ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1118/16-ц
Провадження № 2/362/1121/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами, уточненими під час розгляду справи, про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, відповідно, в розмірі 2000 грн. та 50000 грн., за порушення останньою меж її земельної ділянки, встановленого судовим рішенням.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача вимоги позову не визнали, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч.ч.1 і 3 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставині, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Поняття збитків та моральної шкоди, способи їх відшкодування визначені положеннями 22 і 23 ЦК України.

Відповідно до положень п.п.2-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, шкода, що заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що його спричинила, за умови що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з положеннями п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність звязку між шкодою та противоправними діями винного.

За рішенням Васильківського міськрайонного суду від 14 серпня 2014 року по цивільній с праві № 362/6885/13-ц, були відновлені межі суміжних земельних ділянок сторін, та відповідача було зобовязано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0062 га по вул. Гагаріна, 77, в с. Соколівка Васильківського району.

У відповідності до рішення Васильківського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року по цивільній справі № 362/5764/14-ц, що набуло чинності 24 жовтня 2016 року, відповідача було зобовязано повернути самовільно зайняту земельну ділянку за вищезазначеною адресою та демонтувати самовільно збудований паркан на земельній ділянці позивача.

З огляду вищезазначених судових рішень, обставини порушення земельних прав позивача мали місце починаючи з червня 2012 року.

Як вбачається з договору № 69 про надання послуг від 17 липня 2012 року, позивачем замовлені та оплачені топографо-геодезичні роботи та виготовлення технічної документації вартістю в сумі 2000 грн.

У відповідності до виписки № 160 медичної карти, позивач звернулася за медичною допомогою до лікарні через гіпертонічну хворобу ІІ ступеня 27 квітня 2015 року.

Таким чином, з огляду на зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що вимоги позову щодо відшкодування нібито заподіяних заявниці збитків та моральної шкоди носять неконкретний характер, без зазначення їх взаємозвязку з діями відповідача щодо порушення її земельних прав, з відповідними неправомірними діями останньої, безпосереднього причинного їх зв'язку з заподіяною шкодою та її вину в цьому, підтверджених судовими рішеннями за вчинення відповідачем кримінальних або адміністративних правопорушень, що є свідченням невірного обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

Посилання позивача на судові рішення по цивільним справам від 14 серпня 2014 року та 29 червня 2016 року є лише підтвердженням захисту позивачем порушення своїх прав та інтересів з земельних питань та цивільної відповідальності відповідача за їх порушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215, 218, 221, 223 і 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.