УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва клопотання відповідача ОСОБА_1 про продовження строку на примирення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 17 жовтня 2008 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб.

21 жовтня 2016 року ухвалою суду розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу зупинено та призначено подружжю строк для примирення до 21 грудня 2016 року.

До початку судового засідання до суду надійшла письмова заява відповідача про продовження строку на примирення на 4 місяці.

Позивач заперечувала проти продовження строку на примирення, оскільки вважає, що збереження родини неможливе.

Відповідно до положень ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно й всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Оскільки. під час наданого судом строку тривалістю два місяці примирення сторін не відбулося, будь-яких доказів поліпшення стосунків між сторонами відповідачем на надано, суд вважає за неможливе задовольнити клопотання відповідача ОСОБА_1 про продовження строку на примирення.

Керуючись ст.ст. 191 п.5 ч.1, ст. 197 ч.2 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про продовження строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Арапіна