Ухвала іменем україни 07 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, публічного акціонерного товариства «Київенерго», Головного територіального управління юстиції у

м. Києві, державного реєстратора реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рябоконь Олени Ікарівни про визнання недійсним наказу, свідоцтва про право власності, скасування рішення та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в володінні та розпорядженні власністю, виселення та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Київенерго» - Юр Лесі Станіславівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі розпорядження Старокиївської районної державної адміністрації м. Києва від 14 грудня 1999 року № 846 про надання з державного житлового фонду житлової площі працівникам підприємств, організацій та установ 08 лютого 2000 року на її ім'я було видано ордер на жиле приміщення житловою площею 53,43 кв.м, яке складається із чотирьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою:

АДРЕСА_1.

Зазначала, що у вересні 2014 року їй стало відомо, що на підставі наказу від 19 вересня 2005 року № 1754-с, виданого головним управлінням житлового забезпечення, правонаступником якого є департамент будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») оформлено право власності на спірну квартиру. Відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено

25 вересня 2014 року.

Враховуючи, що ордер на жиле спірне приміщення, який дає право родині позивача на проживання та приватизацію квартири, є дійсним, просила: визнати недійсним наказ головного управління житлового забезпечення м. Києва від 19 вересня 2005 року № 1754-с; визнати недійсним свідоцтво про право власності від 22 вересня 2005 року серії НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь О.І. за індексним № НОМЕР_2 від

01 жовтня 2014 року про державну реєстрацію права власності ПАТ «Київенерго» на квартиру, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 89,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: НОМЕР_4).

01 жовтня 2015 року ПАТ «Київенерго» подало зустрічний позов до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просило: усунути перешкоди у вільному володінні, розпорядженні ПАТ «Київенерго» житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 передати спірну квартиру на схоронність уповноваженим представникам ПАТ «Київенерго».

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «Київенерго» є правомірним набувачем права власності на квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 є недобросовісним володільцем належного позивачу майна, не має правових підстав для користування зазначеним житловим приміщенням.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ПАТ «Київенерго» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_3 та ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано недійсним наказ головного управління житлового забезпечення м. Києва від 19 вересня 2005 року № 1754-с про видачу акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго» свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво від 22 вересня 2005 року серії НОМЕР_1, про право власності акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» на квартиру АДРЕСА_1, видане на підставі наказу головного управління житлового забезпечення м. Києва від 19 вересня 2005 року № 1754-с.

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби головного управління юстиції у місті Києві Рябоконь О.І. за індексним

№ НОМЕР_2 від 01 жовтня 2014 року про державну реєстрацію права власності ПАТ «Київенерго» на квартиру, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 89,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3), що розташована за адресою: м. Київ. АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: НОМЕР_4).

В частині вирішення зустрічного позову ПАТ «Київенерго» рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Київенерго» - Юр Л.С., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від

13 квітня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Київенерго» набуло право власності на спірну квартиру в установленому законом порядку. При цьому відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Київенерго» судом першої інстанції було зазначено, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 набули право користування спірним нерухомим майном у передбаченому законом порядку, а тому відсутні підстави для визнання їх недобросовісними володільцями зазначеного майна та їх виселення.

Суд апеляційної інстанції, при перегляді справи в апеляційному порядку, погодився із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Київенерго». При цьому скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції виходив із того, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру ПАТ «Київенерго» було видано після надання даної квартири ОСОБА_3 та видачі останній ордеру на вказане житлове приміщення.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що 18 липня 1994 року між ПЕО «Київенерго» та Дарницькою ТЕЦ було укладено контракт на сумісну участь у будівництві житлових будинків по вул. І. Дубового в м. Києві.

Актом про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, затвердженим наказом АК «Київенерго» № 247 від 02 жовтня

1998 року, прийнято в експлуатацію шістнадцятиповерховий житловий будинок АДРЕСА_1. Згідно даного акту АЕК «Київенерго» є замовником будівництва будинку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із протоколу

№ 6 від 29 червня 1999 року на спільному засіданні адміністрації та профкому виконавчої дирекції «Київенерго» було прийняте рішення про надання чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 начальнику організаційного відділу - ОСОБА_3, з сім'єю із чотирьох осіб (вона, син, син, бабуся), яка працює в

ПАТ «Київенерго» з 1981 року, перебуває на квартобліку з 24 жовтня

1994 року.

На підставі розпорядження Старокиївської районної державної адміністрації м. Києва від 14 грудня 1999 року № 846 ОСОБА_3 з сім'єю з чотирьох осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_9) видано ордер на жиле приміщення НОМЕР_5 від

08 лютого 2000 року на право зайняття жилого приміщення жилою площею 53,43 кв.м, яке складається з чотирьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з додатком від 09 листопада 2002 року № 1344 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району

м. Києва відомчого житлового фонду, службового житла та нежилих приміщень АЕК «Київенерго», будинок АДРЕСА_1 було передано до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва, відповідно до розпорядження КМДА від

31 липня 2002 року № 1529.

19 вересня 2005 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) видано наказ № 1754-С про оформлення та видачу інвестору АЕК «Київенерго» свідоцтва про право власності на квартиру АЕК «Київенерго». На підставі даного наказу Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 22 вересня 2005 року АЕК «Київенерго» було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1.

25 вересня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь О.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про належність ПАТ «Київенерго» об'єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1, жилою площею 54,00 кв.м., загальною площею 89,50 кв.м. Підставою для реєстрації стало видане АЕК «Київенерго» свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_1 від 22 вересня 2005 року.

21 серпня 2015 року ПАТ «Київенерго» на адресу ОСОБА_3 надіслано письмову вимогу щодо припинення користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та звільнення зазначеного приміщення.

Відповідно до листів ПАТ «Київенерго» від 17 листопада 2015 року та від 27 листопада 2015 року, в архіві ПАТ «Київенерго» відсутнє рішення профспілкового комітету АК «Київенерго» про затвердження списку та видачу ордеру на заселення квартири АДРЕСА_1, в тому числі за період з 1998 по 2000 роки.

Згідно зі ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3, 4 ст. 9 ЖК УРСРгромадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до ст. 52 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Враховуючи, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 набули право користування спірною квартирою на підставі ордеру від 08 лютого 2000 року, який в судовому порядку не визнаний недійсним, при цьому судами встановлено, що ОСОБА_3 перебуває за місцем роботи на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, колегія суддів погоджується із висновком суду першої та апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для визнання ОСОБА_3,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 недобросовісними володільцями спірного нерухомого майна та такими, що не мають правових підстав для користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що наказ головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1754-С про видачу АЕК «Київенерго» свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 був виданий 19 вересня

2005 року, після прийняття адміністрацією та профкомом виконавчої дирекції «Київенерго» рішення від 29 червня 1999 року про надання даної квартири ОСОБА_3 та видачі останній ордеру, правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги, що обраний ОСОБА_3 спосіб захисту порушеного права є неналежним, оскільки факт реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Київенерго» не порушує права ОСОБА_3, є безпідставними, з огляду на наявність вимоги ПАТ «Київенерго» до

ОСОБА_3 про припинення користування спірним приміщенням та звільнення його в строк 14 календарних днів (Т. 1, а.с. 96). Крім того, набуття права власності на спірну квартиру за ПАТ «Київенерго» порушує право ОСОБА_3 на приватизацію житлового приміщення, в якому вона проживає на законних підставах.

Інші доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи в були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Київенерго» - Юр Лесі Станіславівни відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада

2015 року, в незміненій частині після апеляційного перегляду, та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович