07.11.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/962/16-ц
Провадження № 2/533/358/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М.М.,

при секретарі - Пазій Г.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Солоницької сільської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

20.10.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Козельщинського районного суду із позовом до Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 22 серпня 2000 року будівельсвинарників, за інв. № 167, 1960 року будівництва, вартістю 5 500,00 грн., та за інв. № 169,1990 року будівництва, вартістю 190 284,00 грн., який укладений між КСП «Солоницьке» та ОСОБА_2, про визнання за ОСОБА_2 право власності на виробничу будівлю: свинарник, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 площею 1954,80 кв.м; свинарник, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2, площею 673,82 кв.м.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працювала КСП «Солоницьке» на посаді економіста з 1984 по 1994 року. У 2000-2002 роках відбувалася реорганізація колективних сільськогосподарських підприємств у підприємства інших організаційно-правових форм.

При реорганізації КСП «Солоницьке», було виділено такі групи, складеноструктуру основних засобів виробничого призначення КСП «Солоницьке», виділено майнона погашення кредиторської заборгованості, резервного фонду і розподіл пайового фонду.

На погашення кредиторської заборгованості, було виділено будівлі свинарників в с. Шевченки, Козельщинського району:за інв. № 167, побудованої і введенної в експлуатацію у 1960 році, вартістю 5500,00грн., та заінв. № 169, побудованої і введеної в експлуатацію у 1990році, вартістю 190 284,00грн.

22.08.2000 року між позивачем та КСП «Солоницьке», було укладено відповідний договір купівлі-продажу, при цьому було сплачено кошти до каси підприємства в сумі 195 784,00 грн., що підтверджується квитанцією про отримання коштів, а також актом приймання - передачі придбаних будівель свинарників.

Далі, позивач в позові зазначила, що згідно норм чинного на час укладання вищезазначеного договору купівлі-продажу, а саме Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, вимоги щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації аналогічних договорів були відсутні. Весь цей час вона безперешкодно та відкрито користуюється вищезазначеними будівлями і використовую їх у господарській діяльності. Будь-яких претензій з боку інших осіб немає.

Предметом позовної заяви є визнання вищезазначеного договору дійсним та відповідно визнання права власності на будівлі свинарників.

Зазначені об'єкти нерухомості будувалися господарським способом у 1960-1990роках минулого століття і використовувались без належного їх оформлення у органах реєстрації, так як вони входили до колхозного двору, а тому первісної їх реєстрації в органах БТ1 не відбулося.

На даний час КСП «Солоницьке», як юридична особа, ліквідоване, його не існує.

Також, позивачем в позові зазначено, що реалізувати своє право щодо реєстрації прав на вищевказане нерухоме майно вона не має можливості, оскільки вищезазначений договір не посвідчено нотаріально.

Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання, суд не повідомила.

Представник позивача позов підтримав та прохав задовольнити, оскільки в позасудовому порядку вирішити спір не можливо.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив листа згідно якого вбачається, що позов позивача визнає та прохає задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 22 серпня 2000 року між позивачем ОСОБА_2 та представником в особі заступника директора КСП «Солоницьке» ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу.

Предметом зазначеного договору купівлі-продажу є будівлісвинарників за інвентаризаційним № 167, 1960 року будівництва, вартістю 5 500,00 грн., та за інвентаризаційним № 169,1990 року будівництва, вартістю 190 284,00 грн.

Згідно до ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 року) вбачається, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ст. 225 ЦК України (в редакції 1963 року) вбачається право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Суд звертає увагу на те, що представником позивача не надано до суду жодного письмового доказу про те, що вищезазначені об'єкти нерухомості належали на праві власності КСП «Солоницьке».

Також, суд звертає увагу на те, що представником позивача не надано до суду жодного письмового доказу, що 22 серпня 2000 року заступник директора КСП «Солоницьке» ОСОБА_3 мав повноваження на укладення договору купівлі-продажу.

Отже, з врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов позивача не підлягає до задоволенню, оскільки суд позбавлений можливості перевірити законність продажі майна, а також встановити, що майно, яке було визначено в договорі купівлі-продажу, належало саме КСП «Солоницьке», а представник тобто заступник директора мав право вчиняти дії щодо продажу вищезазначених об'єктів нерухомості.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 86, 224, 225 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 10, 15, 88, 209, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Солоницької сільської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги.

Рішення надруковане суддею і є оригіналом.

Роз'яснити сторонам, що повний текст рішення буде виготовлений 07.11.2016 року.

Повний текст рішення виготовлений 07.11.2016 року.

Суддя