УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та визнання права особистої приватної власності, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив у ході розгляду справи, та остаточно просив:

- розірвати шлюб між ним та ОСОБА_5, зареєстрований 25 лютого 2011 року Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції;

- малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір'ю;

- визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer Х», 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що він перебуває у шлюбі з 25 лютого 2011 року з ОСОБА_5, від якого сторони мають спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо, у зв'язку із чим він просив розірвати шлюб, а спільну дитину ОСОБА_6 залишити проживати з ОСОБА_5

Крім того позивач зазначав, що у 2008 році він придбав за кредитні кошти легковий автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, який погасив повністю 12 березня 2010 року, тобто до укладення шлюбу з відповідачем, а 30 березня 2013 року він продав вищевказаний автомобіль за 53 900 грн, що підтверджується довідкою-рахунком № 019542, а 15 травня 2015 року згідно довідки-рахунку № 129146 за вилучені кошти придбав спірний автомобіль - «Mitsubishi Lancer X», 2007 року випуску, за ціною у розмірі 43 000 грн.

Посилаючись на те, що вказаний автомобіль купувався ним з метою використання у службових цілях та за особисті кошти, ОСОБА_4 просив визнати автомобіль його особистою приватною власністю.

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, який уточнила в ході розгляду справи, та остаточно просила визнати за нею право власності на легковий автомобіль «Mitsubishi Lancer X» 1998 (2007), № кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1, на обґрунтування якого посилалася на те, що зазначений автомобіль було придбано за її особисті кошти, оскільки до укладення шлюбу вона була власником автомобіля НОМЕР_2, який придбала у 2010 році та продала його 17 червня 2014 року і за ці кошти придбала автомобіль «Skoda Superb», який через рік було фактично обмінено (ключ на ключ) на спірний автомобіль «Mitsubishi Lancer X».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 25 лютого 2011 року за актовим записом № 212.

Визначено місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Mitsubishi Lancer X», 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Mitsubishi Lancer X», 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року в частині визнання права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частини автомобіля марки «Mitsubishi Lancer X», 2007 року випуску, скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про поділ спільно нажитого майна, визнавши за нею право власності на спірний автомобіль.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалося та не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції, а також не оскаржується у касаційному порядку, а тому на предмет законності й обґрунтованості в цій частині судом касаційної інстанції не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про те, що спірний автомобіль є спільною власністю подружжя, який на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що сторони не довели належність кожному із них на праві особистої приватної власності цього автомобіля, придбаного ними під час шлюбу, оскільки ними не доведено належними та допустимими доказами його придбання за власні кошти; при цьому апеляційний суд правильно врахував, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зверталися до суду з вимогами про виділення їм часток з майна, у зв'язку із чим вмотивовано скасував рішення суду першої інстанції в частині визнання за ними права власності по 1/2 частки цього автомобіля, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання за кожним з них як права особистої приватної власності на вказаний вище автомобіль, так і визнання за ними права власності на 1/2 частку цього автомобіля.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович