У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

6 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про визнання незаконним розпорядження та стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», поданою його представником Янчук Іриною Борисівною, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, зміненим у подальшому, і остаточно просив визнати незаконним розпорядження Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 3082 від 28 липня 2014 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії, зобов'язати відповідача його скасувати та стягнути у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Посилався на те, що розпорядженням № 3082 Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 28 липня 2014 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за несвоєчасне повідомлення відповідальних осіб підприємства про отриману ним травму голови та позбавлено 100% премії за липень 2014 року.

Оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано з порушенням порядку, установленого ст. 148 КЗпП України, не уповноваженою особою, порушень трудової дисципліни він не допускав, просив визнати розпорядження від 28 липня 2014 року № 3082 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії незаконним, зобов'язати ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» його скасувати та стягнути 1 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним розпорядження № 3082 від 28 липня 2014 року «Про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії» та зобов'язано ПАТ «ДТЕК Павлоградвугіллля» скасувати вказане розпорядження.

Стягнено з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугіллля» на користь ОСОБА_3 500 грн у відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

У судовому засіданні судами попередніх інстанцій встановлено, що з 30 серпня 2004 року ОСОБА_3 працював у філії ПАТ «ДТЕК Паівлоградвугілля», а згідно розпорядження №1394-к від 26 жовтня 2006 року - виконував обов'язки електрослюсаря підземного 5 розряду дільниці УРСО Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління імені Героїв космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Під час виконання службових обов'язків у 4-ту зміну у ніч з 26 на 27 липня 2014 року та виконуючи роботу по зачистці гірничої маси, близько 2 год30 хв отримав удар верхньою лядою по голові.

Зі скаргами на запаморочення, головний біль за медичною допомогою звернувся 27 липня 2014 року о 6год15хв.

Також встановлено, що після отримання травми ОСОБА_3 не повідомив інженера з техніки безпеки негайно про отримання травми, а лише коли відчув погіршення стану здоров'я.

У медичному пункті ОСОБА_3, направлений інженером з техніки безпеки, був оглянутий медичним персоналом, за наслідками якого викликана реанімаційно-протишокова група 8-го загону Воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості встановила попередній діагноз «черепно-мозкова травма» і «струс головного мозку»; у подальшому позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «забій голови».

За даними акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався на виробництві 27 липня 2014 року о 2 год30 хв, за відсутності можливості встановити час настання нещасного випадку, місце нещасного випадку, обставини за яких він трапився, і сам факт травмування ОСОБА_3, нещасний випадок визнано непов'язаним з виробництвом, акт за формою Н-1 не складався.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з того, що за станом здоров'я позивач був позбавлений можливості негайно повідомити про нещасний випадок, який з ним стався, що не є порушенням п. 8 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, оскільки наслідки отриманої травми проявилися з часом. Тому дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладено неправомірно, що заподіяло позивачу моральну шкоду.

Висновки, викладені у судових рішеннях, є передчасними.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте судові рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам норм процесуального права не відповідають.

За положеннями п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, тощо, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Відповідно до п. 8 цієї постанови про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому.

Пунктом 23 постанови № 1232 встановлено, що нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

Отже, з огляду на наведені вище положення нормативних актів, що регулюють порядок розслідування нещасного випадку на виробництві, суд дійшов правильного висновку, що несвоєчасне повідомлення про нещасний випадок керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, не є порушенням правил та порядку розслідування, оскільки такі випадки розслідуються та беруться на облік незалежно від строку настання нещасного випадку.

Звернувшись до суду з позовом, позивач посилався на те, що порушень трудової дисципліни він не вчиняв, письмових пояснень щодо проступку не надавав, тобто власником порушено порядок застосування ст. 147 КЗпП України.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що ОСОБА_3, своєчасно не повідомивши про нещасний випадок, що з ним стався, порушив трудову дисципліну та акти про охорону праці.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову, судам необхідно було встановити відповідні обставини справи.

Так, відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення в ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» врегульовано умовами Колективного договору між адміністрацією ПАТ «Павлоградвугілля» та профспілками - Дніпропетровською територіальною організацією профспілок працівників вугільної промисловості та обласним об»єднанням незалежної профспілки гірняків України Західного Донбасу на 2013-2014 рік.

Зокрема, встановлено перелік виробничих недоглядів, за які працівники можуть бути позбавлені премії повністю або частково.

Умовами колективного договору також передбачено, що позбавлення премії працівників підприємства за порушення охорони праці та техніки безпек більш, ніж на 50%, узгоджується із профспілковими організаціями.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про Правила охорони праці на підприємстві та про умови техніки безпеки, за порушення яких настає дисциплінарна відповідальність.

Немає у справі також даних і про те, що питання про позбавлення позивача премії на 100% було узгоджено із профспілковими організаціями.

Крім того, статтею 149 КЗпП України установлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

При розгляді справи судом не перевірено, чи відібрані у ОСОБА_3 пояснення з приводу порушення трудової дисципліни саме під час вирішення питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, адже у наказі про притягнення до відповідальності вказано про те, що такі пояснення надавались, але матеріали справи містять лише пояснення ОСОБА_3 до комісії з розслідування нещасних випадків.

Також слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦПК України мотивувальна частина судового рішення має містити встановлені судом обставин і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви закону, на підставі якого вирішено справу і відповідні його статті, а також норми процесуального закону, якими суд керувався.

Зміст судових рішень наведеним вище вимогам процесуального закону не відповідає.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, усупереч вимогам ст. ст. 212-215, 303 ЦПК України, порушили норми процесуального права, не встановили усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню, у тому числі у частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», подану його представником Янчук Іриною Борисівною, задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова