АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

14 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.,

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживача, визнання права порушеним, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Цибулько Ганни Василівни на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 17 червня 2016 року,

встановила:

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати порушеними його, як споживача банківських послуг, права та визнати дії відповідача щодо нарахування йому заборгованості незаконними та зобов'язати ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» вилучити з карткового рахунку та всіх баз даних банку інформацію щодо заборгованості позивача.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17 червня 2016 року позов було задоволено частково, визнано дії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» в частині нарахування заборгованості за картковим рахунком НОМЕР_1 незаконними.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 22.12.2014 р. він уклав з відповідачем Договір про відкриття карткового рахунку НОМЕР_1 і йому було видано картку. Позивач здійснював платіжні операції за вказаним рахунком з 25.12.2014 р. по 25.01.2015 р. 10.02.2015 р. йому надійшло повідомлення, що у нього виникла заборгованість в сумі 14 370 грн. 25 коп. Позивач вважає, що вказана заборгованість була нарахована йому безпідставно, оскільки банк видавав йому кошти з рахунку за кордоном в розмірі еквівалентному 15 000 грн., а відповідно до виписки здійснював списання в сумах, більше ніж 17 000 грн. Вказана заборгованість виникла в наслідок збільшення за рахунок комісії - 10%, яка була прихована за рахунок курсу валют, які банк застосовував при проведенні конвертації на зняття грошових коштів за межами України. Таким чином при здійсненні операцій за дебетово-кредитною платіжною схемою, банк повинен був інформувати користувача про розмір платіжної операції та інформувати про граничну суму коштів, що доступна користувачу. Кредитування відповідачем його рахунку позивач вважає неправомірним та здійсненим з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки договір не передбачав розміру овердрафту і на момент здійснення операції він не мав можливості визначити чи використовує він кредитні кошти та розмір такого овердрафту. Тому позивач просив визнати його права як споживача порушеними, визнати дії відповідача, які полягають у нарахуванні заборгованості за рахунком незаконними, зобов'язати відповідача вилучити з рахунку та зі всіх баз даних інформацію щодо його заборгованості за договором.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2016 р. позов було задоволено частково - визнано дії банку в частині нарахування заборгованості за картковим рахунком незаконними, в іншій частині вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, змінивши порядок визначення комерційного курсу валют при здійсненні операцій з використанням електронного платіжного засобу за межами України без відповідного повідомлення позивача, порушив його право, як споживача банківських послуг, на свідомий і компетентний вибір запропонованих послуг, позбавив позивача права відмовитись від даних послуг, що призвело до виникнення овердрафту та нарахування заборгованості.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання дій незаконними, суд першої інстанції послався на положення ст. 15 і 16 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій або бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Одночасно суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб шляхом визнання прав порушеними та зобов'язання вилучити інформацію щодо його заборгованості з карткового рахунку та всіх баз даних не відповідає положенням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанові НБУ від 05.11.2014 р. №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», а також нормам цивільного законодавства.

При цьому, суд першої інстанції зробив взаємовиключний висновок, що права позивача як споживача банківських послуг є порушеними.

Однак ні положення Закону України «Про захист прав споживачів», ні положення глави 71 ЦК України не передбачають такого способу захисту прав споживача шляхом визнання дій незаконними. Ст. 16 ЦК України передбачає визнання незаконними дій тільки органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, якими ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не є.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в провадженні Красилівського районного суду Вінницької області знаходиться справа за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Тому питання щодо дотримання банком умов договору і положень чинного законодавства та обґрунтованості нарахування заборгованості за вказаним картковим рахунком буде предметом з'ясування при розгляді вказаної справи.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Цибулько Ганни Василівни задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 17 червня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про захист прав споживача, визнання права порушеним, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 752/20597/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11208/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В