Справа № 303/2134/16-ц
Провадження № 2/298/366/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Тарасевич П.П.,

при секретарі судового засідання Брітовій Е.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, органу опіки та піклування Великоберезнянської райдержадміністрації, третьої особи ОСОБА_4 про встановлення порядку спілкування з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що 14.08.2013 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області прийнято рішення за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання від ОСОБА_3 дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення батьківських прав. Підставою такого рішення було, відсутність роботи, незадовільні матеріально-побутові умови за місцем проживання, негативні характеристики за місцем проживання.

На даний час ці умови змінилися, зокрема у позивача є належні житлово-побутові умови, позитивно характеризується, бажає повернути доньку та повноцінно піклуватись про неї та виховувати її. Посилаючись на дані обставини позивач просить встановити порядок спілкування з дитиною: на період з 01.04.2016 р. до 01.05.2016 р. перші та треті суботи місяця з 11-00 до 18-00 год. в присутності представника ДБСТ; на період 01.05.2016 р. до 01.06.2016 року перші та треті вихідні місяця з 11-00 год. суботи до 18-00 год. неділі по місяцю проживання позивача; на період літніх канікул з 01.06.2016 р. по 01.09.2016 року з 11-00 год. 01.07.2016 р. до 18-00 год. 20.08.2016 р. по місцю проживанню позивача; на подальший період, якщо раніше не буде прийнято рішення суду про повернення дитини: перші та треті вихідні місяця з 11-00 год. суботи до 18-00 год. неділі по місцю проживання позивача; на осінні, весняні канікули починаючи з 11-00 год. першого дня канікул, до 18-00 год. дня, який передує останньому дню канікул по місцю проживання позивача; на зимові канікули - починаючи з 11-00 год. 2-го січня до 18-00 год. дня, який передує останньому дню канікул по місцю проживання позивача; на день народження дитини 8 грудня з 15-00 год. до 20-00 год. в тому місці, де дитина буде святкувати день народження; на літні канікули відповідно вище встановленому порядку.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що на даний час її матеріально-побутові умови змінилися, а тому хоче частіше бачити доньку, також уточнила позовні вимоги а саме просила встановити період спілкування з дитиною перші та треті суботи місяця з 11 год. по 18 год. В присутності одного з батьків, а також на період канікул, як зазначено в позові.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивачка має бажання бачитись з донькою, обставини які слугували у прийняті рішення Мукачівським міськрайонним судом відпали.

Представник відповідача органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не зявилася, однак надіслала заяву в якій просила розглянути справу за їх відсутності, залишивши заявлені позовні вимоги на розсуд суду.

Представник відповідача органу опіки та піклування Великоберезянської РДА ОСОБА_2 в судовому засіданні показала що дитина на даний час знаходиться в дитячому будинку сімейного типу сім'ї Шеверя, в якому добре вжилась, де про неї піклуються та має всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку, позовні вимогти визнає частково, щодо побачень дитини з матірю не заперечує, щодо вимог відвідування дитини на період канікул по місцю проживання матері, то в ці вимоги не визнає та просить відмовити. Просила врахувати інтереси дитини.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засіданні не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини своєї неявки.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов та уточненні позовні вимоги не підлягають задоволенню із таких підстав.

По справі встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2013 року було винесено рішення яким відібрано дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав та передано дитину ОСОБА_5 до органу опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому (а.с.11-17).

З повідомлення Великоберезнянської районної державної адміністрації служби у справах дітей від 22.12.2015 року № 03-07/555 вбачається, що в ході зустрічі дитина ОСОБА_5 відразу впізнала свою маму ОСОБА_3 і пішла з нею на контакт. Вони розмовляли, роздивлялись фото, згадували минуле. Дитина розповідала про теперішнє життя, нову родину, навчання та своє захоплення. При розмові працівника служби у справах дітей з ОСОБА_5 стало зрозумілим, що дитина рада бачити маму, не заперечує й надалі з нею спілкуватись, але категорично не бажає з нею проживати. Дитина згадувала своє минуле, коли мама зловживала спиртними напоями, а вона голодувала, не займалась її вихованням. Вона не довіряє матері, боїться, що дана ситуація лише тимчасова і знову все може повторитись. Анастасія добре вжилась у нову сім'ю в якій її люблять, піклуються про неї, батьків-вихователів називає мамою та татом. Служба у справах дітей Великоберезнянської РДА враховуючи думку дитини, вважає недоцільним повернути дитину матері (а.с. 22).

Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст.171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган.

Оскільки під час судового засідання, після пояснень учасників судового процесу, було зясовано про необхідність проведення бесіди із неповнолітньою ОСОБА_5, з приводу предмету позову, судом було постановлено ухвалу про проведення такої у закритому судовому засіданні.

Під час бесіди неповнолітньою, яка проводилась за участю психолога ОСОБА_6, ОСОБА_5 розповіла про те, що проживає в новій сімї де їй добре живеться, та є що їсти, навчається у школі та отримує оцінки від 10 до 12 балів. Пояснила, що матері вона боїться, з моменту коли вона з нею бачилась в неї погіршилось навчання, вона згадує спогади коли її мама залишала вдома саму і довго не поверталась, а їй не було чого їсти. На запитання психолога яким би звіром змалювала дитина свою матір і як близько біля себе, ОСОБА_5 відповіла, що маму вона змалювала б вовком, і далеко від себе. Також зазначила, що із своїм батьком ОСОБА_7 вони бачаться та у них хороші відносини, щодо зустрічі із мамою категорично заперечила.

Відповідно ст.ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.ст.59,60 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

п.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ч.ч. 2, 3 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України Про охорону дитинства батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Зі змісту ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів. Частина 2 ст. 14 цього ж Закону зазначає, що під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Враховуючи інтереси дитини, яка категорично відмовляється бачитись із мамою, а також те, що дані обставини встановленні після зустрічі позивачки із донькою, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки небажання самої дитини спілкуватись з матірю, яка негативно впливає на неї, що стверджується вищевказаними доказами.

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, органу опіки та піклування Великоберезнянської райдержадміністрації, третьої особи ОСОБА_4 про встановлення порядку спілкування з дитиною відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області через Великоберезнянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуючий