Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кадєтової О.В., Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, треті особи: комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 14, реєстраційна служба Головного управління юстиції у Чернівецькій області, державна установа «Чернівецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції 07 лютого 2014 року на нежитлові приміщення площею 41,80 кв. м за вказаною адресою на підставі рішення 39 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29 серпня 2013 року № 942 «Про уточнення переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернівці» підвальні приміщення будинку належать до комунальної власності територіальної громади міста Чернівці.

Відповідно до пункту 33 додатку до цього рішення нежитлові приміщення підвалу в будинку АДРЕСА_1 площею 41,80 кв. м перебувають на балансі КЖРЕП № 14 та є власністю Чернівецької міської ради.

Посилаючись на порушення його прав як співвласника допоміжних приміщень у житловому будинку просив визнати незаконним рішення 39 сесії Чернівецької міської ради VI скликання № 942 від 29 серпня 2013 року «Про уточнення переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернівців» в частині внесення до переліку об'єктів комунальної власності нежитлових приміщень підвалу будівлі літ. А загальною площею 41,80 кв. м в будинку АДРЕСА_1 (пункт 33 додатку); визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно, зареєстроване реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції 07 лютого 2014 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до приписів ст. 4 ЖК УРСР до житлового фону входять жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих приміщеннях, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій вірно встановили, що спірні приміщення призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, через що, в розумінні ст. 4 ЖК УРСР, вони відносяться саме до нежилих, а не до допоміжних приміщень державного житлового фонду, та є окремим об'єктом власності, що належать відповідачу на праві комунальної власності, а тому правомірно відмовили у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова

О.І.Євтушенко

Т.Л. Ізмайлова