Провадження №2/748/361/16
Єдиний унікальний № 748/798/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.04.2016 р. звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та області, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його матері ОСОБА_2.

Позов обґрунтовується наступним. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана частина житлового будинку, яка належала спадкодавцю за життя, як члену колгоспного двору. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину є той факт, що відсутній правовстановлюючий документ на 1/5 частину домоволодіння, виданий на ім'я спадкодавця.

У судове засідання позивач не з'явився, до судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримуються у повному обсязі.

Представник відповідача - Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає повністю.

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи - Чернігівської районної державної нотаріальної контри Чернігівської області у судове засідання 24.05.2016 року не з'явився, причини неявки не повідомлені. /а.с.40/

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Дослідженням свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 44 років у смт Варва Чернігівської області. /а.с.5/

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2. /а.с.44 - зворотна сторона/

Наведене свідчить, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, в силу приписів ст.1261 ЦК України.

Як вбачається з копії спадкової справи №108/2016 ОСОБА_1 прийняв спадщину ОСОБА_2, подавши відповідну заяву до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, свідоцтво про право на спадщину не отримував. /а.с.43-49/

З дослідженої в судовому засіданні цивільної справи ЄУ№748/800/14-ц встановлено, що домогосподарство по АДРЕСА_1, станом на 01.07.1990 р. та 15.04.1991 р. відносилось до категорії «колгоспний двір», головою колгоспного двору був ОСОБА_4, а членами колгоспного двору були: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_1 - внук. /а.с.7/

Статтею 120 ЦК УРСР було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

За положеннями ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, враховуючі установлені судом обставини, станом на 01.07.1990 року, голова колгоспного двору ОСОБА_4 і його члени ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 мали право кожний на 1/5 частину спірного домоволодіння на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2014 року визнано: за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору та право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору. /а.с.16-18/

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності на 1/5 частину домоволодіння, в порядку спадкування за законом.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 123 ЦК УРСР, ст.ст.328, 392, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 11, 61, 158, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. П. Криворученко