Справа № 428/4046/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та про зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та про зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину.

04.04.2016 року ухвалою суду було повернуто позивачу вищевказану позовну заяву.

26.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області було скасовано вищенаведену ухвалу про повернення позовної заяви та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Повторно розглянувши подану позовну заяву, суд першої інстанції вважає за необхідне повернути вказаний позов позивачу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Суд звертає увагу, що позивачем заявлено самостійну вимогу (пункт 3 прохальної частини позовної заяви) про визнання права власності за ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_3.

З матеріалів, доданих до позовної заяви, вбачається, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входить земельна ділянка у м. Краснодоні Луганської області (а.с. 14) та квартира у м. Краснодоні Луганської області (а.с. 9-13).

Згідно із пунктами 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3, у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно.

Абзацом 3 пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 визначено, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно.

Відповідно до абзацу 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2, правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Класична інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 29 липня 2006 року (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) та полягає, зокрема, у такому:

«24. Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Суд зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та про зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину містить кілька позовних вимог, пов'язаних між собою, і на одну з яких поширюється виключна підсудність.

Отже, вищевказана позовна заява підлягає розгляду Сватівським районним судом Луганської області на підставі та в порядку, визначеному ч. 1 ст. 114 ЦПК України, Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VІІ та Розпорядженнями Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14, від 12.09.2014 року № 29/0/38-14, від 08.12.2014 року № 56/0/38-14.

Більш того, розгляд цієї справи Сєвєродонецьким міським судом порушить право позивача на справедливий суд в аспекті розгляду цієї справи судом, встановленим Законом, адже Сєвєродонецький міський суд не є тим судом, якому згідно із Законом підсудна ця справа.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачу для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та про зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину не підсудна Сєвєродонецькому міському суду Луганської області, у звязку з чим підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 114, 115, 208-210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та про зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину, повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що розгляд та вирішення його позовної заяви належить до підсудності Сватівського районного суду Луганської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін