Справа №492/534/16-ц
Провадження №2/492/39/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Крутової О. М.,

при секретарі судового засідання Златєвої М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2016 р. ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом - відповідач), в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 (21.01.2012 р. н.), у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000,00 (одній тисячі) гривень, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення повноліття дитиною, посилаючись на те, що 10.12.2011 р. з відповідачем по справі вони уклали шлюб. Від цього шлюбу мають спільного неповнолітнього сина, який постійно проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. Позивач вказує на те, що їй одній важко утримувати дитину, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду позовом.

У судове засідання позивач не зявився, 30.06.2016 р. надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю. Крім того, позивач просив суд розглядати справу в її відсутність (а. с. 16).

Відповідач в судове засідання не зявився, 17.01.2017 р. надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, просив суд розглядати справу у його відсутність (а. с. 34).

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи без їх учатсі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей. При вирішенні спору слід керуватися Сімейним кодексом України (далі за текстом СК України).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 10.12.2011 р. третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №606 (а. с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 (21.01.2012 р. н. ) його батьком значиться ОСОБА_2 відповідач по справі (а. с. 6).

З довідки №88 від 14.04.2016 р., виданої Виконавчим комітетом Долинівської сільської ради Арцизького району Одеської області вбачається, що дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а. с. 7).

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до розяснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_2 (21.01.2012 р. н.), що підтверджено копією свідоцтва про його народження та не заперечувалося відповідачем, тому проживаючи окремо, відповідач зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття.

Таким чином, виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що в наявний час сторони проживають окремо один від одного, відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, проживаючи окремо, зобовязаний утримувати свою малолітню дитину, яка проживає з матірю до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивача на утримання дитини до її повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати аліменти з батька неповнолітнього ОСОБА_2 (30.05.1986 р. н.) на користь позивача на утримання дитини в розмірі, зазначеному позивачем, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ч. 3 ст. 181, ст. ст. 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 6, 15, 30, 62, 84, 88, 158, 174, 197, 208, 209, 212, 214, 215, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (30.05.1986 р. н., проживаючого за ад-ресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, 65000) аліменти на користь ОСОБА_5 (11.04.1991 р. н., РНОКПП: НОМЕР_1) на утримання сина ОСОБА_2 (21.01. 2012 р. н.) в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 25.04.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.01.2030 р., включно.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10 (десяти) денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Крутова