Номер провадження: 22-ц/785/5438/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведено належними доказами статусу житла та використаних тарифів, а також пропущено строк позовної давності.

Однак, колегія не може погодитись з такими висновками суду, які є взаємовиключними та не ґрунтуються на законодавстві.

Так, відповідно довідки від 23.12.2013 року №884 про склад сімї вбачається, що у житловому приміщенні- гуртожитку , що перебуває на балансі ДПРЧ 22 ГУ ДСНС за адресою: м. Іллічівськ, вул. К.Маркса, буд. 6-б, кімната (квартира) №7 зареєстровані відповідачі та двоє неповнолітніх дітей.

Згідно ордеру №167 ГУ від 23.10.2009 р. позивачем було надано ОСОБА_2 право на зайняття вищевказаної житлової площі розміром 29,5 кв. м в гуртожитку СДПЧ-17 (т.1 а.с. 16).

ГУ ДСНС України в Одеській області є балансоутримувачем будівлі по вул. Карла Маркса, 6-Б у м. Іллічівську.

09.09.2013 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір найму відомчого жилого приміщення в гуртожитку, житловою площею розміром 29,5 кв., яке надано за ордером №167 від 23.10.2009 р. (т.1 а.с. 17-18 об.). Згідно п. 1 договору жиле приміщення обладнано водопроводом, центральним опаленням, каналізацією, електропостачанням без лічильника, телемережею; квартира перебуває на балансі ГУ ДСНС України в Одеській області. Із п.п. 2.1.4, 2.1.5 цього договору слідує, що наймодавець зобовязується надавати комунальні послуги в обсязі та згідно умов договору з постачальниками комунальних послуг, визначати тарифи на комунальні послуги, пільги та обєми згідно розпоряджень Одеського міського виконавчого комітету та рахунків постачальників комунальних послуг; що у разі відсутності індивідуальних приборів обліку комунальних послуг у наймача ці витрати визначаються загальним приладом обліку з рівним розподілом між мешканцями будинку. Відповідно до п. 2.2.3 договору наймач зобовязується своєчасно і в повному обсязі здійснювати плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги), та користування жилим приміщенням,яке надане йому в найм, щомісяця до 15 числа розрахунковим. Квартплата та плата за комунальні послуги стягується в межах встановлених чинним законодавством тарифів, затвердженими Кабінетом Міністрів України та обласними і міськими держадміністраціями.

Отже, колегією встановлено наявність між сторонами правовідносин щодо оплати комунальних послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 13 Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання гарячої та холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно із ст. ст. 20, 21 Закону споживач має право на вчасне одержання та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг; зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством, а обовязком оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Виконавець зобовязаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно із типовим договором.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 р. № 869 «Про забезпечення підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (далі Порядок), з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитках) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невідємною частиною договору про надання послуг.

Тарифи на послуги розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом установлено, що ГУ ДСНС України в Одеській області є балансоутримувачем будівлі по вул. Карла Маркса, 6-Б у м. Іллічівську, і є виконавцем із надання житлово-комунальних послуг.

Згідно розрахунку за комунальними послугами для мешканців гуртожитку ДПРЧ 22 ГУ ДСНС України в Одеській області за період з березня 2011 року по грудень 2014 року відповідачам нарахована заборгованість за оплату комунальних послуг в розмірі 10482,34 грн.

Вказаний розрахунок підтверджується актом КРУ та відомостями про нарахування заборгованості.

В процесі розгляду справи представник відповідачів просив про застосування строку позовної давності, що ґрунтується на правилах ст.267ч.3 ЦК України.(т.1 а.с.213)

За змістом ст.ст.256-257,264 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Із матеріалів справи вбачається, що 25 лютого 2014 року представником ГУ ДСНС України в Одеській області до суду була подана заява про видачу судового наказу. (т.1 а.с.229-230) 17 березня 2014 року судовий наказ було видано, однак ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08 травня 2014 року за заявою відповідача ОСОБА_2 судовий наказ скасовано.(т.1 а.с.233-234) Поданням позивачем заяви про видачу судового наказу у лютому 2014 року перебіг позовної давності було перервано і її перебіг розпочався заново. А тому в межах трьохрічного строку до моменту подачі заяви про видачу судового наказу (з березня 2011 року) неможливо вважати пропущеним строк позовної давності. Протилежні доводи відповідачів з цього приводу є неспроможними.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з березня 2011 року по грудень 2014 року.

Відповідно до наданого позивачем розгорнутого розрахунку загальна заборгованість за комунальні послуги за вказаний період нарахована у розмірі 10482,34 грн. (т.1 а.с. 181), однак як вбачається з уточненої позовної заяви та апеляційної скарги на березень 2011 року вже існувала заборгованість у розмірі 612, 18 грн., отже врахування боргу за попередні місяці не можуть бути задоволені відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, оскільки знаходяться поза межами строку позовної давності, тому стягненню підлягає заборгованість у розмірі 9870, 16 грн. (10482,34-612, 18) грн..

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно на користь ГУ ДСНС України в Одеській області з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги за період з березня 2011 року по грудень 2014 року в розмірі 9870,16 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ГУ ДСНС України в Одеській області понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, що знаходиться за адресою 65091, м. Одеса, вул. Прохорівська, 6 (р/р 5697 в ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, , ІПН №23, Свідоцтво №) з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу за комунальні послуги за період з березня 2011 року по грудень 2014 року в розмірі 9870 (девять тисяч вісімсот сімдесят) гривень 16 копійок та судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_4