Єдиний унікальний номер: 448/698/16-ц
Провадження № 2/448/291/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13.09.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

07.06.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, покликаючись на те, що відповідач ОСОБА_2, відповідно до укладеного договору №б/н від 06.02.2006року, отримав кредит у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Стверджує, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року має заборгованість перед банком на загальну суму 25805,75 гривень, яка складається з наступного: 19171,13 гривень - заборгованість за кредитом; 689,04 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4240,54 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 1205,04 гривень - процентна складова.

Зазначає, що не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідачка порушує умови кредитного договору та нехтує нормами законодавства України, у зв'язку із чим позивач змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 25805,75 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі по наявних у справі документах та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Андрієвський Л.П. у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також письмові заперечення проти позову, в яких просить суд в задоволенні цивільного позову відмовити повністю, вважаючи позовні вимоги безпідставними. Зокрема зазначає, що відповідач ОСОБА_2 стверджує, що у 2006році з «Приватбанком» жодного кредитного договору не укладав і грошей не отримував, а його знайомий ОСОБА_4 у змові з начальником відділу Червоноградської філії «Приватбанку» ОСОБА_5 уклали від його імені кредитний договір, використавши його паспортні дані і отримали кредитні кошти. Про це ОСОБА_2 стало відомо у 2008році і він з відповідною заявою звернувся в прокуратуру м.Червоноград. В даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 знаходиться в Червоноградському відділі поліції і зупинене за розшуком підозрюваного. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010року ОСОБА_5 засуджена за ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України на 4 роки позбавлення волі з виправним терміном 2 роки.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 06.02.2006 року на ім'я ОСОБА_2 як позичальника (відповідача у справі) із Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» - позивач у справі) оформлено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10000 гривень на платіжну картку НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а.с.7,8), станом на 30.04.2016року заборгованість перед банком становить 25805,75 гривень, яка складається з наступного: 19171,13 гривень - заборгованість за кредитом; 689,04 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4240,54 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 1205,04 гривень - процентна складова.

Разом із тим, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010 року у справі №1-212/10, який набрав законної сили, копія якого міститься в матеріалах справи, встановлено, зокрема, що 06.02.2006року ОСОБА_5, зловживаючи своїм службовим становищем, приставши на злочинну пропозицію ОСОБА_4 про незаконну видачу кредитних карток на ім'я ОСОБА_2, діючи в його інтересах, всупереч встановленій процедурі оформлення і видачі кредитів при відсутності довідки про доходи безпідставно оформила та видала на ім'я ОСОБА_2 кредит по дебетній пластиковій картці НОМЕР_2 на суму 500 доларів США, що становить на момент вчинення злочину 2525 гривень і по кредитній пластиковій картці «Універсальна» НОМЕР_1 на суму 10000 гривень.

Внаслідок зловживання службовим становищем з боку ОСОБА_5 як начальника відділу з персонального обслуговування індивідуальних клієнтів Червоноградської філії КБ «Приватбанк» вищезгадана особа незаконно отримала для використання кредитні картки на ім'я ОСОБА_2 з кредитним лімітом на загальну суму 12525 гривень, що призвело до заподіяння збитків КБ «Приватбанк» на вказану суму.

Даним вироком суду ОСОБА_5 визнано винною за ст.ст.366 ч.2, 364 КК України та призначено на підставі ст.70 КК України остаточне покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в банківських установах, пов'язаних з товарно-матеріальними цінностями терміном на 2 роки.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до вищезазначених положень ч.4 ст.61 ЦПК України, зазначені обставини щодо незаконного укладення ОСОБА_5 кредитного договору на ім'я ОСОБА_2 та отримання для використання кредитних карток на ім'я ОСОБА_2, що визначені у вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків та інших платежів виникає тільки після надання банком позичальнику грошових коштів (кредиту).

Як зазначалось вище, відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Зокрема, згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо фактичного одержання саме відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів по вищевказаному кредитному договору, тобто позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов'язань по кредитному договору (поверненню кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісій).

При цьому, зазначені обставини повністю заперечуються відповідачем, тому такі відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, потребують доведення, однак доказів на їх підтвердження в ході розгляду справи представником позивача суду не надано.

Більше того, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010 року, який набрав законної сили, встановлено факт незаконного укладення ОСОБА_5 вищевказаного кредитного договору на ім'я ОСОБА_2 та використання кредитних карток на ім'я ОСОБА_2

Таким чином, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем не доведено факту отримання відповідачем грошових коштів по вищевказаному кредитному договору, з чого суд робить висновок про відсутність таких обставин, а відтак і підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що позивачеві відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав недоведеності позовних вимог, що виключає стягнення судових витрат з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20__ року.

Суддя В. В. Борисенко