Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до громадської організації «Всеукраїнський комітет народного контролю» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 році ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати недостовірною інформацію, опубліковану в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», що була розміщена на сайті Громадської організації «Всеукраїнський комітет народного контролю» 30 квітня 2015 року, а саме про належність позивача до складу Партії регіонів, зв'язок останнього з незаконними та корупційними діями, незаконними будівництвами, а також те, що позивач є скандально-відомим забудовником та кумом ОСОБА_6; заборонити відповідачу в подальшому поширювати подібну інформацію про відповідача; зобов'язати відповідача спростувати інформацію про позивача, у той самий спосіб в який вона була поширена; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Вимоги за позовом обґрунтовує тим, що 30 квітня 2015 року журналістом ОСОБА_7 в мережі Інтернет на сайті Громадської організації «Комітет народного контролю» опубліковану статтю під голосною назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій він зазначається як екс-регіонал, обвинувачується у вчиненні корупційних та незаконних дій, що стосуються будівництва у м. Києві. Проте, позивач ніколи не входив до складу Партії Регіонів, що підтверджується довідкою № 117 від 28 лютого 2014 року, та за весь період роботи на посаді Першого заступника Голови постійної комісії Київради з питань містобудування, архітектури та землекористування, ніколи не припускався порушень законодавства.

Позивач вважає, що поширена відповідачем інформація є не тільки неправдивою інформацією, а навіть образою та наклепом, тому порушує його право на повагу честі, гідності та ділової репутації, а також завдає моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що у мережі Інтернет на веб-сайті http://old.knk.media була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із ч. 2 ст. 29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

В порядку ч. ч. 1, 2 ст. 30 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Відмовляючи у задоволенні позову, з урахуванням вищевказаних вимог закону, суди попередніх інстанцій, з'ясувавши належним чином всі обставини по справі, а також оцінивши всі зібрані докази, дійшли до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, зокрема які б підтверджували недостовірність інформації щодо нього, яка була викладена в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», за виключенням доказів на підтвердження інформації щодо перебування в членах політичної партії «Партія Регіонів», яка розцінена судом критично, оскільки довідка Київської міської організації «Партія Регіонів» № 117 від 28 лютого 2014 року, в якій зазначено про те, що ОСОБА_4 до 28 лютого 2014 року не перебував серед членів Партії Регіонів, містить інформацію лише станом на 28 лютого 2014 року, до того ж в ній відсутні дані про те, що вказана регіональна організація володіє повною інформацією.

Також суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку, що інформація, викладена в статті та яка стосувалась позивача, зокрема щодо його причетності до сприяння забудовникам в реалізації незаконних будівництв та відстоювання власних бізнес інтересів у будівництві відповідних об'єктів нерухомості, викладена у вказаній статті як оціночні судження журналіста ОСОБА_7, а саме як фактично припущення щодо певних подій, оскільки поширена в сюжеті інформація не є твердженням та не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані, а містить лише думки та переконання ОСОБА_7 щодо можливих дій, вчинених позивачем. Також, застосувавши практику Європейського суду з прав людини, місцевий суд правильно вказав на те, що межа допустимої критики щодо позивача, який є публічною особою, є значно ширшою, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у містобудівній діяльності, та його діяльність становить суспільний інтерес.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів та зводяться до переоцінки досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова