Справа № 17052016 Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/791/16 Категорія: 52 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря - Перебойчука Р.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Богдан В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Управління Держпраці у Волинської області, про перерахунок розміру відшкодування втраченого заробітку в зв"язку з трудовим каліцтвом та стягнення недоплачених сум, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі про відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з каліцтвом та стягнення недоплачених сум, покликаючись на те, що розмір відшкодування Фондом зменшений без правових на те підстав, обрахований із суми заробітної плати, яка не відповідає закону та фактичному розміру, який вона отримувала до травми, чим порушено її права, тому просила здійснити відповідний перерахунок, взявши за основу нову суму заробітної плати у подвійному розмірі в сумі 147 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що розмір відшкодування шкоди повинен бути збільшений, так як вона працювала на двох групах телят, а отже необхідно врахувати подвійну ставку окладу даного працівника. З урахуванням викладеного, в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 30 вересня 1992 року ОСОБА_1, працюючи телятницею в колгоспі «Світанок», правонаступником якого стало ТзОВ «Сакура-Агросервіс», отримала травму від нещасного випадку на виробництві, що підтверджується копією акта форми Н-1 №5 від 01.10.1992 року (а.с.37). У зв'язку з виробничою травмою їй було 06 серпня 1996 року встановлено 80% втрати професійної працездатності, а з 05 жовтня 1999 року - 40% і третю групу інвалідності, та з 01.01.2004 року згідно акта медичного освідування МСЕК позивачу було встановлено 80% втрати професійної працездатності і другу групу інвалідності від трудового каліцтва, а з 01.02.2006 року - довічно.

З 14.07.2014 року згідно акта освідування МСЕК №338/8 позивачу було встановлено 85% втрати професійної працездатності безстроково та було призначено першу групу інвалідності.

Розмір відшкодування втраченого ОСОБА_1 заробітку був визначений рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 липня 1997 року відповідно до норм законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно довідки СГВК «Світанок» про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого від 01.07.2001 року (а.с.39) сума втраченого потерпілою ОСОБА_1 заробітку становила 45,52 грн.

Справа позивача для продовження виплати страхових сум (відшкодування шкоди) передана СГВК «Світанок» до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ківерцівському районі Волинської області за актом приймання-передачі, та на обліку в даному відділенні знаходиться з 01.07.2001 року (а.с.157). З цього часу страхові виплати позивачеві проводились за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підставі відповідних постанов.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» перерахування сум щомісячних страхових виплат проводиться у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики.

Постановами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ківерцівському районі Волинської області (а.с.40-57) продовжено раніше призначену страхову виплату в тому ж розмірі, який переданий колгоспом, з проведенням перерахунків у наступних роках відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», з урахуванням коефіцієнту зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях економіки. Фонд не має права перераховувати раніше призначені страхові виплати. Він лише продовжує виплачувати раніше призначені щомісячні страхові виплати та здійснює перерахунки відповідно до вищевказаної статті.

Як зазначено у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Із долученого листа від 20.11.2015 року №641/01-16 Управління виконавчої дирекції Фонду у Волинській області вбачається, що на підставі ст.29 вищезазначеного Закону, потерпілій ОСОБА_1 було проведено відповідне перерахування щомісячної страхової виплати, з урахуванням пенсії по інвалідності, яку вона отримувала. Крім того, з 01.09.2015 року ОСОБА_1 одержує призначені виплати на постійний сторонній догляд та на побутове обслуговування у розмірах 689 грн. та 344,50 грн. відповідно. Потерпілій проводиться індексація щомісячних страхових виплат відповідно до законодавства. Всі належні виплати Фонд відшкодовує своєчасно та в повному обсязі, заборгованість відсутність.

Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду Волинської області від 17 липня 2003 року, ОСОБА_1 зверталася з позовом до ТзОВ «Сакура-Агросервіс» та відділення виконавчої дирекції Фонду про перерахунок розміру відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, в якому просила суд просила перерахувати розмір виплат, стягнути заборгованість за цими виплатами, а також просила зобов'язати ТзОВ «Сакура-Агросервіс» надіслати до відділення Фонду нову довідку про те,що її заробіток становить 149 грн. 64 коп. Однак рішенням Ківерцівського районного суду від 11 квітня 2003 року в задоволенні її позовних вимог було відмовлено і зазначеною ухвалою апеляційного суду це рішення залишено без змін (а.с.59-60).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки доводи апеляційної скарги щодо встановлення коефіцієнту 2,06 до тарифних ставок, так як позивач вважає, що вона працювала телятницею на двох групах телят, колегією суддів не приймаються до уваги, на підставі наступного.

Довідкою ТзОВ «Сакура-Сервіс» підтверджено розмір нарахованої заробітної плати в 1992 та 2001 роках позивача (а.с.12).

Відповідно до листа Ківерцівської ОДПІ від 11.03.2016 року за №486/10/03-05-12-12 слідує, що протягом 3-х років фінансово-господарську діяльність товариство не здійснює (а.с.140).

Відповідно до даних, витребуваних судом, документи з особового складу по СГВК «Світанок», відповідно до яких було встановлено розмір, заробітної плати, підвищення коефіцієнтів тарифних ставок, до архіву не передавались (а.с. 141).

Таким чином, окрім власних міркувань та пояснень, наданих позивачем, які суперечать вище переліченим матеріалам справи в частині визначеного розміру відшкодування заробітку у подвійному розмірі, жодних інших доказів щодо підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді