Провадження № 2/521/4598/16
01 грудня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, -
31.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.09.2009 року є пенсіонером за віком, інвалідом 2 групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим управлінням пенсійного фонду України в м. Одеса.
Станом на день звернення до суду він отримує пенсію у розмірі 2671,35 грн. в місяць, інших джерел доходу в нього немає. Він знаходиться в скрутному матеріальному становищі та потребує постійного лікування. Майже всі гроші йдуть на оплату комунальних послуг, де в нього також є велика заборгованість, що підтверджується доданими документами. Крім цього, на даний час йому потрібна медична операція, на яку потрібно багато коштів. Щомісяця він витрачає багато коштів на ліки.
Сума, що залишається (близько 700 грн.) є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування. Побутовими предметами першої необхідності він забезпечити себе не може.
За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності він не отримує від свого сина жодної грошової підтримки.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивач в своїх позовних вимогах зазначив, що на даний час він не працює, його дохід складається лише з пенсії за віком та інвалідністю у розмірі 2671,35 грн. інших джерел доходів він не має.
Згідно з ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Так, судом встановлено, позивач ОСОБА_1 має інвалідність другої групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААД № 443829.
Позивач в судовому засіданні зазначив, що його син ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та працює старшим механіком на судах закордонного плавання та отримує високу заробітну плату, близько 390 000 гривень, однак жодної допомоги позивачу не надає.
Згідно до ст.205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився повторно, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявних у справі доказів.
Таким чином, враховуючи матеріальне становище позивача і те, що відповідач зобовязаний утримувати батька, суд вважає, що позовну заяву можливо задовольнити частково та оскільки відповідач працевлаштований в розмірі 1/10 частини його доходу.
Згідно ст.206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними.
Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..61 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -
Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/10 частини всіх різновидів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.07.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) судовий сбір у дохід держави у сумі 551,20 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: