Справа №701/1256/16-ц
Провадження №2/701/536/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1.
за участі секретаря -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_3 до Дзензелівської сільської ради с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 23 серпня 1999 року в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 54 років померла ОСОБА_4, про що 25.08.1999р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис № 25, свідоцтво про смерть серії І-СР № 111548 видане 25.08.1999р. виконкомом Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області. Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 11.07.2016р. № 752 підтверджує, що 23 серпня 1999 року в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області померла ОСОБА_4, яка проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями померлої ОСОБА_4, за законом є діти ОСОБА_5, та ОСОБА_6, який прийняв спадщину та помер 03 березня 2011 року. На час відкриття спадщини із спадкодавцем проживали ОСОБА_7, (чоловік спадкодавиці) та їх син ОСОБА_3 Також дана довідка підтверджує, що заповіт від імені ОСОБА_4, Дзензелівською сільською радою не посвідчувався. ОСОБА_7, помер 27.10.2002р. в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області, про що 29.10.2002р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис № 32, свідоцтво про смерть серії І-СР № 200935 видане 29.10.2002р. виконкомом Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області. ОСОБА_5, спадщину не приймав і заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав. Разом з тим, як підтверджується довідкою Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 11.07.2016р. № 752, ОСОБА_6, є таким, що прийняв спадщину, оскільки вступив у фактично у володіння спадковим майном. ОСОБА_6, помер 03.03.2011 року у віці 40 років в смт Маньківка, Черкаської області, про що 03.03.2011р. в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №25, свідоцтво про смерть серії І-СР № 153841 видане 03.03.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області. Позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, як дружина. Разом з тим, позивачка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, який прийняв спадщину після її смерті, але не переоформив спадкових прав. Інші спадкоємці ОСОБА_6, (його та позивачки діти) ОСОБА_8, та ОСОБА_9, надали письмові заяви, згідно яких підтверджують, що вони не претендують на спадкове майно, не заперечують проти оформлення прав власності на нього їх матірю ОСОБА_3 Позивачці стало відомо, що за життя ОСОБА_4, набула право на отримання земельної частки (паю), та на її імя було видано сертифікат серії на право на земельну частку (пай). Представник позивача звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на імя ОСОБА_4, сертифікат на право на земельну частку (пай). На звернення листом від 22.07.2016р. за № 28-0.2-1726/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, на імя ОСОБА_10, зареєстровано за № 360 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,12 умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 05.09.1996 року серія ЧР № 046757. Те, що дійсно видавався такий сертифікат, підтверджується наявною копією сертифіката, яка залишилась, при цьому оригінал правовстановлюючого документа відсутній. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя ОСОБА_10 При цьому, як вбачається з наявної інформації, при написанні прізвища допущено описку у прізвищі, де вказано ОСОБА_10, тоді як прізвище власниці будо ОСОБА_4, очевидно таке сталось, бо так її називали по народному у селі, вона працювала в колгоспі дояркою, звідки вийшла на пенсію, що підтверджується наявним пенсійним посвідченням, що також є за сукупністю підтвердженням належності їй майна. Однак, наявність цієї описки не спростовує факту того, що саме спадкодавцю-власниці ОСОБА_4, було видано цей сертифікат, і це саме її майно. За наявності обставин відсутності оригінала правовстановлюючого документа позивач позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Листом від 30.11.2016р. за №2071/02-14 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, представнику позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну ОСОБА_4, земельну частку (пай) мотивована тим, що ОСОБА_6, сином спадкодавці, спадкоємцем якого є позивачка, не подавалась заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 При цьому, як зазначено та підтверджено, ОСОБА_6, заява про відмову від прийняття спадщини не подавалась, він є таким, що прийняв спадщину, у свою чергу позивачка є такою, що прийняла спадщину після після смерті свого чоловіка, що змусило позивачку звернутися з відповідним позовом до суду.

Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, але надали суду письмову заяву згідно якої підтримують позовні вимоги та просять суд розглянути справу у їх відсутності.

Представник Дзензелівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнав та просить справу слухати у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 376, 1268, 1270 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 23 серпня 1999 року в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 54 років померла ОСОБА_4, про що 25.08.1999р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис № 25, свідоцтво про смерть серії І-СР № 111548 видане 25.08.1999р. виконкомом Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області. Довідка Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 11.07.2016р. № 752 підтверджує, що 23 серпня 1999 року в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області померла ОСОБА_4, яка проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями померлої ОСОБА_4, за законом є діти ОСОБА_5, та ОСОБА_6, який прийняв спадщину та помер 03 березня 2011 року. На час відкриття спадщини із спадкодавцем проживали ОСОБА_7, (чоловік спадкодавиці) та їх син ОСОБА_3 Також дана довідка підтверджує, що заповіт від імені ОСОБА_4, Дзензелівською сільською радою не посвідчувався. ОСОБА_7, помер 27.10.2002р. в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області, про що 29.10.2002р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис № 32, свідоцтво про смерть серії І-СР № 200935 видане 29.10.2002р. виконкомом Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області. ОСОБА_5, спадщину не приймав і заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав. Разом з тим, як підтверджується довідкою Дзензелівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області від 11.07.2016р. № 752, ОСОБА_6, є таким, що прийняв спадщину, оскільки вступив у фактично у володіння спадковим майном. ОСОБА_6, помер 03.03.2011 року у віці 40 років в смт Маньківка, Черкаської області, про що 03.03.2011р. в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №25, свідоцтво про смерть серії І-СР № 153841 видане 03.03.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області. Позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, як дружина. Разом з тим, позивачка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, який прийняв спадщину після її смерті, але не переоформив спадкових прав. Інші спадкоємці ОСОБА_6, (його та позивачки діти) ОСОБА_8, та ОСОБА_9, надали письмові заяви, згідно яких підтверджують, що вони не претендують на спадкове майно, не заперечують проти оформлення прав власності на нього їх матірю ОСОБА_3 Позивачці стало відомо, що за життя ОСОБА_4, набула право на отримання земельної частки (паю), та на її імя було видано сертифікат серії на право на земельну частку (пай). Представник позивача звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою про надання інформації щодо того, чи видавався на імя ОСОБА_4, сертифікат на право на земельну частку (пай). На звернення листом від 22.07.2016р. за № 28-0.2-1726/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі повідомлено, що згідно записів в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності, на імя ОСОБА_10, зареєстровано за № 360 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,12 умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради від 05.09.1996 року серія ЧР № 046757. Те, що дійсно видавався такий сертифікат, підтверджується наявною копією сертифіката, яка залишилась, при цьому оригінал правовстановлюючого документа відсутній. У звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа було здійснено публікацію оголошення в газеті «Маньківська новини» про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на імя ОСОБА_10 При цьому, як вбачається з наявної інформації, при написанні прізвища допущено описку у прізвищі, де вказано ОСОБА_10, тоді як прізвище власниці будо ОСОБА_4, очевидно таке сталось, бо так її називали по народному у селі, вона працювала в колгоспі дояркою, звідки вийшла на пенсію, що підтверджується наявним пенсійним посвідченням, що також є за сукупністю підтвердженням належності їй майна. Однак, наявність цієї описки не спростовує факту того, що саме спадкодавцю-власниці ОСОБА_4, було видано цей сертифікат, і це саме її майно. За наявності обставин відсутності оригінала правовстановлюючого документа позивач позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Листом від 30.11.2016р. за №2071/02-14 державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, представнику позивача надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну ОСОБА_4, земельну частку (пай) мотивована тим, що ОСОБА_6, сином спадкодавці, спадкоємцем якого є позивачка, не подавалась заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 При цьому, як зазначено та підтверджено, ОСОБА_6, заява про відмову від прийняття спадщини не подавалась, він є таким, що прийняв спадщину, у свою чергу позивачка є такою, що прийняла спадщину після після смерті свого чоловіка. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦКУ, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР від 18.07.1963р., вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить позивачці з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивачка має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобовязана утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 376, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст. ст. 553, 548, 549 ЦК УРСР суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 23 серпня 1999 року в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області на земельну частку (пай), площею 2,12 в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, належну покійній згідно даних сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 046757 від 05.09.1996р.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

СуддяОСОБА_1