Справа № 289/1632/16-ц
Номер провадження 2/289/950/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

21.10.2016 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за № 38, що розташований в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області по вул. Центральній в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18.01.2000 року померла її мати, ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить зазначений вище будинок. Ще за життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла все свої майно своїм дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину шляхом постійного догляду за будинком, проведенням ремонту, обробітком земельної ділянки.

Однак на сьогодні оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може через те, що право власності на будинок № 38 по вул. Центральній в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області не зареєстровано.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 зявилась, позовні вимоги своєї довірительки підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 25.07.1991 склала на випадок своєї смерті заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.19).

Заповідач ОСОБА_4 померла 18.01.2000 у віці 92 років в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області (а.с.11), після її смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого входить житловий будинок за адресою: Житомирська область, Радомишльський район с. Борщів, вул. Центральна, № 38 з надвірними будівлями вартістю 22 827,00 грн..

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушила у суді спір про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18.01.2000, отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_4, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 рокудля придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки виконкому Борщівської сільської ради № 594 від 15.09.2016 за громадянкою ОСОБА_4, яка померла 18.01.2000, рахується жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в с. Борщів по вул. Центральній, 38, Радомишльського району Житомирської області. Спадщину в шестимісячний строк прийняла її дочка ОСОБА_2 шляхом догляду за будинком, обробітку земельної ділянки (а.с.13).

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок № 38 в с. Борщів по вул. Центральній, Радомишльського району Житомирської області, житловий будинок збудований в 1969 році, має інвентаризаційну вартість 22 827,00 грн. (а.с.16-18).

Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01.10.2004 серії САА № 510622, житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Центральній, 38 у с. Борщів Радомишльського району Житомирської області належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (а.с.14).

Згідно із п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка діяла на час виниклих правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка виконавчого комітету місцевої ОСОБА_2 народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Борщівської сільської ради № 594 від 15.09.2016 ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а відтак прийнята спадщина на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР та належить їй з моменту відкриття спадщини (а.с.13).

Розділом VІІ ЦК УРСР 1963 року, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", згідно якогоза наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Таким чином аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі, а отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 59, 60, 209, 213-215 ЦПК України, 524-527, 534, 548, 549, 553, 560 ЦК Української РСР 1963 року, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за законом на житловий будинок відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2016.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)