалою суду від 16.11.16 р. до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи залучено ДП МВС України «Інформ - Ресурси».

Представник В ДВС ОСОБА_4 - у судовому засіданні заяву підтримав, уточнивши, що просить встановити не порядок, а лише спосіб виконання шляхом вилучення т/з без попередньої оплати, вимога про що зазначена у листі Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, так як виконати рішення можливо шляхом реалізації майна. Заявлену вимогу обгрунтував доводами, наведеними у письмовій заяві, що надійшла до суду 04.11.16 р.. Суду додатково пояснив, що рішення суду є обов»язковим до виконання. Автомобіль в даний час є затриманим та знаходиться на спецмайданчику для зберігання т/з за постановою В ДВС. Автомобіль було затриманопрацівниками ДАІ 14.02.15 р., про що вперше було повідомлено В ДВС 16.07.15 р.. У 2015 р. щодо майна боржниці велись судові спори. Виконавчий документ, що перебуває на виконанні в даний час, пред»явлений до виконання повторно, провадження відкрито 20.04.15 р.. Вперше виконавчий документ пред»являвся до виконання раніше і тоді при його виконанні держвиконавцем у виконавчому провадженні, що нині є архівним, виносилась постанова про оголошення розшуку майна. За Законом України «Про виконавче провадження», у випадку невиявлення майна боржника протягом року, невиявлення майна вжитими заходами розшуку, виконавчий документ повертається стягувачеві, однак, вжиті заходи - не скасовуються. Згідно з постановою КМ України від 17.12.08 р. № 1 102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», затверджено відповідний Порядок (далі - Порядок тимчасового затримання та зберігання т/з) вилучення затриманого т/з, що зберігається на спецмайданчику, проводиться за вимогою держвиконавця. 30.09.16 р. було надіслано таку вимогу. 10.10.16 р. мала бути проведена виконавча дія. У відповідь на вимогу держвиконавця ДП «Інформ - Ресурси» - надав В ДВС інформацію про обов»язок сплати за зберігання т/з без посилання на будь - який законодавчий акт. Держвиконавцю не було надано доступу до автомобіля. ДП «Інформ - Ресурси» не звертався до В ДВС з кошторисом витрат по зберіганню майна для включення до видатків виконавчого провадження. Працівники ДП «Інформ - Ресурси» вимагали передоплати таких витрат. Лист ДП «Інформ - Ресурси» № 93 від 10.10.16 р. надійшов у В ДВС електронною поштою. Стягувач відмовляється проводити авансування витрат в сумі, повідомленій заінтересованою особою - ДП «Інформ - Ресурси». Такі суми В ДВС може включити в суму витрат виконавчого провадження лише для подальшої їх компенсації. Автомобіль не було видано держвиконавцю на його вимогу ДП «Інформ - Ресурси». При невиконанні виконавчих дій мова про відшкодування витрат ВП вестись не може Заходи до працівника ДП «Інформ - Ресурси», що перешкоджав у вилученні т/з, не вживались до вирішення питання на рівні керівництва управлінь відомств. Хоча розглядувана заява подана до суду 04.11.16 р., вважає, що за попередньо діючим Законом України «Про виконавче провадження», розпочалась та має продовжитись до завершення за його ж нормами виконавча дія опис та вилучення т/з. Будь - якої заяви сторони виконавчого провадження для звернення до суду з розглядуваною заявою, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що діє з 05.10.16 р., у В ДВС немає. Зміна власника майна місця не мала, т/з було забрано на штрафмайданчик Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області за зверненням до останнього ДП «Інформ - Ресурси». Компенсація ДП «Інформ - Ресурси» витрат за зберігання т/з може бути здійсненою лише після реалізації т/з за постановою держвиконавця про суму витрат ВП. У випадку нереалізації майна, ДП «Інформ - Ресурси» має право ставити вимоги до власника майна. Йому відомо, що судовим рішенням встановлено, що т/з на майданчику знаходиться незаконно, однак, вважає, що його слід вилучити. 10.10.16 р. т/з було вилучено у держвиконавця Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області, так як т/з був, фактично, вилучений у ДП «Інформ - Ресурси», про що було складено відповідний акт. Т/з був вилучений і вибув за межі території майданчика ДП «Інформ - Ресурси». Т/з Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області було вилучено у держвиконавця і відбуксирувано назад на територію майданчика ДП «Інформ - Ресурси». Держвиконавець реально мав можливість передати т/з ДТ «СЕТАМ», чому перешкодив Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області. Просить заяву, з врахуванням уточнення, задовольнити.

У подальшому представником В ДВС подано до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності представника В ДВС.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Державний ощадний банк» (стягувач за виконавчим провадженням) - у судове засідання не з»явився, хоча вказана вище заінтересована особа належно оповіщена. Причини неявки свого представника суду не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_2 (боржниця за виконавчим провадженням) - у судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду письмове заперечення проти заяви, обґрунтоване тим, що на момент затримання автомобіля 14.02.15 р. не було правової підстави для його арешту, здійснення ВП. Ця обставина встановлена рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.03.16 р. у справі № 159/2 668/15 ц провадження № 2/159/13/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, В ДВС Ковельського МРУЮ, ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання договору купівлі продажу дійсним та укладеним, визнання права власності на автомобіль, звільнення автомобіля з під арешту та зняття його з розшуку. Цим же рішенням встановлено, що п. 2 постанови ст. держвиконавця В ДВС Ковельського МРУЮ ОСОБА_6 від 23.01.15 р., що затверджена начальником відділу та не оскаржена, в/лист повернуто стягувачеві, чинність арешту майна боржниці припинена, інші заходи примусового виконання скасовано. При відкритті ВП за станом на 24.04.15 р. підстав для арешту автомобіля не було і на даний час немає.

Представник заінтересованої особи ДП «Інформ - Ресурси» - в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, суду пояснив, що ДП «Інформ - Ресурси» діє на госпрозрахунковій основі. Постановою КМ України від 17.12.08 р. № 1 102 передбачено, що поліція вправі укладати з ним договори на зберігання т/з. За п. п. 12,13 цієї постанови, повернення т/з, що зберігались, здійснюється за вимогою держвиконавця, при цьому передбачено нарахування плати за транспортування чи зберігання. Вимога держвиконавця від 30.09.16 р. надійшла до ДП «Інформ - Ресурси» 10.10.16 р.. Розмір оплати було надано В ДВС листом № 93 від 10.10.16 р., що був отриманий В ДВС 11.10.16 р.; вказано, що т/з зберігався 604 дні, плата складає 15 336 грн., що і є кошторисом. У п. 4.8 Інструкції про порядок взаємодії ОВС України та органів ДВС при виконанні рішень судів, затвердженої Наказом, зазначено, що ДАІ складає кошторис та подає ДВС, а остання компенсує витрати на зберігання т/з за кошти витрат на проведення виконавчих дій. Договір про зберігання т/з між ДП «Інформ - Ресурси» та В ДВС чи ГТУ у Волинській області не укладався. При цьому не зазначено про проведення оплати саме після проведення виконавчих дій. Акт затримання т/з від 14.02.15 р. № 15. Про затримання спірного т/з ДАІ було двічі повідомлено В ДВС. Т/з В ДВС не було видано через відсутність проплати за його зберігання. Автомобілі ДП «Інформ - Ресурси» приймає на зберігання за договором, укладеним з ДАІ і плату за зберігання нараховує ДП «Інформ - Ресурси». Це передбачено і Положенням про Волинську філію ДП «Інформ - Ресурси». Компенсація заінтересованій особі - ДП «Інформ - Ресурси» витрат на зберігання т/з має бути проведена за кошти ВП до реалізації т/з. На якій підставі т/з був після вилучення його державиконавцем відбуксирований назад на майданчик ДП «Інформ - Ресурси» і був прийнятий, пояснити не може, однак, т/з було прийнято на зберігання 10.10.16 р. лише з врахуванням наявного у ДП «Інформ - Ресурси» акта № 15 транспортного засобу від 14.02.15 р.. Просить у задоволенні заяви відмовити.

На думку суду, неявка осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду порушеного у заяві заявника питання, по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника В ДВС, представника заінтересованої особи - ДП «Інформ - Ресурси», дослідивши докази, зібрані у справі; вивчивши матеріали вищезазначеної цивільної справи, що стосуються розглядуваного питання, оглянувши матеріали виконавчих проваджень № 1 074/7, 182/7/15, номер за ЄДРВП 392 229 46 (архівного), № 783/7, номер за ЄДРВП 472 940 42 Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, приходить до висновку, що заява безпідставна та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, дійсно, обов»язкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Правовими наслідками набрання рішенням законної сили є його здійсненність, преюдиціальність та обов»язковість.

Рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.04.13 р. у цивільній справ № 159/1 954/13 ц провадження № 2/159/616/13 за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості (а. с. 37, 38), набрало законної сили 27.05.13 р..

Виконавчий документ виконавчий лист - у справі по виконанню судового рішення від 30.04.13 р., дійсно, був виданий судом 12.07.13 р. (а. с. 41).

В/лист було вперше пред»явлено стягувачем до виконання 25.07.13 р. і виконавче провадження № 392 229 46 було відкрито В ДВС 02.08.13 р.. 02.08.13 р. держвиконавцем було накладенно арешт на майно боржниці і було оголошено заборону на його відчудження. 03.09.13 р. Ковельським МРЕВ було внесено відомості про накладення арешту на автомобіль до автоматизованого обліку. 13.01.14 р. держвиконавцем було оголошено розшук автомобіля. 23.01.15 р. в/лист було повернуто стягувачеві. Однак, первинного (першого) повідомлення ДАІ В ДВС про виявлення та затримання автомобіля 14.02.15 р. і поміщення його на спецмайданчик у матеріалах ВП немає.

Виконавчий лист перебував на виконанні у В ДВС до 23.01.15 р., коли був повернутий стягувачеві відповідно до п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 р., у його редакції, що була чинною за станом на 23.01.15 р., з посиланням на те, що боржник чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Наведене вище стверджується матеріалами архівного ВП № 392 229 46.

Суд враховує, що, згідно з ч. ч. 1 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у його редакції, чинній за станом на 23.01.15 р., у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Отже, після спливу терміну на оскарження постанови держвиконавця від 23.01.15 р., слід вважати такими, що скасовані всі вжиті держвиконавцем заходи примусового виконання рішення від 30.04.13 р. під час першого пред»явлення в/листа до виконання.

Вищенаведене стверджується копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.03.16 р. у справі № 159/2 668/15 ц провадження № 2/159/13/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, В ДВС Ковельського МРУЮ, ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання договору купівлі продажу дійсним та укладеним, визнання права власності на автомобіль, звільнення автомобіля з під арешту та зняття його з розшуку.

Крім того, як встановлено судовим рішенням, на яке посилається заінтересована особа ОСОБА_2, дійсно, відповідно до п. 2 постанови ст. держвиконавця В ДВС Ковельського МРУЮ ОСОБА_6 від 23.01.15 р., вперше пред»явлений стягувачем до виконання виконавчий лист було повернуто стягувачеві, при цьому чинність арешту автомобіля була припинена, інші заходи примусового виконання було скасовано. Тому на момент затримання автомобіля 14.02.15 р. не було правової підстави для його арешту.

Однак, 14.02.15 р. в же після завершення виконавчого провадження № 392 229 46 В ДВС, автомобіль було поміщено для зберігання на спецмайданчик ДП «Інформ - Ресурси» і тоді ж прийнято на зберігання останнім.

Наведене вище стверджується копією акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.02.15 р., копією листа командира взводу з обслуговування стацпоста № 2 РДПС ДАІ № 183 від 09.07.15 р., адресованого В ДВС.

Тобто, за станом на 14.02.15 р. мала місце неузгодженість дій В ДВС та взводу з обслуговування стацпоста № 2 РДПС ДАІ, ДП «Інформ - Ресурси» щодо дій з автомобілем, що, дійсно, оголошувався в розшук та арештовувався у свій час в період дії ВП № 392 229 46.

При отриманні першого повідомлення ДАІ про затримання автомобіля та поміщення його на зберігання на спецмайданчик ДП «Інформ - Ресурси», на думку суду, В ДВС повинен був би повідомити як власника, так і зберігача майна про те, що захід примусового виконання рішення, вжитий попередньо, на виконання якого В ДАІ було затримано автомобіль, було припинено постановою держвиконавця від 23.01.15 р. про завершення виконавчого провадження.

В/лист було друге (повторно) пред»явлено стягувачем до виконання 27.02.15 р. своєю заявою № 55 2 165/1 096 від 27.02.15 р., що надійшла до В ДВС 20.04.15 р., і виконавче провадження № 472 940 42 було відкрито В ДВС 20.04.15 р..

Коли в/лист було стягувачем пред»явлено до виконання вдруге, В ДВС в рамках відкритого (нині діючого) ВП заходи примусового виконання рішення, як то розшук чи арешт автомобіля, задіяні не були.

16.07.15 р. В ДВС було отримано повідомлення командира взводу з обслуговування стацпоста № 2 РДПС ДАІ № 183 від 09.07.15 р., яким ДВС було повідомлено як повторно про затримання автомобіля 14.02.15 р. і поміщення на арештмайданчик у м. Ковелі Волинської області. по вул. Заводській, 9.

Про передання автомобіля на зберігання ДП «Інформ Ресурси» у цьому листі не йдеться, однак, особи, які беруть участь у справі, не заперечують, що 14.02.15 р. автомобіль було передано для зберігання саме заінтересованій особі ДП «Інформ Ресурси».

Наведене вище стверджується листом № 183 від 09.07.15 р. командира взводу з обслуговування стацпоста № 2 РДПС ДАІ, адресованим В ДВС, що надійшов у В ДВ 16.07.15 р..

Хоча жодних заходів до арешту автомобіля у діючому ВП вжито не було, В ДВС прийняв до уваги лист ДАІ № 183 від 09.07.15 р..

Так, В ДВС своїм листом № 21 929/04 39/7 від 15.09.16 р., покликаючись на ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 р., у її редакції, чинній за станом на 15.09.16 р., не маючи у своєму розпорядженні кошторису витрат на зберігання автомобіля, запропонував стягувачеві провести авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій (оплата транспортування та зберігання автомобіля ДП «Інформ Ресурси»), на що стягувач не пристав.

Наведене вище стверджується матеріалами ВП № 472 940 42.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 р. було передбачено авансування стягувачем витрат на організацію та проведення виконавчих дій, сума якого після завершення виконавчого провадження повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Суд приймає до уваги, що таке авансування витрат є не обов»язком, а правом стягувача.

Своїм листом № 55 2 825/4 768 від 26.09.16 р. стягувач, практично, відмовив В ДВС у авансуванні витрат, зіславшись на постанову КМ України від 17.12.08 р. № 1 102 «Про Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціалізованих майданчиках та стоянках», якою за повернення т/з на вимогу держвиконавця, як вважає стягувач, оплата не передбачена.

Кошторис витрат на зберігання автомобіля був наданий В ДВС лише 20.10.16 р., тобто, не лише після пропозиції стягувачеві на проведення авансування, а й після прибуття держвиконавця до спецмайданчика для проведення анонсованої виконавчої дії вилучення автомобіля і передачі ДП «СЕТАМ».

А згідно з положенням ч. 5 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 р., у її редакції, чинній за станом на 15.09.16 р., постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

З врахуванням наведеного суд вважає, що згідно з чинним за станом на 30.09.16 р. законодавством, що врегульовувало діяльність держвиконавця по виконанню в/листа і стосувалось питання вилучення В ДВС із спецмайданчика ДП «Інформ - Ресурси» автомобіля, подальшої передачі його ДП «СЕТАМ» і реалізації, підстав вважати, що на момент вилучення автомобіля 10.10.16 р. В ДВС мав би підтвердити ДП «Інформ - Ресурси» документально проведення передоплати суми, нарахованої за зберігання автомобіля, немає.

Так, В ДВС чинним на той час законодавством було надано право та можливість в порядку ч. 5 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 р. винести постанову про розподіл стягнутих з боржника грошових сум, тобто, провести виконавчу дію по вилученню автомобіля без пред»явлення ДП «Інформ - Ресурси» документа, підтверджуючого проведення передоплати зберігання останнім автомобіля.

Тому суд вважає, що заява про встановлення судом такого способу виконання, як проведення виконавчих дій по вилученню автомобіля, що перебуває на зберіганні у ДП «Інформ - Ресурси», без попередньої оплати витрат за зберігання автомобіля, задоволенню не підлягає, так як за своєю суттю не є заявою про встановлення способу виконання, а заявою про підтвердження наявності у В ДВС права на вилучення автомобіля без попередньої оплати витрат ДП «Інформ - Ресурси» на зберігання автомобіля, що й так випливає з положень вищезазначеного законодавства.

Відповідно до змісту ст. 373 ЦПК України в її редакції, чинній за станом на момент звернення з розглядуваною заявою 04.11.16 р., за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому ч. 1 цієї статті. При цьому норми в частині положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, вводяться в дію з 05.01.17 р..

Зміст поняття "спосіб виконання рішення" можна встановити з аналізу ст. 16 ЦК України. А саме, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При вирішенні питання про встановлення способу виконання суд повинен з'ясовувати наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Як встановлено судом, за станом на 04.11.16 р. у В ДВС, у діючому виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа на виконання судового рішення від 30.04.13 р. такої заяви сторони виконавчого провадження немає; виконавчий документ не належить до таких, гарантування виконання якого стосувались би положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Тобто, за станом на 04.11.16 р. В ДВС не мав підстав та повноважень до звернення з розглядуваною заявою до суду.

З огляду на посилання представника В ДВС на те, що виконавча дія опис та реалізація автомобіля була розпочата 30.09.16 р., тобто, до вступу в дію Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 р., суд враховує, що, дійсно, 30.09.16 р. держвиконавцем було надано сторонам виконавчого провадження та іншим особам, у т. ч. заінтересованим особам у справі вимогу про проведення виконавчої дії опису та вилученню автомобіля. Однак, як слідує з копії постанови про заміну зберігача майна від 30.09.16 р., копії постанови державного виконавця від 10.10.16 р. про опис та арешт майна боржника, держвиконавцем було описано автомобіль та накладено на нього арешт відповідно до положень уже ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 р..

За нормами вищезазначеної статті, держвиконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов'язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п'ять робочих днів після накладення арешту.

Однак, у постанові про накладення арешту на автомобіль держвиконавцем має бути зазначено зберігача, що призначений виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку.

Та обставина, що з 20.04.15 р. по даний час у провадженні В ДВС є виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської області 12.07.13 р. на виконання рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 30.04.13 р. стверджується оглянутим у судовому засіданні виконавчим провадженням № 472 940 42.

Крім того, відповідно до постанови КМ України від 17.12.08 р. N 1 102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», у її редакції, що була чинною за станом на 10.10.16 р. (дата проведення виконавчих дій згідно з першою вимогою держвиконавця), а саме: п. 12 провернення т/засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення, а повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 р., що частково втратив чинність з 05.10.16 р., вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 4.8. Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженої Наказом МВС України, МЮ України від 25.06.02 р. № 607/56/5, що зареєстровано у МЮ України 27.06.02 р, за час зберігання транспортного засобу боржника на спецмайданчиках чи стоянках посадова особа Державтоінспекції складає кошторис витрат і подає його до органу державної виконавчої служби, який ініціював затримання транспортного засобу. Орган державної виконавчої служби компенсує Державтоінспекції витрати на зберігання транспортного засобу боржника за рахунок коштів виконавчого провадження з подальшим віднесенням їх до витрат на проведення виконавчих дій.

З наведеного вище, на думку суду, випливає, що законодавство вимагає, щоб при вилученні В ДВС автомобіля, працівник ДП «Інформ Ресурси», працівник органу, що є правонаступником Державтоінспекції У ДАІ ГУ МВС України у Волинській області, відповідно до п. 4.8 Інструкції склали кошторис витрат і подали його до В ДВС для подальшого, а не негайного, компенсування витрат на транспортування і затримання транспортного засобу.

Такий порядок співпраці В ДВС та поліції і ДП «Інформ Ресурси» не суперечить положенням п. 13 Порядку і не звільняє В ДВС від проведення компенсації зберігачеві майна витрат на зберігання, тобто, забезпечує оплатність послуги ДП «Інформ Ресурси».

Як слідує з копії вимоги держвиконавця від 30.09.16 р. № 23 229/04 39/7, адресованої Волинській філії ДП «Реформ Ресурси», Волинській філії ДП «Сетам», ГУ НП у Волинській області, Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області, боржнику, стягувачеві, про дату, час та місце проведення виконавчих дій по опису, арешту та вилученню автомобіля боржника було повідомлено і зобовязано Волинську філію ДП «Сетам», вчинити дії.

Відповідно до постановою про опис та арешт майна боржника від 10.10.16 р. було визначено його наступного (нового) відмінного від ДП «Інформ Ресурси» зберігача до моменту фактичної реалізації автомобіля, відповідно до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 р.. Таким новим зберігачем майна за вказаною вище постановою є ДП «СЕТАМ».

Обставини, що ускладнюють виконання рішення на даний час не є об»єктивними та породжені неузгодженістю дій В ДВС, інших установ та підприємств, організацій, що в різні періоди мали стосунок до затримання, фактичного зберігання спірного автомобіля. Суд не вважає наведені у заяві обставини, з огляду на проведення держвиконавцем 10.10.16 р. арешту спірного автомобіля, такими, що унеможливлюють виконання.

А тому суд вважає, що заява до задоволення не підлягає з огляду на сукупність наступних обставин:

- підстав для поміщення автомобіля на спеціальний майданчик ДП «Інформ - Ресурси» за станом на 14.02.15 р. не було;

- будь - якого виконавчого провадження у В ДВС, що стосувалось би спірного автомобіля, в період з 23.01.15 р. по 20.04.15 р., тобто, у період, коли автомобіль фактично знаходився на спецмайданчику ДП «Інформ - Ресурси» і у який за зберігання цього автомобіля формувались витрати, у провадженні В ДВС не було;

- при повторному пред»явленні стягувачем виконавчого документа до виконання після відкриття виконавчого провадження 20.04.15 р., будь - які заходи забезпечення примусового виконання рішення, що полягали б у арешті автомобіля, держвиконавцем не вживались;

- на час звернення з розглядуваною заявою у В ДВС не було відповідної заяви сторони виконавчого провадження, а виконавчий документ не належить до таких, гарантування виконання якого стосувались би положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- такий спосіб виконання, встановити який у своїй заяві просить позивач, випливає із змісту Закону України «Про виконавче провадження», постанови КМ України від 17.12.08 р. N 1 102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», тому встановлення судовим рішенням не потребує;

- у судовому засіданні встановлено, що держвиконавцем 10.10.16 р. дій по опису та вилученню т/з зі спецмайданчика ДП «Інформ - Ресурси», фактично, було вчинено. Автомобіль було вилучено особою, що не є стороною виконавчого провадження, а лише залученою В ДВС до вчинення конкретної виконавчої дії.

- постановою про опис та арешт майна боржника від 10.10.16 р. було визначено його наступного (нового) відмінного від ДП «Інформ Ресурси» зберігача.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 14, ст. ст. 60, 61, 373, 210 ЦПК України, ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженим постановою КМ України від 17.12.08 р. N 1 102, Інструкцією про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженою Наказом МВС України, МЮ України від 25.06.02 р. № 607/56/5, що зареєстровано у МЮ України 27.06.02 р. за № 541/6 829, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_7