У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

9 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області про стягнення одноразової допомоги та відшкодування шкоди за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до ПАТ «Теплоенергомонтаж» про відшкодування шкоди, завданої смертю сина, ОСОБА_5, під час виконання трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що їх син ОСОБА_5 працював монтажником з монтажу технологічних трубопроводів і обладнання в Славутському монтажному управлінні ВАТ «Теплоенергомонтаж» з лютого 1998 року.

6 грудня 1999 року стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він помер.

5 листопада 2010 року складено акт спеціального розслідування цього нещасного випадку і його визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. 15 листопада 2010 року складено акти за формою Н-1 та Н-5 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Крім того, було встановлено, що відповідальним за настання нещасного випадку є виконроб трубопровідного цеху СМУ ВАТ «ТЕМ», який не здійснював належного контролю за дотриманням підпорядкованим персоналом обов'язків з охорони праці.

Акт за формою Н-1 від 15 листопада 2010 року до суду оскаржив ВАТ «Теплоенергомонтаж», але рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2014 року у задоволенні позову ВАТ «Теплоенергомонтаж» до територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Хмельницькій області про скасування актів за формою Н-5 і Н-1 та визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом, відмовлено.

Посилаючись на наведене, просили, уточнивши позовні вимоги, стягнути

на користь ОСОБА_3 одноразову допомогу в розмірі 22 209 грн, 6 107,43 грн інфляційних втрат, 44 441,80 грн річного заробітку, 1 184,98 грн інфляційних втрат; стягнути на користь ОСОБА_4 44 441,80 грн річного заробітку, 1 097,14 грн інфляційних втрат. Також просили стягнути з відповідачів витрати, пов'язані з похованням, у сумі 550 грн і по 95 000 грн на користь кожного з позивачів у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Славутського міськрайсуду Хмельницької області від 16 квітня 2015 року притягнуто як співвідповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнено з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області на користь ОСОБА_3 14 742 грн одноразової допомоги на сім'ю та 2 948,40 грн одноразової допомоги на утримання.

Стягнено з ПАТ «Теплоенергомонтаж» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 75 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області просить скасувати рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року в частині стягнення з Фонду одноразової допомоги на сім'ю та одноразової допомоги на утримання і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині судові рішення не оскаржені.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 працював монтажником технологічних трубопроводів у Славутському монтажному управлінні ВАТ «Теплоенергомонтаж».

6 грудня 1999 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_5 загинув від ураження організму електричним струмом.

За результатами спеціального розслідування вказаного нещасного випадку, проведеного 5 листопада 2010 року відповідною комісією, складено акт за формою Н-5 і акт за формою Н-1, затверджені начальником управління Держгірпомнагляду по Хмельницькій області 15 листопада 2010 року.

Вказаними актами нещасний випадок, що стався 6 грудня 1999 року з ОСОБА_5, визнано пов'язаним з виробництвом. Крім того, встановлено, що відповідальним за настання нещасного випадку є виконроб трубопровідного цеху СМУ ВАТ «Теплоенергомонтаж», який не здійснював належного контролю за дотриманням обов'язків з охорони праці підпорядкованим персоналом, чим порушив вимоги п.1.2*, п.11 додатку №1 СНиП 111 4-80*.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ВАТ «Теплоенергомонтаж» до територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Нетішині Хмельницької області, про скасування актів за формою Н-5 і Н-1 та визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом.

На даний час вказані акти за формою Н-1 та Н-5 чинні та є підставою для звернення за відшкодуванням шкоди.

ТакожФонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області не заперечував, що АТ «Теплоенергомонтаж», правонаступником якого є ПАТ «Теплоенергомонтаж», передало Фонду справу щодо загибелі ОСОБА_5 у 2006 році.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

За положеннями зазначеного Закону, у вигляді страхових виплат відшкодовується шкода особам, які застраховані від нещасного випадку відповідно до цього Закону, та особам, право яких на отримання відшкодування шкоди, заподіяної їм унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних із виконанням ними трудових обов'язків, було встановлено раніше згідно з відповідним законодавством СРСР, Української РСР або України. У разі смерті зазначених потерпілих право на страхові виплати належить членам їхніх сімей та утриманцям.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» в редакції від 21 листопада 2002 року відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку (пункт 2 статті 7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про страхові виплати на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцям) роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника - Фондом. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-801цс15).

Ураховуючи, що право позивачів на відшкодування шкоди виникло з часу встановлення факту нещасного випадку на виробництві, тобто у 2010 році, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_3 саме з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі одноразової допомоги на сім'ю та одноразової допомоги на утриманця.

З огляду на наведене, доводи касаційної скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області про те, що при стягненні вищевказаних страхових виплати слід застосовувати норми матеріального права, які діяли на час, коли стався нещасний випадок, тобто на грудень 1999 року, тому вказані суми мають бути стягнені з ПАТ «Теплоенергомонтаж», безпідставні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі Хмельницької області на користь ОСОБА_3 одноразової допомоги на сім'ю та одноразової допомоги на утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами у частині, яка оскаржена, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Славутському районі Хмельницької області відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова