Справа № 266/3841/16-ц
Провадженя№ 2/266/1171/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.,

за участю секретаря - Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання втратившим силу рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання недійсним державного акту на землю,

третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши його в ході слухання справи, посилалась на те, що 28.01.1998 року помер батько його матері - ОСОБА_2.І., який був його дідусем. Після його смерті відкрилося спадкове майно, розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Меламеда, буд. 20. 11 березня 1999 року його мати ОСОБА_3. отримала свідоцтво про право власності по закону. При вступі у право спадкування дізналась, що 19 серпня 1998 року рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0540 га за адресою м. Маріуполь, вул. Меламеда, буд. 20. 03 червня 2016 року померла його мати ОСОБА_3, після її смерті свідоцтво про право власності за законом на спірний будинок від 14.12.1999 року отримав його брат ОСОБА_4 19.10.2007 року помер його брат ОСОБА_4, після якого він вступив у спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано Другою маріупольською державної нотаріальною конторою 20.10.2008 року на вказаний будинок. При зверненні до Маріупольської міської ради з проханням передання земельної ділянки, на якій розташований будинок 20 по вулиці Меламеда у місті Маріуполі у приватну власність, йому було відмовлено, оскільки вказана земельна ділянка рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 19 серпня 1998 року була передана на той час вже померлому ОСОБА_2 04.12.1998 року видано державний акт на земельну ділянку на імя ОСОБА_2.І., у звязку з чим позивач оформити право власності на зазначену земельну ділянку не має можливості, а тому вимушений звернутися до суду і просить визнати п.1.76. рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 19 серпня 1998 року № 220/4 незаконним та таким, що підлягає скасуванню і визнати державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя ОСОБА_2 04.12.1998 року, на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Маріуполь, вул. Меламеда, буд. 20 недійсним.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Маріупольської міської ради, який діє на підставі довіреності ОСОБА_6, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вирішення спору залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 28.01.1998 року відкрилась спадщина у вигляді належного йому на праві власності житлового будинку № 20 по вулиці Меламеда у м. Маріуполі (а.с. 13-14).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 березня 1999 року ОСОБА_3, отримала у спадок після смерті ОСОБА_2, на праві власності житловий будинок № 20 по вулиці Меламеда у м. Маріуполі (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про смерть І-НО № 361649, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя, ОСОБА_3 померла 03 червня 1999 року (а.с. 15).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 грудня 1999 року ОСОБА_4, отримав у спадок після смерті ОСОБА_3, на праві власності житловий будинок № 20 по вулиці Меламеда у м. Маріуполі (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про смерть 1-НО № 253832, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4 помер 19 жовтня 2007 року (а.с. 17).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2008 року ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок № 20 по вулиці Меламеда у м. Маріуполі (а.с. 16).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 19 серпня 1998 року № 220/4 внесені зміни в рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.02.1998 року № 53/16 «Про передання громадянам України в приватну власність земельних ділянок, які знаходяться в їх користуванні, згідно зі свідоцтвами про право на спадкування домобудівництв та договорів дарувань в Приморському районі міста», в частині п. 1.76. про надання ОСОБА_2 по вул. Меламеда, 20, площею 540 м2 (а.с. 22).

На підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 19 серпня 1998 року № 220/4, 04.12.1998 року видано Державний акт серії ДН на право власності на землю, розташовану за адресою м. Маріуполь, вул. Меламеда, буд. 20, площею 0,0540 га., для обслуговування житлового будинку на імя ОСОБА_2 (а.с. 20).

Згідно зі ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, правоздатність фізичної особи припиняється разом зі смертю, таким чином, рішення виконкому, а саме п.1.76, та наступне оформлення та видача Державного акту на земельну ділянку на померлу особу є таким, що суперечить закону, не порушує прав та обовязків, але є перешкодою для реалізації та захитсу прав власника будинку.

Таким чином рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування вищезазначеного житлового будинку ОСОБА_2, як неналежному власнику.

У відповідності до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів слід задовольнити і визнати незаконним та таким, що підлягає скасуванню п.1.76 рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 19 серпня 1998 року № 220/4, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя ОСОБА_2 04.12.1998 року.

На підставі ст. 377 ЦК України, ст. 155, ст. 158 ЗК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради задовольнити.

Визнати п.1.76 рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 19 серпня 1998 року № 220/4 про внесення змін в рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.02.1998 року № 53/16 «Про передання громадянам України в приватну власність земельних ділянок, які знаходяться в їх користуванні, згідно зі свідоцтвами про право на спадкування домобудівництв та договорів дарувань в Приморському районі міста», надання ОСОБА_2 по вул. Меламеда, 20, земельну ділянку площею 540 м2, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Визнати Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя ОСОБА_2 04.12.1998 року, і зареєстрований за № 170/1444 на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Маріуполь, вул. Меламеда, буд. 20, площею 0,0540 га недійсним.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя Курбанова Н. М.