Справа № 444/2041/16-ц
Провадження № 6/444/40/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТ УЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Жовківського РВ ДВС ГТ УЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, яке погоджено начальником РВ ДВС ГТУЮ Львівської області ОСОБА_2, у якому просить обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон (за межі України) без вилучення паспортного документа до сплати заборгованості. Подання мотивує тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця Чорного В.С. Жовківського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області перебуває виконавче провадження з виконання постанови № 461/12223/1-п від 04.02.2016 р. Галицького районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу в сумі 11203,09 грн. Державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано рекомендованою кореспонденцією сторонам для відома та виконання разом із викликом до державного виконавця, однак боржники на виклик не зявились. При виконанні даного виконавчого провадження вчинено наступні дії: державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано рекомендованою кореспонденцією сторонам для відома та виконання разом із викликом до державного виконавця, однак боржник не зявився; державним виконавцем скеровано запити з метою встановлення майнового стану боржника; державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження; згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник не перебуває на обліку та не отримує будь-яку пенсію; згідно відповіді інформації з компютерної бази «ДАІ-2000» та компютерної системи НАІС, за боржником не виявлено зареєстрованих транспортних засобів; відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано нерухомого майна; при виході за адресою боржника вказаною у виконавчому документі, боржника за вказаною адресою не виявлено; згідно довідки Підліссянської сільської сільської ради № 126 від 02.03.2016 року ОСОБА_3 дійсно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак фактично проживає в с. Зубейки; при виході за адресою с. Зубейки, згідно довідки Підліссянської сільської ради, боржника не виявлено; згідно відповіді ДПІ у Жовківському районі за боржником не зареєстровано відкритих банківськівських рахунків. Тривале невиконання боржником рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2016 року свідчить про ухилення останнього від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. Згідно інформації Львівської митниці ДФС гр. ОСОБА_3 переміщався протягом остатніх 4 місяців більше 7 разів через митний кордон України в зоні діяльності Львівської митниці ДФС. Отже, наявність у ОСОБА_3 невиконаних зобовязань,покладених на нього вищезгаданим виконавчим документом, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України. Боржнику неодноразово скеровувалися виклик-попередження для явки у ВДВС рекомендованими листами. Заборгованість станом на сьогоднішній день становить 11203,09 грн., боржником не виконується постанова Галицького районного суду м. Львова № 461/12223/15-п від 04.02.2016 року. Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення приймаються судами імям України і є обовязковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 2 сг. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Згідно із ч. 2 , 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. - до виконання зобов'язань. Згідно з п. 5 розділу II Концепції вдосконалення суддівства для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів, затвердженої Указом Президента України від 10.05.2006 року № 361/2006, судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Таким чином, відповідно до Конституції України, Рішень Європейського суду з прав людини, Закону України «Про державну виконавчу службу» судові рішення, які набули законної сили, повинні виконуватися беззастережно, повною мірою та невідкладно. Відповідно до наказу № 512/5 від 02.04.2012 року Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» п. 11.1 У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням. Оскільки боржник тривалий час не виконує рішення суду, ігнорує виклики державного виконавця, а також з метою забезпечення повного і неухильного дотримання принципу законності та верховенства права, враховуючи, що виконання судового рішення є основним етапом відновлення порушених прав державний виконавець Чорний В.С. звернувся до суду з даним поданням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи, у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб з участю державного виконавця.

Заявник в судове засідання не прибув, а тому суд вважає за можливе, відповідно до ст. 377-1 ЦПК України подання вирішити за відсутності державного виконавця.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що таке не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати розстрочку або відстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання постанови № 461/12223/1-п від 04.02.2016 р. Галицького районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу в сумі 11203,09 грн.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Як на підставу обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, державний виконавець у поданні вказує наявність у нього невиконаних зобовязань, покладених на нього виконавчим документом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України, громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести перед судом з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно відповідати вимогам, що визначені листом Міністерства юстиції України Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів, а саме: ухилення боржника від виконання своїх обовязків повинно бути обґрунтовано та проведено достатньо заходів примусового виконання рішень передбачених Законом України Про виконавче провадження у повній мірі з додаванням копій документів виконавчого провадження.

У поданні не зазначається про те, що боржник може покинути територію України, має для цього відповідні документи, не долучено до подання і жодних відомостей, доказів про такі можливі дії боржника.

Крім цього, ст. 25 ч. 5 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В свою чергу, з матеріалів справи встановлено, що державний виконавець на підтвердження своїх вимог не подав доказів того, що боржнику надсилались вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

Слід звернути увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України ґрунтується лише на запитах та відповідях реєструючих органів про відсутність майна у боржника, а також викликах державного виконавця. Будь-які письмові докази того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення в матеріалах справи відсутні, відсутні також і підтвердження про вручення боржнику викликів судового виконавця.

Також, до подання не долучено відповідних доказів, з яких можливо було б зробити висновок, чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. Відсутні такі відомості й в змісті подання.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

А відтак, суд прийшов до переконання, що в даному випадку не має підстав для обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 4 ЦПК України суд при здійсненні правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, у задоволенні подання, яке не ґрунтується на вимогах закону, слід відмовити як у заявленому без достатніх підстав.

На підставі ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України, ст.19 Закону України „Про державну прикордонну службу України та керуючись ст.368, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТ УЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон (за межі України) ОСОБА_3, без вилучення паспортного документа, до сплати заборгованості відмовити за недоведеністю.

Копію ухвали направити відділу ДВС Жовківського РУЮ - для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ясиновський Р. Б.