РІШЕННЯ
Іменем України
28.12.2016 року м. Львів
Франківський районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді Масендич В.В.
при секретарі Левицькому М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Львівська міська рада, про встановлення факту добросовісного заволодіння та користування квартирою більше 10 років, що є підставою набуття права власності на квартиру за набувальною давністю та державної реєстрації права власності на нерухоме майно,-
ВСТАНОВИВ:
Заявник звернулась в суд з заявою про встановлення факту добросовісного заволодіння та користування квартирою більше 10 років, що є підставою набуття права власності на квартиру за набувальною давністю та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона ще у 2002 році добросовісно заволоділа квартирою АДРЕСА_1 . У 2002р. у вказаній квартирі проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ордеру про вселення №583 від 29.08.1975р.
Оскільки користувачі запланували тимчасово виселетись з вищевказаної квартири у зв`язку з переїздом у інше місто і через три роки планували повернутись у цю ж квартиру, основний квартиронаймач ОСОБА_4 дозволив ОСОБА_1 , її чоловікові ОСОБА_5 та їх сину ОСОБА_6 тимчасово проживати у цій квартирі з умовою сплати всіх комунальних послуг та підтримування квартири у належному технічному санітарному стані. Відтак, заявник з 2002р. почала проживати у вищезгаданій квартири і проживає у ній по даний час. За користування комунальними послугами особисто оплачувала всі квитанції, які надходили на адресу на ім`я ОСОБА_4 . З чоловіком ОСОБА_7 заявник розірвала шлюб у 2009р. з цього часу він змінив фактичне місце проживання, а тому втратив право на набуття права власності за набувальною давністю відповідно до вимог ст. 344 ЦК України.
Доказами постійного користування ОСОБА_1 вказаною квартирою є Акт ЖЕКу №205 від 30.04.2002р., акт ЛКП «Вулецьке» від 08.06.2015р., Акт ЛКП «Вулецьке» від 23.03.2016р., Довідка форми №2, видана ЛКП «Вулецьке» № 1304 від 22.03.2016р.
Крім цього, згідно відповіді від 10.03.2016р. Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова Міністерства оборони України, вбачається, що згідно картки обліку жилої площі, закріпленої за Львівським гарнізоном у будинках місцевих рад, квартира АДРЕСА_1 знаходилася в оперативному управлінні Міністерства оборони України у відповідності до «Постоновления Советских Министров СССР» від 21.08.1956р. та наказом начальника Львівського гарнізону від 09.02.1959р. була закріплена за військовою частиною НОМЕР_1 . Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 був заселений у квартиру АДРЕСА_1 у відповідності до ордеру №583 виданому КЕЧ Львівського району від 29.09.1975р. Відомості щодо звільнення квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в КЕВ м.Львова відсутні. Відомості стосовно терміну проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у КЕВ м.Львова відсутні. Будинок АДРЕСА_2 був переданий у комунальну власність міста у 1980р.
Відповідно до відповіді від 22.02.2016р. Обласного комунального підприємства Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вбачається, що згідно архівних даних станом на 29.12.2012р. державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі рішення Радянського (Галицького) райвиконкому м.Львова, від 26.05.1987р. за №2271 було зареєстровано в цілому за місцевими радами ЖЕО Радянського району.
Відтак, станом на день подачі заяви до суду, інформація про власника квартири відсутня, власність на вказану квартиру не зареєстрована відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ні за громадою м.Львова, ні за державою.
Просить заяву задоволити, та встановити факт добросовісного заволодіння, користування та набуття ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 з 2002р.
Заявник в судове засідання не з`явилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить таку задоволити.
Представник заінтересованої особи Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що відповідно до ордера №583 від 29.09.1975р. старшого лейтенанта ОСОБА_4 разом із його матір`ю ОСОБА_3 було вселено у квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді на адвокатський запит від 22.02.2016р. наданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вбачається, що згідно архівних даних станом на 29.12.2012р. державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_3 в БТІ не здійснювалась. Вказаний будинок на підставі рішення Радянського (Галицького) райвиконкому м.Львова, від 26.05.1987 р. за №271 було зареєстровано в цілому за місцевими радами ЖЕО Радянського району.
Згідно відповіді на адвокатський запит від 10.03.2016р. виданої Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 знаходилась в оперативному управлінні Міністерства оборони України у відповідності до « ОСОБА_10 » від 21.08.1956р. та наказом начальника Львівського гарнізону 09.02.1959р. була закріплена за військовою частиною НОМЕР_1 . Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 був заселений у квартиру АДРЕСА_1 у відповідності до ордеру №583, виданому КЕЧ Львівського району 29.09.1975р. Відомості щодо звільнення квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в КЕВ м.Львова відсутні. Відомості стосовно терміну проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у КЕВ м.Львова відсутні. Будинок АДРЕСА_2 був переданий у комунальну власність міста у 1980 році.
Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 22.03.2016р. №1304, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .
Комісією в складі майстрів ЛКП «Вулецьке» складено акти від 08.06.2015р.та від 23.03.2016р., з яких вбачається, що на час обстеження встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1 , 1975 р.н., її син ОСОБА_6 , 2001 р.н., син ОСОБА_8 , 2012 р.н., донька ОСОБА_9 , 2012 р.н. Також із слів сусідів встановлено, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_6 проживають у вказаній квартирі з 2002р., а син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_9 з дня народження 2012 р. по даний час. Також з ними у даній квартирі проживав колишній чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_12 , з 2002р. по 2014р.
Згідно довідки виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області від 22.02.2016р. №02-01/3291, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрованими чи знятими з реєстраційного обліку не значаться.
Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно з абз. 1, 2 п. 9, п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.
Таким чином, підставами для встановлення факту добросовісного заволодіння, користування та набуття нерухомим майном є добросовісне заволодіння особою чужим майном, відкрите, безперервне володіння цим нерухомим майном протягом десяти років, що заявником повністю доведено.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК).
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником доведено ту обставину, що вона протягом більше десяти років, а саме з 2002 року добросовісно володіє та користується квартирою АДРЕСА_1 , що стверджується актами складеними ЛКП «Вулецьке», а відтак, заяву слід задоволити.
Керуючись ст.ст. 15, 169, 209, 212-215, 254, 255 ЦПК України, суд,-
ВИ Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Львівська міська рада, про встановлення факту добросовісного заволодіння та користування квартирою більше 10 років, що є підставою набуття права власності на квартиру за набувальною давністю та державної реєстрації права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Встановити факт добросовісного заволодіння, користування та набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 31,6 кв.м., що складається із однієї кімнати площею 18,30 кв.м. з 2002 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Масендич В.В.