Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/1298/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Суржика М.М.

секретар Гусак А.О.,

за участю представника відповідача, розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з 18 квітня 2011 року працював у відповідача на посаді фахівця-аналітика відділу з провадження нових проектів. З 19 серпня 2015 року був звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України - за угодою сторін. Відповідач в день звільнення не повідомив його про нарахові суми перед звільненням та не здійснив з ним повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі за червень, липень 2015 року та тринадцять днів серпня 2015 року, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 11 134,73 грн.. 21 серпня 2015 року відповідач виплатив заробітну плату за червень та за липень 2015 року, а 24 вересня 2015 року виплатив заборговану заробітну плату за тринадцять днів серпня 2015 року та компенсацію за невикористану відпустку.

Після уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 20 серпня 2015 року по 23 вересня 2015 року в сумі 6 399,84 грн. та на відшкодування моральної шкоди, заданої порушенням його трудових прав - 10 000 грн. (а.с.1-6, 67).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Креатив Груп» на користь позивача 6 399,84 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням обов'язкових зборів та платежів, та на користь держави судовий збір в сумі 551грн.20 коп.. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.73-76).

В апеляційній скарзі ПАТ «Креатив Груп» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд не врахував відсутність вини відповідача щодо затримки розрахунку та помилково стягнув судовий збір у більшому розмірі (а.с.83-85).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули.

Від представника позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить розглянути справу без участі позивача та його представника.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто, згідно цих норм матеріального права , передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (правовий висновок Верховного Суду України у постанові № 6-15цс13 від 27.03.2013 року).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що згідно наказу №314-ВК від 18 квітня 2011 року позивача прийнято на роботу в ПАТ «Креатив Груп» на посаду фахівця-аналітика до відділу впровадження нових проектів, а наказом від 19 серпня 2015 року його звільнено з посади за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.7, 9).

Відповідачем в день звільнення позивача не проведено розрахунок, у звязку з чим йому не виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час, а саме за червень 2015 року у сумі 3 788,79 грн., за липень 2015 року в сумі 3 273,56 грн., за тринадцять днів серпня 2013 року - 1 859,27 грн. та компенсацію за невикористану відпустку - 11 134,73 грн.. Остаточно заборгованість по заробітній платі відповідачем виплачена позивачу 24 вересня 2015 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених ст. 117 КЗпП України підстав для покладання на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні та стягнення на користь позивача його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи, що позивачу у день його звільнення не була здійснена виплата всіх належних йому сум, відповідно до ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і письмовим, і відповідно до ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для покладення на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні.

Визначений судом першої інстанції розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідачем не оспорюється.

Рішення суду першої інстанції в цій частині є законним і обґрунтованим, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування в цій частині не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Не грунтуються на законі та є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у невиплаті позивачу належних при звільненні сум. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи позивача звільнено з роботи з 19 серпня 2015 року, тобто ще до зміни 27 серпня 2015 року керівництва в ПАТ «Креатив Груп», а сама зміна керівництва не є поважною причиною невиплати працівникові належних йому сум при звільненні.

Надані сторонами докази оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України. Докази відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано.

Проте, при ухваленні рішення та розподілі між сторонами судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, але невірно визначив його розмір.

Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовну заяву подано до суду у листопаді 2015 року, мінімальна заробітна плата встановлена законом на 1 січня 2015 року становила 1218 грн. та з урахуванням того, що відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. (1218х0,4=487,2).

За таких обставин рішення суду підлягає зміні в частині стягнення судового збору, з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави 487,20 грн. судового збору, замість 551,20 грн..

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 11 квітня 2016 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ПАТ «Креатив Груп» на користь держави судовий збір в сумі 487 грн.20 коп. замість 551 грн.20 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко М.М.Суржик