Справа № 347/1322/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого-судді: Цалин Б.М.

Секретаря: Терлюжак Н.П.

З участю:

Позивачки:ОСОБА_1

Відповідача: ОСОБА_2

Представника відповідача-адвоката: Андрусяк Г.В.

Представника третьої особи: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комісія з питань захисту прав дитини Косівської РДА про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позивачка, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона перебувала із відповідачем в справі, ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Косівського районного суду від 06.06.2016 року було розірвано.

В шлюбі в них народилась донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Косівського районного суду від 06.06.2016 року малолітню дитину залишено на проживання із нею.

З часу розірвання шлюбу дитина знаходиться виключно на її вихованні та утриманні а відповідач в свою чергу із часу припинення їх фактичних шлюбних відносин, точніше із самого народження дитини взагалі не приймав і не приймає в даний час ніякої участі а ні в її утриманні, а ні у вихованні. Крім цього відповідач ніколи не цікавився ні здоров"ям, ні розвитком доньки.

Таким чином відповідач умисно ухилився від своїх батьківських прав і обов"язків. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позивачки не визнав, суду пояснив, що він за відсутності роботи змушений був періодично виїжджати за межі України таким , чином не мав реальної можливості навідуватись до доньки. Окрім того навідуватись до дитини не мав можливості так як сама позивачка його забороняла приходити.

Представник третьої особи - комісії з питань захисту прав житини Косівської РДА ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, та висловив свою думку про задоволення позовних вимог із врахуванням висновку комісії з питань захисту прав дітей та матеріалів справи. Вважає за доцільне позов таким, що підлягає до задоволення.

Вислухавши сторонни, свідків та вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав:

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в справі, ОСОБА_2 являється батьком малолітньої дитини: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), що стверджується свідоцтвом про народження дитини.

Як стверджується із копії рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2015 року (а.с.5) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був зареєстрований 17.05.014 року за актовим записом №1 - розірвано.

Комісією з питань захисту прав дітей Клосівської РДА прийнято висновок №43/06-16 від 08.07.2016 року (а.с.9) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно, малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стаття 51 Конституції України, а також статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Крім цього, стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту".

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач умисно ухилився від виконання своїх батьківських обов"язків по утриманню і вихованню своєї доньки.

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки.

Так, відповідно до частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню.

Аналізуючи вказану норму суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини є актом свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити в майбутньому.

Разом із тим суд звертає увагу, що факт ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов"язку щодо своєї малолітньої дитини стверджено і долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а саме відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 25.07.2016 року (а.с.7) вбачається, що батько вихованням дитини не займається. Зі слів позивачки останній не надавав і не надає взагалі ніякі кошти на утримання дитини. Вказаний факт в судовому засіданні також підтвердила і свідок ОСОБА_7, яка пояснила, що відповідач із самого народження дитини не приймав ніякої участі а ні в утриманні а ні у вихованні дитини, як і не цікавився а ні її розвитком а ні здоров»ям.

Пояснення відповідача, ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 в тому, що позивачка забороняла відвідувати дитину суд не приймає до уваги так як це не підтверджено жодним письмовим доказом. Зокрема ОСОБА_2 не надав суду доказів свого звернення в комісію з питань захисту прав дітей за для визначення йому часу та місця зустрічей із донькою. При чому останній не заперечував, що не надавав позивачці матеріальної допомоги на утримання їх дитини.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, в ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки протягом тривалого часу він не проявляв відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у вихованні та утриманні, не піклується про стан здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість.

На підставі наведеного ст.ст. 164, 165, 166, 182, 184 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 213 - 215, 218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого в с.Текуча Косівського району Івано-Франківської області батьківських прав щодо малолітньої дитини: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.М.Цалин