Номер провадження 2/754/4568/16
Справа №754/215/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2013 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачці у борг грошові кошти у розмірі 4000, 00 доларів США, на підтвердження чого була видана розписка. Строк повернення грошових коштів був встановлений 1 рік, тобто до 10.09.2014 року. Відповідачка зобов"язалася повернути кошти до 10.09.2014 року у розмірі 4800, 00 доларів США із урахуванням 20 % річних. Однак, в установлений договором строк відповідачка кошти не повернула, свої зобов"язання не виконує. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на її користь борг за договором позики у розмірі 4800, 00 доларів США.

Третя особа ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики.

Ухвалою суду від 20.12.2016 року провадження по цивільній справі у частині позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним закрит, у зв"язку із відмовою у позові.

У судовому засіданні позивачка та її представник уточнили позовні вимоги, просили їх задовольнити, стягнути з відповідачки на користь позивачки борг за договором позики у розмірі 2800, 00 доларів США.

Представник відповідачки у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити та розстрочити виконання судового рішення, згідно заяви, поданої відповідачкою ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про визнання позову у частині позовних вимог про стягнення боргу у розмірі 2800, 00 доларів США, а також просила розстрочити виконання судового рішення у спосіб, зазначений у заяві.

Третя особа - ОСОБА_3 - у судовому засіданні повністю підтримав пояснення представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2013 року відповідачка ОСОБА_2 отримала від позивачки ОСОБА_1 у борг грошові кошти у розмірі 4000, 00 доларів США.

На підтвердження отримання грошових коштів відповідачка ОСОБА_2 написала розписку від 10.09.2013 року, відповідно до якої зобов"язалася повернути отримані грошові кошти у строк 1 рік, тобто до 10.09.2014 року у розмірі 4800, 00 доларів США із урахуванням 20 % річних.

Однак в установлений у розписці строк відповідачка грошові кошти не повернула, уникає зустрічей з позивачкою, не виконує свої зобов"язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Сторонами у зобов"язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Як вбачається з написаної відповідачем розписки від 10.09.2013 року, грошові кошти у розмірі 4800, 00 доларів США, з урахуванням 20 % річних, відповідачка зобов"язувалася повернути у строк до 10.09.2014 року.

У процесі розгляду справи по суті відповідачка здійснила часткове погашення боргу, але залишок становить на даний час 2800, 00 доларів США, у зв"язку з чим позивачкою і було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка ОСОБА_2 добровільно у повному обсязі не виконує прийняті на себе зобов′язання за Договором позики, у зазначений у розписці строк грошові кошти повністю не повернула, визнала позовні вимоги у розмірі 2800, 00 доларів США, а тому залишок неповернутої суми боргу у розмірі 2800, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.12.2016 року становить 73908, 80 грн., підлягає стягненню з неї у судовому порядку у повному обсязі.

Одночасно суд при задоволенні позовних вимог про стягнення боргу вважає за необхідне зазначити еквівалент суми, що стягується, у гривнях, відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2177, 03 грн.

Що стосується заяви відповідачки про розстрочення виконання судового рішення, то слід зазначити наступне.

Статтею 217 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У своїй заяві відповідачка вказує про те, що ані вона, ані її чоловік на даний час не працюють, доходу не мають, але мають бажання добровільно повернути кошти позивачці.

Враховуючи викладене вище, неможливість відповідачки на даний час у повному обсязі сплатити грошові кошти, згоду позивачки на таку розстрочку, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви відповідачки та розстрочки виконання даного судового рішення.

Що стосується строку, на який необхідно розстрочити виконання судового рішення, то суд вважає, що зазначений у заяві відповідачки варіант розстрочки може бути прийнятий судом до уваги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 373 ЦПК України, ст. 509, 510, 525, 526, 527, 625, 1046, 1048, 1050, 1052 Цивільного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за Договором позики від 10.09.2013 року у розмірі 2800, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.12.2016 року становить 73908, 80 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2177, 03 грн.

Розстрочити ОСОБА_2 виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, починаючи з січня 2017 року по грудень 2018 року включно, зі сплатою щомісячно до останнього дня місяця по 117, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.12.2016 року становить 3088, 33 грн., протягом 16 місяців та з 17 по 24 місяць погашення - по 116, 00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.12.2016 року становить 3061, 94 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: