Справа №589/2762/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1984/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

.

14 грудня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Сумського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк»

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2016 року

у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Сумського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на дії старшого державного виконавця та в.о. начальника Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

в с т а н о в и л а :

07 жовтня 2016 року до суду надійшла скарга ПАТ «Державний ощадний банк України», в якій Банк просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця щодо винесення постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження та в.о. начальника відділу ДВС щодо невинесення постанови за результатами розгляду скарги стягувача, скасувати постанови старшого державного виконавця від 22 серпня та 12 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобовязати державного виконавця усунути порушення, шляхом відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. При цьому зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги доводи заявника про те, що представником боржника за виконавчим листом ОСОБА_3 є його мати ОСОБА_4, дана обставина встановлена судом та не потребує подання додаткових документів. Тому, вважає, що державний виконавець безпідставно неодноразово відмовляв у відкритті виконавчого провадження. Вказує, що зміст скарги на дії державної виконавця відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», а тому за результатами розгляду скарги в.о. начальника відділу ДВС повинен був винести постанову, а не розглядати скаргу у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Заслухавши пояснення представників Банку, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що малолітня особа не може бути учасником виконавчого провадження, тому вважав, що державний виконавець виносячи постанови про відмову у відкритті провадження діяв відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», та, що подана скарга на імя начальника відділу ДВС не відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», а тому розглянута у порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Колегія суддів вважає, що вказані висновки ґрунтуються на неповно зясованих обставинах справи та з порушенням порядку встановленого для вирішення заявлених питань, що відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 36-088 від 05 липня 2012 року у сумі 134963 грн. 09 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру № 12, за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Депутатська, буд. 2, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 515800 грн., але на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого жилого приміщення. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 21 26).

На підставі вказаного рішення Шосткинський міськрайонний суд 18 серпня 2016 року видав виконавчий лист про виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення. Боржником у виконавчому листі вказаний неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Із заяв ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що Банк двічі направляв на адресу Шосткинського міськрайонного відділу ДВС вказаний виконавчий лист (а.с. 4, 13), проте постановами старшого державного виконавця від 22 серпня та 12 вересня 2016 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки згідно виконавчого документа боржником є малолітня особа (а.с. 4, 7, 13, 16).

Не погоджуючись з діями державного виконавця по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого від 22 серпня 2016 року провадження, Банк направив на імя начальника відділу ДВС скаргу на дії старшого державного виконавця (а.с. 10 12).

З листа в.о. начальника Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 19 вересня 2016 року направленого на адресу Банку вбачається, що в ході перевірки виконавчого провадження встановлено, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51997907 від 22 серпня 2016 року винесена на законних підставах та не може бути скасована.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у редакції чинній на час подання виконавчого листа до виконання до відділу ДВС, визначав умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню, у разі їх невиконання боржником (боржниками) у добровільному порядку.

Згідно зі ст. 17 вказаного закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Зокрема, підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

За ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до п. 29.31 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17 грудня 2013 року № 173, для виконання судового рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист. Якщо на підставі постановленого рішення належить передати майно, що є в кількох місцях, або якщо рішення постановлено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним листом.

При розгляді скарги Банку, суд першої інстанції не зясував наявність інших виконавчих листів видано судом на підставі рішення суду від 02 серпня 2016 року про виселення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_2 та чи перебуває на виконанні у відділі ДВС вказане рішення суду на підставі інших виконавчих документів, зокрема, про виселення з квартири ОСОБА_5, яка до того ж є законним представником ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та захищала права, свободи та інтереси малолітнього сина у справі про виселення згідно зі ст. 39 ЦПК України.

Без зясування цих обставин не можна вважати, що висновки суду ґрунтуються на повному та всебічному зясуванні обставин справи, тому це питання підлягає дослідженню.

Крім того, суд не врахував, що за нормами ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Неповнолітні та особи, визнані судом недієздатними, реалізують свої права та виконують обов'язки, пов'язані з виконавчим провадженням, відповідно до вимог закону.

До того ж, відповідно до ч.ч. 7, 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

З огляду на викладене, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що скарга на дії старшого державного виконавця подана стягувачем на імя начальника Шосткинського міськрайонного відділу ДВС не відповідає вимогам ст. 82 ЦПК України, зокрема, у скарзі не вказано номеру виконавчого провадження, оскільки вказана норма права не передбачає зазначення у скарзі відомостей щодо номеру виконавчого провадження. Зі змісту скарги вбачається, що вона містить відомості, перелічені в ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, стягувач скористався правом на оскарження дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 22 серпня 2016 року, шляхом подання скарги до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Проте, перевіряючи дії в.о. начальника відділу ДВС щодо правомірності його дій в ході розгляду скарги, суд першої інстанції належним чином не зясував у порядку якого саме закону (Закону України «Про виконавче провадження» або Закону України «Про звернення громадян») повинно розглядатися заявлене питання, тому і в цій частині судом порушений порядок розгляду заявленого питання щодо правомірності дій в.о. начальника відділу ДВС.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Сумського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» задоволити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2016 року скасувати, а скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» передати на новий розгляд до того ж суду

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -