АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4210/16 Головуючий 1 інст. Грінчук О.П.
Справа № 642/227/16-ц Доповідач Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради Харківської області в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради (ХМР), треті особи: ОСОБА_5, Харківська товарна біржа, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 11 травня 1995 року на Харківській товарній біржі між її чоловіком ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений договір № Н3-423 купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Ашгабадська, буд. 35, вартістю 350 000 000 карбованців. Сторонами зазначеного договору обумовлені всі істотні його умови, а будинок зареєстровано у Харківському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності 24.05.1995 р. за реєстровим № р-59794 за ОСОБА_7, що відповідно до вимог ст.ст. 47,227 ЦК Української РСР свідчить про те, що цей договір є дійсним і не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню.

02.08.2011 р. ОСОБА_7 помер. Після його смерті вона (позивач) звернулася до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк, і 12.12.2011 р. відкрито спадкову справу № 13/2011. Між тим 31.11.2015 р. нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва на спадщину у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не відповідає діючому законодавству, а саме договір купівлі-продажу на спадкове домоволодіння не посвідчений нотаріально. У зв'язку з вищезазначеним ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7

Розгляд справи відбувся за відсутністю учасників процесу і за згодою позивача ухвалено заочне рішення відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.

Заочним рішеннямЛенінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 р.

позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, житловою площею 32,6 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м., з надвірними будівлями: погрібник літ. «Г», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», гараж літ. «З», літня кухня літ. «Б», літня кухня літ. «б», огорожа № 1-3, замощення літ «І», що розташований за адресою: м.Харків, вул.Ашгабадська, 35, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого 02 серпня 2011 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року залишено без задоволення заяву представника Харківської міської ради про перегляд цього заочного рішення суду.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 17 березня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вказує на те, що договір купівлі-продажу житлового будинку не був нотаріально посвідчений у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів зареєстрованим не значився, у звязку з чим вказаний договір є недійсним.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити її за безпідставністю доводів, оскільки спірний житловий будинок № 35 по вул. Ашгабадська, м. Харків був зареєстрований в установленому законом порядку на імя її чоловіка ОСОБА_7

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що сторони домовилися про всі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку, виконали його умови, державна реєстрація будинку відбулася в установленому законом порядку, тому цей договір є дійсним, і ОСОБА_4 як спадкоємець за законом першої черги спадкує це майно після смерті чоловіка ОСОБА_7

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 26 червня 2009 року.

ОСОБА_7 помер 01.08.2011 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов спірний житловий будинок, розташований за адресою: м. Харків, вул.. Ашгабадська, 35, який належав померлому ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу № Н3-423 від 11.05.95 р., укладеному між ним та ОСОБА_5 на Харківській товарній біржі.

Вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку був зареєстрований в цілому у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 24.05.1995 року за реєстровим № р-59794.

Оспорюючи зазначені обставини, які були покладені й в основу доводів апеляційної скарги, представник Харківської міської ради в судовому засіданні апеляційної інстанції заявив клопотання про витребування із Харківського міського бюро технічної інвентаризації належно завіреної копії інвентаризаційної справи на домоволодіння № 35 по вулиці Ашгабадській у м. Харкові, яке було задоволено.

Як вбачається з досліджених апеляційним судом архівних матеріалів копії інвентаризаційної справи реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Ашгабадській, 35 у м. Харкові станом на 31.12.2012 року проведено Комунальним підприємством « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за ОСОБА_7 на підставі договору НЗ-423 купівлі-продажу, зареєстрованого 11.05.1999 року на Харківській товарній біржі, р.№ НЗ-423.

Матеріали справи не містять обєктивних даних про те, що вищевказаний договір купівлі-продажу спірного житлового будинку визнаний недійсним в установленому законом порядку.

Враховуючи, що сторони цього договору виконали його умови, а ОСОБА_7 за життя провів державну реєстрацію вказаного житлового будинку, судом першої інстанції обґрунтовано зроблений висновок про те, що відповідно до ст.ст. 47, 227 ЦК Української РСР, які діяли на час укладання договору купівлі продажу спірного будинку, вказаний договір є чинним.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_7, в установленому законом порядку прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні, що сторони не оспорювали й у суді апеляційної інстанції.

У зв'язку з вищезазначеним, судом першої інстанції обґрунтовано визнано за ОСОБА_4 право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 02 серпня 2011 року, і доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: