Номер провадження: 22-ц/785/3028/16
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Заїкіна А.П., Сєвєровой Є.С.,

при секретарі судового засідання Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області на рішення Березівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

03.08.2015 року Орган опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та передати їх на опікування службі у справах дітей Березівської райдержадміністрації та стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину (а.с. 1-5).

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року у задоволенні позову Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області було відмовлено (а.с. 95-97).

22.02.2016 року Орган опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області подав апеляційну скаргу на рішення Березівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року. Апелянт вважає, що дане рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним. Зокрема апелянт посилається на те, що суд незаконно взяв до уваги та надав перевагу лише поясненням відповідачки та її представника про те, що алкогольні напої вона не вживає, на даний час працює, дбає про дітей, піклується про їх матеріальне благополуччя, бажає постійно їх бачити, спілкуватися з ними і виховувати їх та має належні умови для проживання і виховання дітей за місцем помешкання своїх батьків. Апелянт вважає, що відповідачка не надала суду жодного доказу, який би підтверджував вищевказані обставини. Натомість докази надані позивачем суд не прийняв до уваги та не надав їм належної оцінки. Так посилання суду на те, що на висновку органу опіки та піклування немає номеру та дати є безпідставним, оскільки номер та дата містяться на першому аркуші у нижньому лівому кутку. Щодо недійсності на акті обстеження дати його складання - питання у судовому засіданні не піднімалося та не вирішувалося взагалі.

Просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.101-105).

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішенні, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В подальшому була подана заява про підтримання апеляційної скарги та розгляд справи у його відсутність (а.с.159).

Представник Служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області подав заяву про підтримання апеляційної скарги та розгляд справи у його відсутність (а.с. 160).

В судовому засіданні оголошувалась перерва та надавались докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, які були приєднані до матеріалів справи (а.с. 140-158).

Відповідачка та її представник в судові засідання не з'являлись, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення приєднанні до матеріалів справи (а.с. 118, 119, 135, 137). Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню часткове виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що негативні характеристики відповідачки, які видані головами сільських рад та посилання представників позивача та третьої особи на незацікавленість матері щодо дочок, відсутність власного житла та інше не можуть вважатись ухиленням від виконання своїх обов'язків по їх вихованню. При цьому доказова база зібрана по справі була на думку суду спростована поясненнями у судовому засіданні відповідачки та її представника, які, як зазначив суд першої інстанції, вважати недостовірними у нього підстав не має. Суд першої інстанції також на підстав пояснень відповідачки прийшов до висновку, що вона не споживає алкогольні напої, на даний час працює, дбає про своїх дочок, піклується про їх матеріальне благополуччя, постійно бажає їх бачити, спілкуватися з ними й виховувати їх та має належні умови для проживання і виховання дітей за місцем мешкання своїх батьків. Докази працевлаштування, піклування про доньок, а також створення належних умов для проживання та виховання за місцем проживання її батьків відсутні в матеріалах справи. Надаючи оцінку можливості застосування ст. 164 СК України суд першої інстанції вказав, що на його думку ухилення від виконання батьківських обов'язків, означає, що батьки наполегливо, систематично, не звертаючи увагу на всі заходи попередження, продовжують не виконувати свій батьківський обов'язок. Одночасно суд першої інстанції відмовивши в задоволенні позову, не встановивши підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, попередив ОСОБА_4 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей та приділяти їм постійну достатню батьківську турботу, інакше вона буде позбавлена батьківських прав (а.с. 95-97).

З такої оцінкою зібраних по справі доказів колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вказаним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення по суті заявлених позовних вимог. При цьому колегія суддів не погоджується з висновками суду по суті спору, оскільки вони зроблені без встановлення всіх обставин справи, що мають значення для вірного вирішення спору, з порушенням вимог ст.ст. 1,10,60, 214 ЦПК України. Фактично суд першої інстанції погодився з поясненнями відповідачки, поклавши пояснення сторони в основу судового рішення, не перевіривши всіх доводів позивача та заперечень відповідача по справі, що обумовило невірне застосування норм матеріального права та вирішення спору в остаточному підсумку.

Відповідачка по справі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканка с.Зброжківка, Березівського району Одеської області має двох малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.13, 19). Відомості про батьків вказаних дітей - внесені на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, за вказівкою матері.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 02 липня 2010 року по справі № 2- 322/2010 р. відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно двох своїх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. Вказаним дітям надано соціальний статус та влаштовано в сім'ю опікуна (а.с.39-40).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 липня 2014 року, справа № 504/1185/14-ц, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відібрані від матері, без позбавлення батьківських прав, строком на один рік (а.с.33-34).

Річний термін, визначений судом, сплинув 25 липня 2015 року.

Розпорядженнями Березівської районної державної адміністрації Одеської області № 457/А-2014 від 11.12.2014 р. та за № 489/А-2014 від 31.12.14 р. малолітній ОСОБА_7 надано тимчасовий статус дитині, позбавленої батьківського піклування та влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с. 15-16).

Факт її влаштування до дитячого будинку змішаного типу на повне державне утримання з 06.03.2015 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 підтверджено довідкою директору комунального закладу «Білгород-Дністровського дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» (а.с. 17).

Розпорядженнями Березівської районної державної адміністрації Одеської області № 458/А-2014 від 11.12.2014 р. та за № 490/А-2014 від 31.12.14 р. малолітній ОСОБА_8 надано тимчасовий статус дитині, позбавленої батьківського піклування та влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с. 21-22).

Факт її влаштування до дитячого будинку змішаного типу на повне державне утримання з 06.03.2015 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 підтверджено довідкою директору комунального закладу «Білгород-Дністровського дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» (а.с. 23).

Як вбачається з довідки притулку для дітей служби у справах дітей Березівського району Одеської області від 21.07.2015 р. ОСОБА_2 за період перебування у притулку малолітніх (з 22.10.2014 по 05.03.2015 р.) відвідала дітей двічі у нетверезому стані при цьому скандалила, лаялася в бік працівників закладу нецензурною лайкою (а.с.41).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_4 від 21.05.2015 р. адреса помешкання санітарним умовам на відповідає, діти власної кімнати не мають, місце для власних речей відсутнє. Власником будинку є батько відповідачки - ОСОБА_9 Без реєстрації за вказаною адресою проживає мати відповідачки ОСОБА_10 Всі дорослі зловживають спиртними напоями. Сама відповідачка на момент обстеження відсутня (а.с. 49)

27 липня 2015 року, комісією у складі: начальника служби у справах дітей Березівської райдержадміністрації ОСОБА_11, головного спеціаліста сектору опіки, піклування та усиновлення, головного спеціаліста районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді ОСОБА_12, оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей та дільничного інспектора Березівського РВ ОСОБА_15 - було обстежено умови проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 Під час обстеження - ОСОБА_4 та її батьки - знаходилися вдома. ОСОБА_4 - перебувала у стані алкогольного сп'яніння. У будинку - безлад. В приміщенні кухні - обладнано ще одну кімнату, кухню переобладнано у приміщенні коридору. Дах у кімнаті, у якій повинні проживати діти - обвалюється. Брудні речі та білизна - лежать купами у кімнаті. Дитячі речі - є, але у жахливому стані, брудні та порвані. їжа готується на електроплитці. З продуктів харчування - є цибуля, картопля та молоді кабачки (а.с.52) .

За вказаною адресою зареєстрована лише відповідачка - ОСОБА_13 (а.с. 51).

За своїм попереднім місцем проживання та місцем проживання на момент розгляду справи відповідачка характеризується негативно (а.с. 28,29, 50).

Рішенням ради опіки та піклування від 21 липня 2015 р. рекомендовано райдержадміністрації розглянути на засіданні органу опіки та піклування питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою вирішення питання про призначення опіки над дітьми (а.с. 48).

Висновком органу опіки та піклування Берізівської районної держаної адміністрації Одеської міської ради від 27.07.2015 р. за № 17/01-20/1390 від 27.07.2015 р. визнано доцільним позбавлення батьківських прав (а.с. 7-8).

Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини, яка відбулася 27 липня 2015 року, та прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносної малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12 та про необхідність звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. 9-11).

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наведені докази не знайшли свої належної оцінки в рішенні суду першої інстанції.

При цьому докази того, що відповідачка на даний час працює, дбає про дітей, піклується про їх матеріальне благополуччя, має належні умови для проживання і виховання дітей за місцем помешкання своїх батьків не підтверджується жодним належним доказом по справі, а грунтуються виключно на поясненнях відповідачки та її представника.

В зв'язку з тривалістю судового розгляду, який в свою чергу обумовлений соціальною вагомістю справи, яка розглядається та її правовими наслідками для відповідачки та її дітей, представниками позивача було проведено обстеження умов проживання відповідачки на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції та приєднано до матеріалів акт від 28.04.2015 р. з фото таблицями (а.с. 150-158). З вказаного акту вбачається, що умови проживання відповідачки не задовільні, відсутні електропостачання, речі, пошкоджено дах, купа сміття та брудних речей. Вікна закрити картоними коробками. Відсутні продукти харчування. Мати малолітніх та її співмешканець зловживають алкогольними напоями та не працюють (а.с. 150).

Згідно зі ст. 164 СК України серед підстав позбавлення батьківських прав законодавцем встановлено ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив ВСУ в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Аналізуючи зібрані у сукупності докази по справи, які стосуються періоду пов'язаного зі зверненням до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, одночасно зіставляючи їх з іншими матеріалами справи щодо періоду, який передував рішенню суду про відібрання дітей (акти обстеження, характеристики тощо - (а.с. 25-38), профілактичні бесіди щодо виховання та утримання дітей: 11.11.2014 року (а.с.45), 20.01.2015 року (а.с.44), 17.03.2015 року (а.с.43), колегія суду приходить до висновку про відсутність позитивної динаміки в соціалізації відповідачки, яка навіть на момент завершення періоду відібрання дітей не створила належних умов для їх подальшого фізичного і духовного розвитку, навчання, підготовки до самостійного життя. Відсутність доказів працевлаштування, наявність негативних характеристик, як були отримані апеляційним судом Одеської області від інших громадян (а.с. 144, 146, 148), навіть при умови подання суду першої інстанції довідок про незнаходження на обліку у психіатра, нарколога (а.с. 30, 31, 86) не свідчить про покращення ставлення відповідачки до своїх батьківських обов'язків. З відповіді Березівського відділення поліції Комінтернівського відділу ГУНП в Одеській області, вбачається, що відповідачка притягалася до адміністративної відповідальності 06.07.2015 року за ч.1 ст.178 КпАП України (а.с. 142). Випадки притягнення до адміністративної відповідальність за попередній період, а так саме позбавлення її батьківських прав не мали б взагалі правового значення, якщо були б надані докази соціалізації відповідачки та зміни способу життя, а тому посилання позивача на вказані обставини не впливають на остаточне рішення суду по суті, проте повинні враховуватись в контексті справи. Так, в умовах річного відібрання дітей відповідачка повинна була докласти всіх зусиль для створення належних соціально-побутових умов для виховання дітей, а також створити економічну базу для подальшого їх утримання. Проте такі докази не були надані суду, що є принциповим для розгляду цієї справи. Власно факт відвідування дітей у дитячому закладі, в який вони були поміщені в важкому фізичному стані через відсутність харчування (а.с. 18, 24, 25, 37) та добре ставлення дітей до матері в подальшому під час знаходження їх у дитячому будинку на утриманні держави (а.с.84), не свідчить про повну зміну ставлення відповідачки до своїх конституційних обов'язків, а свідчить про природне ставлення дітей до матері, яка залишається такою для них, в більшості випадків, навіть у разі скоєння противоправних дій матерю проти них.

Таким чином доводи апеляційної скарги знайшли свої підтвердження. Окремо колегія суддів зауважує, що запровадження інституту позбавлення батьківських прав спрямоване не тільки на покарання особи-батька який неналежним чином виконує свої обов'язки, але й на запобігання можливої загрози немайновим та майновим інтересам дитини, то головним критерієм оцінки наявності підстав позбавлення батьківських прав є саме порушення або загроза порушення прав дитини, створення небезпеки для її життя, здоров'я. На небезпеку для інтересів дітей, зокрема, було вказано у поясненні секретаря опіки та піклування (а.с. 146). Встановлені обставини справи у сукупності зі зібраними по справі доказами призводить колегію суддів до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав. Колегія суддів роз'яснює відповідачці, що згідно з ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім судовим заходом, СК України передбачає можливість поновлення батьківських прав (ст. 169 СК України) також в судовому порядку, при цьому суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. У разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В зв'язку з тим, що відповідачем не було протягом всього розгляду справи в суді надано доказів працевлаштування, то здійснення стягнення аліментів не може бути проведено в частках від заробітку (доходу). Відповідно визначаючи розмір аліментів та призначаючи їх в твердій сумі колегія суддів виходить з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому сторони провадження мають право на збільшення/зменшення розмір аліментів призначених судом за наявності обставин передбачених ст. 192 СК України, зокрема у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

В зв'язку з наведеним колегія суддів на підставі п.п.1, 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог з врахуванням вищевказаного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області на рішення Березівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 та передати їх на опікування службі у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області, на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення ОСОБА_2 повноліття - тобто до ІНФОРМАЦІЯ_14 року, а також на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 повноліття - тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13 року, починаючи з 03.08.2015 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

А.П. Заїкін

Є.С. Сєвєрова