Справа № 289/1497/16-ц
Номер провадження 2/289/897/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2016 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,
ВСТАНОВИВ:
27.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.10.1995 року по 17.10.1997 рік. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
На теперішній час син сторін ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається на 1-му курсі Київського національного університету будівництва і архітектури (бюджетна форма навчання), а також на 1-му курсі Військового інституту телекомунікації та інформатизації (контрактна форма навчання). На утримання сина в період навчання необхідні кошти: на оплату навчання, оплату гуртожитку, проїзд до місця навчання, придбання одягу, харчування, підручників тощо.
Згоди щодо матеріального утримання сина під час його навчання у вищому навчальному закладі між сторонами не досягнуто, син знаходиться на утриманні позивача, посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на період навчання сина ОСОБА_3 у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно на період навчання, до досягнення останнім 23 років.
В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Вимогу стягнути аліменти на навчання в твердій грошовій сумі обґрунтовує тим, що відповідач не працює, знаходиться в працездатному віці, має мінливий дохід, тому має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який потребує допомоги. Зазначила, що до 31 грудня 2016 року син отримував стипендію в розмірі 800,00 грн., а з 01.01.2017 року стипендію отримувати не буде, так як погіршилася якість навчання. Крім того, повідомила суду, що син зареєстрований в гуртожитку м. Києва, де і проживає на теперішній час.
Відповідач в судовому засіданні позов в заявленій сумі не визнав, посилаючись на те, що він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1 000,00 грн. на повнолітнього сина, так як він в 2003 році уклав новий шлюб від якого має малолітнього сина 2003 року народження, який також потребує утримання. На теперішній час ОСОБА_2 тимчасово не працює, шукає роботу, тому він не має реальної можливості надавати матеріальну допомогу в зазначеній позивачем сумі. Крім того зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. на місяць, але на користь сина, який є повнолітнім, а не на користь колишньої дружини.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в шлюбі з 21.10.1995 року по 17.10.1997 рік, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с.6,7), який є повнолітнім і навчається на 1-му курсі Київського національного університету будівництва і архітектури (термін навчання з 01.09.2016 року до 01.07.2019 року), а також на 1-му курсі Військового інституту телекомунікації та інформатизації (контрактна форма навчання) (а.с.8,24).
Згідно Контракту № 10/155/151-267 про військову підготовку від 12.09.2016 року, ОСОБА_3 отримує освітні послуги, пов`язані з військовою підготовкою протягом двох навчальних років, вартість яких складає 3500 грн. за один семестр, контракт діє до 01.09.2018 року (а.с.43-44).

Відповідно довідки про склад сім`ї № 895 від 14.09.2016 року до складу сім`ї ОСОБА_1 входить: ОСОБА_3 син, а в довідці № 896 від 14.09.2016 року, виданій Городоцькою селищною радою Радомишльського району Житомирської області, зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , та її син ОСОБА_3 проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні (а.с.9,10).
В той же час, в судовому засіданні було встановлено, що син ОСОБА_3 знятий з реєстрації в смт. Городок і зареєстрований в гуртожитку АДРЕСА_2 , де і проживає на теперішній час. Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , довідки про склад сім`ї були видані до зняття сина з реєстрації в смт. Городок.
Із копій наданих чеків від 25.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 25 серпня 2016 року сплатив 3960 грн. за проживання в гуртожитку, та копією чеку від 08.09.2016 року підтверджується оплата за навчання в Військовому інституті телекомунікації та інформатизації за перший семестр в сумі 3500 грн. (а.с.11).
Як вбачається із довідки від 15.09.2016 року, позивач ОСОБА_1 працює в військовій частині НОМЕР_1 і її зарплата за період з січня 2016 року по серпень 2016 року складає 29100,27 грн.
Відповідачем в судовому засіданні в підтвердження своїх заперечень в частині заявленої суми аліментів надано трудову книжку, під час дослідження якої встановлено, що ОСОБА_2 з 01.11.2016 року не працевлаштований.
Крім того, відповідачем надано свідоцтво про народження дитини в другому шлюбі, та документи, підтверджуючі незадовільний стан здоров`я його матері.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Таким чином, ОСОБА_3 має право на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, такий обов`язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача коштів, суд звертає увагу на те, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на свою користь на утримання повнолітнього сина відповідача, посилаючись на те, що вона утримує сина, однак сама ж зазначила, що син зареєстрований та проживає окремо.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 29 ЦПК України та ст. 30 ЦК України особа з досягненням 18 річного віку набуває здатності особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).
У виключних випадках, за наявності підстав передбачених ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність особи.
Статтею 45 ЦПК України передбачено право фізичної особи у випадках встановлених законом звертатися до суду про захист прав та інтересів інших осіб та брати участь у цих справах.
З правового аналізу ст. ст. 3, 29, 45, 46 ЦПК України, ст. 30 ЦК України та ч. 3 ст. 199 СК України, ОСОБА_1 як мати повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, має право звернутись, в інтересах останнього, з відповідним позовом про стягнення аліментів з відповідача. Проте, оскільки ОСОБА_3 має повну цивільну процесуальну дієздатність, саме він повинен бути позивачем у зазначеній справі та аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь матері, яка звернулась до суду з позовом до того ж, як встановлено під час розгляду справи, син ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 не проживає.
З урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі в справі позивача. Право звернення до суду з позовом належить виключно тій особі, яка вважає своє право порушеним, невизнаним або оспорюваним.
Беручи до уваги наведені норми матеріального та процесуального права, що регулюють дані правовідносини, ОСОБА_1 не може мати статусу позивача у правовідносинах щодо аліментних зобов`язань батька повнолітнього сина, який продовжує навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому такі вимоги позивача не можуть бути задоволені.
За наявності даного рішення суду ОСОБА_3 не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на свою користь аліментів, у зв`язку з продовженням навчання.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 199-201 СК України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2016.

Суддя /підпис/ Н. С. Сіренко
Згідно з оригіналом
Суддя Н. С. Сіренко
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)