У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства індивідуальних власників квартир «Сім'я» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за касаційною скаргою товариства індивідуальних власників квартир «Сім'я» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що наказом від 16 травня 2014 року був прийнятий на роботу на посаду бухгалтера у товариство індивідуальних власників квартир «Сім'я» (далі - ТІВК «Сім'я»). Внаслідок невиплати йому заробітної плати у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 8 442,98 грн.

29 січня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано судовий наказ про стягнення з ТІВК «Сім'я» на користь ОСОБА_1 8 442,98 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження та стягнуто 5 679,00 грн. Ухвалою суду від 05 червня 2015 року зазначений судовий наказ скасовано, через те, що між сторонами існує спір про право, що виник із трудових правовідносин.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 2 763,98 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ТІВК «Сім'я» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 763,98. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТІВК «Сім'я» порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року та залишення в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було звільнено з дотриманням норм трудового законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів виконання вимог ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України щодо дотримання порядку попередження позивача про наступне звільнення за два місяці, а також щодо пропозиції наявних на підприємстві вакантних посад.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства індивідуальних власників квартир «Сім'я» відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова