Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський», про визнання права користування житловим приміщенням та зобов'язання укласти договір,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський», про визнання права користування житловим приміщенням та про зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував на те, що 29.10.2002 року він був прийнятий на посаду учня волочильника проволоки в цех сталедротового виробництва ВАТ «Стальканат», де працював на різних посадах до 26.06.2012 року. 11.11.2002 року на підставі спеціального ордеру, виданого відповідно до розпорядження адміністрації товариства, він отримав в користування житлову кімнату в гуртожитку ВАТ «Стальканат» за адресою:АДРЕСА_1. До теперішнього часу позивач проживає у вказаній кімнаті, ремонтує житло, сплачує комунальні послуги. Звернувшись до Суворовської райадміністрації ОМР та КП «ЖКС «Пересипський» з проханням закріпити за ним житлову кімнату, визнати його наймачем та оформити договір найму, отримав відмову у зв'язку з тим, що не зареєстрований за вказаною адресою. Вважає, що його права порушено, оскільки він вселився в кімнату на законних підставах, однак у зв'язку з відмовою укласти з ним договір найму він позбавлений можливості зареєструвати своє місце проживання.

В судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач також зазначив, що в кімнаті проживає з 2002 року, отримав житло працюючи на заводі «Стальканат», неодноразово звертався для оформлення своєї реєстрації однак отримував відмову. Ніколи не виникало спорів щодо його проживання в даній кімнаті, навпаки КП «ЖКС «Пересипський» було направлено листа про необхідність оплати боргу.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталася. Раніше в засіданні заперечувала проти вимог вказуючи на те, що позивач не був зареєстрований в кімнаті та ордер райадміністрація на вселення не видавала, належних доказів підтверджуючих право на проживання позивачем не надано.

Представник третьої особи Назаренко В.Д. заперечував проти заявлених вимог вказуючи на те, що позивач не зареєстрований за спірною адресою, раніше йому видавалося право на койко - місце, підстав для задоволення позову не має.

Заслухавши учасників процесу та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як було встановлено судом 11.11.2002 року житлово-комунальним відділом Одеського сталепрокатного заводу ім.Дзержинського ОСОБА_1 було видано ордер на право вселення в кімнату АДРЕСА_1, койко - місце, цех канатне виробництво (а.с.6).

На підставі розпорядження міського голови Одеської міської ради 16.11.2004 року №1686-01р гуртожиток за адресою: м.Одеса, сел..Дзержинського, 14 було передано на баланс КП ДЕЗ «Пересипське», яке в наступному рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007 р. №1165-V було реорганізовано в КП «ЖКС « Пересипське»(а.с.58-60).

Згідно з паспортом громадянина України позивач зареєстрований за адресою:с.Дмитрівка вул.Перемоги 15, з 28.06.1999 року (а.с.32).

Відповідно до довідки сільського голови Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області від 16.09.2015 року №994 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:АДРЕСА_2, але фактично не проживає за даною адресою більше дванадцяти років, виїхав за межі міста (а.с.30).

28.08.2006 року позивачу було направлено від КП ДЕЗ «Пересипське» досудове попередження про сплату боргу по житлово-комунальним послугам станом на 01.08.2006 року у сумі 219,97 грн.(а.с.7).

У відповідь на звернення ОСОБА_1 09.12.2010 року Суворовська районна адміністрація ОМР відмовила йому в оформленні договору найму жилого приміщення у зв'язку з тим, що райадміністрації не приймала рішення про надання житла, тому видати ордер не вправі (а.с.61).

Рішенням Одеської міської ради №2856-VI від 19.02.2013 р. було перейменовано сел.Дзержинського в м.Одесі на вул.Різдвяну.

Після звернення до Суворовської районної адміністрації ОМР з питанням укладення договору найму на житлову площу в кімнаті НОМЕР_1 12.10.2015 року позивачу було надано роз'яснення про необхідність звернутися до КП «ЖКС «Пересипський» (а.с.34).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили проживання ОСОБА_1 в кімнаті НОМЕР_1 з 2002 року з початку роботи на заводі «Стальканат» та його проживання разом з сім'єю до теперішнього часу, проведення ним ремонту в кімнаті, оплату вартості комунальних послуг. Крім того, оплата вартості комунальних послуг та послуг по електроенергії підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій (а.с.8,62,89).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у позивача відсутнє нерухоме майно(а.с.78).

Згідно з вимогами ст.ст.128,129 ЖК України та п.10 р.2 Примірного положення про гуртожитки, який діяв на час видачі ордеру, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства,установи,організації та відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянинові спеціальний ордер,який є єдиною підставою для вселення на жилу площу.

В силу п.4 ст. 3 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-ІУ від 11.12.2003 року, місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, в п.15 Постанови від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя" зазначено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Так, відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або систематично.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Підпунктами 3.2.7 Положення «Про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року №4584-VI (Додаток №4) визначено, що у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація вирішує питання укладення та внесення змін до договорів найму жилих приміщень та їх бронювання.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що обставини на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження, ОСОБА_1 вселився в кімнату НОМЕР_1 на законних підставах, у зв'язку з чим у нього правомірно виникло право на користування нею. Позивач проживає у житловій кімнаті з листопада 2002 року, користується житловим приміщенням та сплачує комунальні послуги, і як наслідок набув всі права та обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, тому вимоги підлягають судовому захисту шляхом визнання за ним права користування житловим приміщення.

Посилання відповідача на відсутність реєстрації позивача в кімнаті, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки її відсутність не може бути підставою для відмови у визнанні права користування. Більш того, позивач намагався оформити договір найму для реєстрації в житловому приміщенні, однак отримав відмову.

З боку відповідача суду не представлено жодного належного доказу, який би вказував на безпідставність пред'явленого позову або спростовував докази, на які посилався позивач в обґрунтування пред'явлених позовних вимог.

Отже, враховуючи те, що право на користування жилим приміщенням в кімнаті НОМЕР_1 у позивача виникло на законних підставах, тому необхідно також зобов'язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

Зобов'язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення, а для відповідача з дня отримання копії.

Суддя: