АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 627/91/16-ц. Головуючий 1 інст.: - ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/790/5323/16. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря : - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області - про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та скасування наказів,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району, в якому просила поновити її на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку в складі районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 січня 2015 року до дня поновлення на роботі згідно рішення суду в розмірі 15 989 грн. 55 коп.; стягнути з відповідача на її користь заподіяну їй незаконним звільненням моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.; визнати протиправними та скасувати накази відповідача про оголошення їй догани від 4 вересня 2015 року №54-к; про її звільнення з посади від 25 грудня 2015 року №70-к; про її звільнення з посади від 15 січня 2016 року №03-к; про оголошення їй робочих днів 14 та 15 січня 2016 року прогулами від 15 січня 2016 року №02-к.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що наказом начальника лікарні від 25 грудня 2015 року №70-к її звільнено з роботи у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків покладених на неї, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а також наказом начальника лікарні від 15 січня 2016 року №02-к її повторно звільнено з роботи за аналогічними підставами.

Вважала, що її звільнення є незаконним, оскільки вона була звільнена з посади під час знаходження на лікарняному, за відсутності попередньої згоди вище назначеного виборного профспілкового комітету, за відсутності причин для звільнення, незаконного застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, безпідставного оголошення їй робочих днів прогулами.

Представник районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області позов не визнав.

При цьому посилався на те, що звільнення ОСОБА_6 з роботи проведено з дотритманням норм чинного трудового законодавства.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано накази районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області про звільнення ОСОБА_6 від 15 січня 2016 року №03-к; про оголошення робочих днів 14 та 15 січня 2016 року прогулами ОСОБА_6

Поновлено ОСОБА_6 на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку в складі районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області з 15 січня 2016 року.

Стягнуто з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_6 заробітну платі за час вимушеного прогулу в розмірі 15989 грн. 55 коп.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення догани ОСОБА_6 від 4 вересня 2015 року №54-к, про звільнення ОСОБА_6 від 25 грудня 2015 року №70-к, стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_6 відмовлено.

Судовий збір у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» віднесено за рахунок держави.

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі районна державна лікарня ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржила.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що звільнення ОСОБА_6 з роботи проведено відповідачем з порушенням норм чинного трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з рішення суду в цій частині з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 ст. 40 і пунктами 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до розяснень, викладених у п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року (зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

З матеріалів справи вбачається, що наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району №5-к від 12 березня 2012 року ОСОБА_6 призначено виконуючою обовязків завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи (далі - ВСЕ) на ринку з 12 березня 2012 року ( а. с. 156 том №1).

Наказом начальника лікарні №37-к від 18 вересня 2012 року ОСОБА_6 постійно призначено на посаду завідуючої лабораторії ВСЕ на ринку з 18 вересня 2012 року з місячним посадовим окладом згідно штатного розпису (а. с. 155 том №1).

Наказом начальника лікарні №54-к від 9 вересня 2015 року ОСОБА_6 оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обовязків завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку.

Підставою для застосування вказаного стягнення є: звіт про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку смт. Краснокутськ від 17 липня 2015 року; наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області №56 від 20 вересня 2015 року «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку смт. Краснокутськ; пояснювальна записка завідуючої лабораторії ВСЕ ринку ОСОБА_6 від 4 вересня 2015 року ( а. с. 68, 124-125,126, 129-131 том №1).

Відповідно до ст. 150, ч. 1 ст. 233 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У тримісячний строк ОСОБА_6 не оскаржила наказ №54-к від 9 вересня 2015 року про оголошення їй догани, у звязку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив їй у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування вказаного наказу.

Судовим розглядом встановлено, що наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району №70-к від 25 грудня 2015 року ОСОБА_6 звільнено з посади завідуючої лабораторії ВСЕ ринку з 25 грудня 2015 року згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї, порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для застосування вказаного стягнення є: наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області №76 від 23 грудня 2015 року «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку смт. Краснокутськ»; протокол засідання профспілкової організації від 25 грудня 2015 року (а. с. 104, 105-114,115-118, 144-148 том №1).

Копію наказу №70-к від 25 грудня 2015 року не було вручено ОСОБА_6 під розписку у день його винесення через відсутність останньої на роботі, а тому відповідач направив її рекомендованим листом на адресу позивача 25 грудня 2015 року.

Копію наказу про звільнення з роботи отримано ОСОБА_6 12 січня 2016 року (а. с. 97, 100 -102 том №1).

У період з 25 лютого 2015 року по 3 січня 2016 року, з 4 січня 2016 по 13 січня 2016 року ОСОБА_6 хворіла та знаходилась на лікарняному (а. с. 60, 78 том №1).

У звязку з цим, наказом начальника лікарні №80-к від 28 грудня 2015 року визнано таким, що втратив чинність наказ №70-к від 25 грудня 2015 року ( а. с. 151 том №1).

Копію наказу №80-к від 28 грудня 2015 року направлено відповідачем на адресу позивача рекомендованим листом 15 січня 2015 року та отримано ОСОБА_6 17 січня 2016 року (а. с. 149-150 том №1).

Наказом начальника лікарні №02-к від 15 січня 2016 року за відсутність на робочому місці 14 та 15 січня 2016 року завідуючої лабораторії ВСЕ ринку ОСОБА_6 без поважних причин та неповідомлення керівництво про своє місці знаходження, робочі дні 14 та 15 січня 2016 року оголошені ОСОБА_6 прогулами ( а. с. 89-91, 94,98 том №1).

Зважаючи на те, що про існування наказу №80-к від 28 грудня 2015 року про визнання таким, що втратив чинність наказ №70-к від 25 грудня 2015 року позивач ОСОБА_6 дізналась лише 17 січня 2016 року, суд першої інстанції правомірно визнав противоправним та скасував наказ начальника лікарні №02-к від 15 січня 2016 року про оголошення робочих днів 14 та 15 січня 2016 року ОСОБА_6 прогулами.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що наказом начальника районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району №03-к від 15 січня 2016 року завідуючу лабораторії ВСЕ ринку ОСОБА_6 звільнено з 15 січня 2016 року з займаної посади згідно ст. 40 п. 3 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для застосування вказаного стягнення є: наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області №76 від 23 грудня 2015 року «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку смт. Краснокутськ»; протокол засідання профспілкової організації від 25 грудня 2015 року (а. с. 152 том №1).

Наказ №03-к від 15 січня 2016 року не містить переліку допущених ОСОБА_6 порушень трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, що стали підставою для звільнення її із займаної посади з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилання начальника лікарні в наказі №03-к від 15 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_7 з посади на наказ Головного управління ветеринарної медицини Харківської області №76 від 23 грудня 2015 року «Про результати перевірки ефективності здійснення ветеринарно-санітарного нагляду та контролю за організацією і проведенням ветеринарно-санітарної експертизи на ринку смт. Краснокутськ», само по собі не свідчить про систематичне невиконання ОСОБА_6 без поважних причин обовязків, покладених на неї посадовими обовязками та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, оскільки перелік порушень трудової дисципліни допущених працівником, повинен бути вказаний в наказі про його звільнення.

Згідно ч. 3 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (обєднання професійних спілок).

Відповідно до п. 8.6 розділу VІІІ Колективного договору між адміністрацією та профспілковою організацією районної державної лікарні ветеринарної медицини на 2014-2018 роки, не допускається звільнення з роботи за ініціативою адміністрації працівників, які обрані до складу профспілкових органів і не звільнених від виборчої роботи без згоди вище назначеної профспілки ( а. с. 34-46 том №1)

Протоколом загальних зборів працівників УВМ, РДЛВМ Краснокутського району від 9 липня 2013 року позивач ОСОБА_6 обрана до складу профспілкового комітету та казначеєм профкому Краснокутської районної державної лікарні ветеринарної медицини (а. с. 71 том №3).

Розриваючи трудовий договір з ОСОБА_6 з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, адміністрація лікарні не звернулась з заявою до районної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу Краснокутського району Харківської, яка є вищим виборним органом професійної спілки лікарні, про надання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_6 із займаної нею посади.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_6 з роботи проведено відповідачем з порушенням вимог п. 3 ч. 1 ст. 40, ст. 147, ч. 3 ст. 252 КЗпП України та правомірно скасував наказ начальника лікарні №03-к від 15 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 із займаної посади й поновив її на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи ринку в складі районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району з 15 січня 2016 року.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15989 грн. 55 коп., віднесення судових витрат по розгляду справи за рахунок держави, оскільки воно не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більш ніж один рік не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, (далі - Порядку) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заробітна плата ОСОБА_6 у листопаді 2015 року становила - 3389 грн. 80 коп., у грудні 2015 року - 2355 грн. 09 коп.

Загальна заробітна плата ОСОБА_6 за два місяці, що передували її звільненню з посади становить 5744 грн. 89 коп.

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 відпрацьовано 21 робочий день, у грудні 2015 року - 18 робочих днів, а всього 40 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_6 становить 143 грн. 62 коп. (3389 грн. 80 коп. + 2355 грн. 09 коп. : 40 робочих днів = 143 грн. 62 коп.) ( а. с. 99 том №3).

Таким чином, стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 січня 2016 року по 12 липня 2016 року, тобто з 122 робочі дні.

Середній заробіток ОСОБА_6 за час вимушеного прогулу за вказаний період становить 17 521 грн. 64 коп., а не 15 989 грн. 55 коп. як це зазначено в рішення суду першої інстанції ( а. с. 98 том №3).

Крім того, ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач ОСОБА_6 звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовом в суд про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду постановлено на користь позивача, а тому судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягав стягненню в дохід держави з відповідача по справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15 989 грн. 55 коп., віднесення судового збору за рахунок держави та ухвалити нове рішення, яким стягнути з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток час вимушеного з 15 січня 2016 року по 12 липня 2016 року в сумі 17 521 грн. 64 коп., визначений без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів, а також стягнути з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Доводи апеляційної скарги державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що звільнення позивача з роботи проведено з порушенням норм трудового законодавства, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки в наказі №03-к від 15 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 з посади відсутній перелік порушень, які свідчать про систематичне невиконання нею без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст.307, п. п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року в частині стягнення з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_6 заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15 989 грн. 55 коп., віднесення судового збору за рахунок держави - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного за період з 15 січня 2016 року по 12 липня 2016 року в сумі 17 521 (сімнадцять тисяч пятсот двадцять одну) грн. 64 (шістдесят чотири) коп., визначений судом без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів.

Стягнути з районної державної лікарні ветеринарної медицини Краснокутського району Харківської області на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 ( двадцять) коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: