Провадження №22-ц/784/2377/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 486/1001/16-ц Головуючий І інстанції - Франчук О.Д.
Провадження № 22-ц/784/2377/15 Доповідач - Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Крамаренко Т.В., Прокопчук Л.М.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Укрсоцбанк» на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов'язання зняти арешти з нерухомого майна та припинити чинність іпотек, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що на підставі зведеного виконавчого провадження про стягнення з нього грошових коштів на користь юридичних осіб на загальну суму 1833797,10 грн. та постанови про арешт майна боржника й оголошення заборони про його відчуження від 25.08.2011р. ВП № 28333191, винесену старшим державним виконавцем відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Плуцьким А.С. арештовано все нерухоме майно, яке належить йому на праві власності. Зокрема, було описано, арештовано та передано на реалізацію державному підприємству «Сетам» нежитлову будівлю - торгівельний павільйон з літнім майданчиком загальною площею 89.9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 Перші і повторні (після переоцінки) торги по реалізації арештованого майна не відбулися, у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів. У зв'язку з цим, державним виконавцем 04.07.2016 р. було відправлено повідомлення до ПАТ «Укрсоцбанк» про залишення за собою непроданого майна. У листі державним виконавцем Южноукраїнського МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Соколенко Г.В. зазначається, що у разі не виявлення бажання залишити за собою нереалізоване майно, відповідачем арешт з майна буде знято та повернуто боржникові. Станом на 03.08.2016 р. відповіді на адресу відповідача з ПАТ «Укрсоцбанк» не надійшло. Враховуючи, що сплинув визначений законом 15-дений строк та ПАТ «Укрсоцбанк» не виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він 08.08.2016 року звернувся до відповідача з проханням зняти арешти з належного йому вищезазначеного торгівельного павільйону, але йому було відмовлено на підставі того, що питання зняття арешту з майна відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено лише на підставі рішення суду. Вважає відмову відповідача щодо зняття арештів з торгівельного павільйону незаконною та просив суд зобов'язати Южноукраїнський міський відділ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області зняти всі арешти з належного йому майна, а саме нежитлової будівлі торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89.9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2

В уточненій позовній заяві позивач просив припинити чинність іпотек, зареєстрованих 25.06.2009р. за № 7067165 та 03.04.2008р. за № 6945096 і зобов'язати Южноукраїнський міський відділ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області зняти арешт з належного йому майна, а саме нежитлової будівлі торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89.9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 накладений постановою ВДВС від 25.08.2011р. ВП 28333191, реєстраційний номер обтяження № 11843394 та постанововю про арешт від 15.09.2016р. № 47261732, реєстраційний номер обтяження № 16411397.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме припинено іпотеки, зареєстровані 25.06.2009 року о 14:12:31 год. № 7067165 та 03.04.2008 року о 19:15:19 год. № 6945096 нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язано Южноукраїнський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановами ВДВС Южноукраїнського МУЮ від 25.08.2011 року ВП 28333191, реєстраційний номер обтяження №11843394 та від 15.09.2016 року №47261732, реєстраційний номер обтяження №16411397.

Не погодившись з зазначеним рішенням, до суду з апеляційною скаргою звернулось ПАТ «Укрсоцбанк», яке не приймало участь у розгляді справи в суді першої інстанції, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процессуального права.

Позивач звернувся до суду з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні позивач та його представник не визнали доводи апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим.

Представник Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим.

Представник апелянта до судового засідання не з,явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Приймаючи рішення по справі, судом було встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.10.2013 року було стягнуто з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1639 013,97 грн. та третейський збір 16790,14 грн. Згідно протоколу №178085 проведення електронних торгів від 23.06.2016 року щодо реалізації нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 торги не відбулися в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів. 04.07.2016 року державним виконавцем ВДВС Южноукраїнського МУЮ було про це відправлено повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» з пропозицією залишити за собою непродане майно та з роз'ясненням того, що у разі, якщо стягувач у 15 денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявить про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт буде знято та повернуто боржникові. Згідно листа щодо надання інформації від 03.08.2016 року відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» щодо залишення за собою нереалізованого майна на адресу Южноукраїнського МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області не надходило. 08.08.2016 року позивач звернувся до Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з проханням зняти арешти з торгівельного павільйону, однак йому було відмовлено.

Тому, посилаючись на ч. 1,2,3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», а також на те, що предмет іпотеки пройшов процедури перших та других торгів, тобто відбулась процедура реалізації іпотечного майна, прилюдні торги визнані такими, що не відбулись, результати торгів ніким не оспорювались, іпотекодержатель у встановлений законом строк, не скористався своїм правом придбати предмет іпотеки (залишити майно за собою), суд дійшов висновку, що право іпотеки вичерпано й подальше утримання майна під забороною є безпідставним, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про припинення чинності іпотек, зареєстрованих 25.06.2009р. за № 7067165 та 03.04.2008р. за № 6945096, апеляційним судом скасовано та ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення про відмову у їх задоволенні з підстав заявлення позову до неналежного відповідача.

Переглядаючи рішення суду в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 накладений постановами ВДВС Южноукраїнського МУЮ від 25.08.2011 року ВП 28333191, реєстраційний номер обтяження №11843394 та від 15.09.2016 року №47261732, реєстраційний номер обтяження №16411397, колегія суддів вважає, що рішення в цій частині вимог також слід скасувати та закрити провадження по справі, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 03 квітня 2008р. між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 651/255-К255, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у сумі 140000 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 02.04.2018р. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язання позичальником за даним кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем 03 квітня 2008р. було укладено іпотечний договір та зареєстровано за №1644, відповідно до якого позивач передав в іпотеку нежитлову будівлю - торгівельний павільйон з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. 25 червня 2009р. між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору від 03 квітня 2008р. Рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.10.2013 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1639013,97 грн. та третейський збір 16790,14 грн. На підставі даного рішення були видані виконавчі листи та відкрито виконавче провадження. У з'язку з наявністю інших виконавчих листів, було сформовано зведене виконавче провадження, до якого увійшли і ці виконавчі листи. Як пояснила в суді представник Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в межах виконавчого провадження було здійснено опис та арешт майна боржника, а саме нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташовану за адресою: б-р. Шкільний, 8-а м. Южноукраїнськ Миколаївської області. Однак, постанова про накладення арешту в матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутня. Згідно протоколу №178085 проведення електронних торгів від 23.06.2016 року щодо реалізації нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 треті торги не відбулися, в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів. 04.07.2016 року державним виконавцем ВДВС Южноукраїнського МУЮ було про це відправлено повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» з пропозицією про залишення за собою непроданого майна та роз'ясненням того, що у разі, якщо стягувач у 15 денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявить про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт буде знято та повернуто боржникові. Згідно листа від 03.08.2016 року відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» щодо залишення за собою нереалізованого майна на адресу Южноукраїнського МВДВС ГТУЮ у Миколаївській області не надходило. 08.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з проханням зняти арешти з торгівельного павільйону, однак йому було відмовлено.

Проаналізувавчши дані обставини по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача в частині зобов'язання Южноукраїнського МВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з предмету іпотеки.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи підстави позову в цій частині, позивач посилався на ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, а також на ч.7 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня

отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в цій частині позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Проте, приймаючи ріішення по справі, суд не в повній мірі врахував положення цивільного судочинства про те, що захист майнових прав здійснюється, як у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, так і в позовному провадженні.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом V11 ЦПК України. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, незалежно від того, накладено арешт в порядку забезпечення позову чи з метою забезпечення подальшої конфіскації, чи в порядку звернення стягнення на майно боржника при виконанні виконавчих документів, у тому числі постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Про порядок розгляду звернення сторони виконавчого провадження з вимогою про зняття арешту з майна зазначено також в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме про те, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.У зв'язку із цим боржник не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Із тексту уточненої позовної заяви вбачається, що 08.08.2016 року позивач звернувся до Южноукраїнського МВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про зняття арешту з нерухомого майно, посилаючись на те, що арешт був накладений на належне йому майно на підставі постанови державного виконавця від 25.08.2011р. в межах виконавчого провадження N 28333191. Не зважаючи на це, він просив зобов'язати Южноукраїнський МВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з майна, накладений не тільки зазначеною постановою, а й постановою від 15.09.2016 року №47261732, не зазначаючи з метою виконання якого зобов'язання вона була винесена. У задоволенні заяви позивача від 08.08.2016 року було відмовлено.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов заявлено з підстав порушення прав позивача щодо арештованого майна та незаконності дій державного виконавця у зв'язку з відмовою зняти арешт з цього майна. Тобто предметом оскарження по суті є процесуальна дія державної виконавчої служби, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом V11 ЦПК України.

Розглядаючи по суті позов ОСОБА_1 в цій частині вимог у порядку, встановленому главою 3 ЦПК України, суд на зазначене уваги не звернув та неправильно визначив характер спірних правовідносин, зміст суб'єктивного права, та норму права, яка їх регулює, не врахував, що у позовній заяві позивач посилається на те, що його права були порушені саме діями державної виконавчої служби, і помилково розглянув позов у порядку, встановленому розділом 111 ЦПК України, не перевірившии можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Оскільки п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу, то за таких обставин ухвалене по справі рішення суду в частині зобов'язання Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 накладений постановами ВДВС Южноукраїнського МУЮ від 25.08.2011 року ВП 28333191, реєстраційний номер обтяження №11843394 та від 15.09.2016 року №47261732, реєстраційний номер обтяження №16411397, слід скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження по справі у цій частині вимог, роз'яснивши позивачу його право на звернення до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому розділом V11 ЦПК України.

Керуючись ст. 307, 310, 314-315, п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, судова колегія, -УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 вересня 2016 року в частині зобов'язання Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановами ВДВС Южноукраїнського МУЮ від 25.08.2011 року ВП 28333191, реєстраційний номер обтяження №11843394 та від 15.09.2016 року №47261732, реєстраційний номер обтяження №16411397, скасувати.

Провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов'язання Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі - торгівельного павільйону з літнім майданчиком загальною площею 89,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановами ВДВС Южноукраїнського МУЮ від 25.08.2011 року ВП 28333191, реєстраційний номер обтяження №11843394 та від 15.09.2016 року №47261732, реєстраційний номер обтяження №16411397, - закрити.

Розяснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому розділом V11 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: