Справа № 456/3591/13-ц
Провадження № 2/456/137/2016
РІШЕННЯ

іменем України

22 серпня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 12817,32 грн. завданої матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що їй на праві власності належить автомобіль марки ГАЗ 3110 р.н. 64819ТС. Вказаним автомобілем на підставі доручення має також право користування ОСОБА_3, який вирішив переобладнати автомобіль з бензину на газ. Технічні умови на переобладнання автомобіля були видані ОСОБА_4 Роботи з переобладнання автомобіля із зміною виду палива з бензину на газ здійснював робітник ОСОБА_2 в гаражі приватного будинку по вул. Набережній, 15 в м. Стрию. Після проведення переобладнання автомобіля 11.03.2013 року ФОП ОСОБА_5 був виданий акт технічної експертизи про відповідність конструкції та технічного стану переобладнаного транспортного засобу. Однак, 17.05.2013 року в м. Стрий на вул. Поштовій в її автомобілі внаслідок загорання електропроводки, яка була облаштована при переобладнанні автомобіля з бензину на газ, виникла пожежа, внаслідок якої повністю вигорів салон автомобіля, а також було пошкоджено лобове та заднє скло, панель, під яким виникло загоряння електропроводки, крісла, кермо та інші деталі. З технічної точки зору причиною загорання електропроводки стала невідповідність поперечного перерізу проводів системи управління газовими клапанами, яка була встановлена при переобладнанні автомобіля з бензину на газ. Позивач вважає, що саме ОСОБА_2 має їй відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, оскільки саме його дії як виконавця робіт в подальшому призвели до пожежі та пошкодження її транспортного засобу.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги підтримали повністю та пояснили, що просять стягнути матеріальну і моральну шкоду з відповідача ОСОБА_2, оскільки саме він здійснював переобладнання автомобіля з бензину на газ та встановлював газову установку. Однак представник позивача ОСОБА_3 уточнив, що 07.03.2013 року на підставі доручення придбав у ОСОБА_1 автомобіль вже із встановленою газовою установкою. Коли саме була встановлена газова установка він не знає. Зі слів чоловіка по імені ОСОБА_7, переобладнання автомобіля НОМЕР_1 з бензину на газ здійснював ОСОБА_2 в гаражі приватного будинку по вул. Набережній, 15 в м. Стрию. Після придбання вказаного автомобіля ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 для отримання акту технічної експертизи про відповідність конструкції та технічного стану переобладнаного транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху та акту приймання-передачі автомобіля і ОСОБА_2 заповнив йому відповідні бланки актів 11.03.2013 року. Представники позивача вважають, що саме некваліфіковані дії ОСОБА_2 призвели до виникнення 17.05.2013 року пожежі автомобіля ОСОБА_1, внаслідок чого остання зазнала матеріальної та моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 проти позову заперечив та пояснив, що ОСОБА_2 не є відповідальним за пожежу, яка виникла 17.05.2013 року, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль ОСОБА_1 марки ГАЗ 3110 р.н. 64819ТС. ОСОБА_3 придбав вказаний автомобіль у ОСОБА_1 через третю особу в березні 2013 року на підставі генеральної довіреності. На вказаному автомобілі було вже встановлено газобалонне обладнання і встановлено воно було давно. Позивач ОСОБА_1 є лише формальним власником автомобіля, оскільки вказаний автомобіль використовувався третьою особою тривалий час, а тому невідомо хто і коли встановлював газове обладнання на автомобіль, про що ні позивачка ні її представники не повідомили. На даний час не відомо, хто є виробником газового обладнання, чи сертифіковане дане обладнання, чи ремонтувалось воно після його встановлення, чи демонтовувались передбачені виробником вузли і агрегати. Тобто після встановлення газового обладнання на автомобіль воно могло зазнавати втручання інших осіб. Те, що ОСОБА_2 в березні 2013 року допомагав ОСОБА_3 заповнити бланки актів технічної експертизи та акту приймання-передачі транспортного засобу не вказує на те, що ОСОБА_2 встановлював обладнання на автомобіль, чи вчиняв інші дії, які стали причиною загоряння автомобіля ГАЗ 3110 р.н. р.н. 64819ТС, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІНЕ № 017555 виданого Стрийським МРЕВ УДАІ УМВС України у Львівській області 07.12.2004 року власником автомобіля марки ГАЗ 3110 р.н. 64819ТС, 2002 року випуску, являється ОСОБА_1 (а.с.10).

ОСОБА_1 07 березня 2013 року на підставі довіреності уповноважила ОСОБА_3 продати, передати в оренду її автомобіль марки ГАЗ 3110 р.н. 64819ТС, 2002 року випуску ОСОБА_3. (а.с.11)

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 317 від 27.05.2016 року вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяної власнику автомобіля ГАЗ 3110 р.н. 64819ТС внаслідок пожежі в його салоні в цінах на момент проведення експертизи та з врахуванням пошкоджень, які наявні у висновку спеціаліста № 7/270913 від 27.09.2013 року, становить 12817,32 грн.

Згідно наданих позивачем ОСОБА_8 технічної експертизи про відповідність конструкції та технічного стану переобладнаного транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху № 214 від 11 березня 2013 року виданого ТзОВ «Автогаз-1», та ОСОБА_4 № 78 приймання-передачі транспортного засобу, переобладнаного для роботи на зрідженому нафтогазі від 11.03.2013 року виданого ФОП «Шмаров Андрій Володимирович» вбачається, що автомобіль ГАЗ № 3110, кузов № НОМЕР_2 дійсно був переобладнаний фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 шляхом зміни виду палива на зріджений нафтовий газ. Згідно вказаних актів переобладнаний автомобіль придатний до експлуатації. Однак вказані документи не містять жодних відомостей про те, що саме ОСОБА_2 виконував роботи з переобладнання автомобіля газобалонним обладнанням.

Суд не бере до уваги наданий позивачем висновок № 04с/2013 експертного металознавчого дослідження від 12.09.2013 року проведеного Західним центром Українського відділення Всесвітньої лабораторії та висновок спеціалістів дослідження обставин загоряння автомобіля № 7/270913 від 27.09.2013 року проведеного Науково дослідною лабораторією Львівського державного університету безпеки життєдіяльності МНС України, оскільки експерти не попереджалися про кримінальну відповідальність згідно ст. ст. 384, 385 КК України.

У відповідності до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач та його представники не представили суду жодних доказів про те, що саме діями відповідача ОСОБА_2 позивачу була заподіяна матеріальна та моральна шкода, а тому суд вважає необхіднимвідмовити в позові за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд -

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сас С.С.