Справа №442/3552/16-ц
Провадження №2/442/1348/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду), -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 31.07.2013 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно умов цього договору вона передала ОСОБА_2 належну їй квартиру АДРЕСА_1, а відповідач зобовязався довічно утримувати та здійснювати догляд за нею, а саме: шляхом надання їй матеріального забезпечення щомісячно в розмірі 500 грн. з подальшою індексацією цієї суми, забезпечувати харчуванням, одягом, медикаментами та іншими видами утримання та догляду, що б підтверджувалось відповідними розписками. Однак, відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а з жовтня 2015 року він з нею не спілкується. Враховуючи її похилий вік та стан здоровя, необхідну допомогу їй надають сусіди, які фактично й виконують замість відповідача обовязки по догляду за нею. З цих підстав просить вищевказаний договір розірвати.

Позивач ОСОБА_1, допитана в судовому засіданні як свідок, позов підтримала, вказала, що відповідач не виконує умов договору довічного утримання, а тому вважає, що договір слід розірвати. Просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання через оголошення в пресі і, керуючись ч.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з таких міркувань.

У статті 60 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлено, що 31.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3

За умовами цього договору ОСОБА_1 (відчужувач) передає у власність ОСОБА_2 (набувач) належну їй на праві власності квартиру №3 що по вул.Січових Стрільців 15 в м.Дрогобичі Львівської області, а останній зобовязався довічно утримувати (доглядати) відчужувача шляхом надання їй матеріального забезпечення, яке за згодою сторін складає 500 гривень в місяць, про що відчужував має надавати набувачу відповідні розписки (зазначене матеріальне забезпечення підлягає індексації в порядку, встановленому чинним законодавством України); за домовленістю між сторонами договору, в межах матеріального забезпечення, зазначеного у п.2.2.1 цього договору, довічно утримувати (доглядати) відчужувача, забезпечуючи її харчуванням, одягом, медикаментами та іншими видами утримання та догляду, які набувач зобовязаний придбавати і безоплатно доставляти до місця проживання відчужувача, про що остання має надавати йому відповідні розписки; у разі термінової необхідності, зумовленої станом здоровя відчужувача, набувач за погодженням з нею, зобовязаний передати наперед необхідну для лікування суму грошових коштів, яка буде зарахована до щомісячного матеріального забезпечення, зазначеного у п.2.2.1 цього договору; залишити в безоплатному довічному користуванні відчужувача житлову кімнату в квартирі площею 24,9 кв.м., визначену в технічному паспорті квартири як друга кімната; після смерті відчужувача поховати її з додержанням прийнятих громадських та християнських звичаїв.

Згідно ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст.610 та п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а розірвання договору є видом цивільно-правової відповідальності за порушення зобовязання.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Окрім цього, у п.4.1 вищевказаного договору довічного утримання зазначено, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 цього Кодексу).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду вказала, що ОСОБА_2 жодної допомоги ОСОБА_1 не надає, тривалий час не відвідує її та не цікавиться нею.

Суд надає віри і приймає покази вищавказаних свідків, так як будь-яких даних, що свідчили б про їх зацікавленості у вирішенні даної справи в суду не має, а їх покази не протирічать іншим доказам по справі.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач не виконує умов договору довічного утримання, доказів, які б підтверджували протилежне, останнім суду не представлено, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання цього договору.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 2394,39 грн. в користь позивачки.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду) задоволити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 31.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2394,39 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Крамар О.В.