Провадження № 2/521/1549/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О. В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200МТ від 15.04.2008 року станом на 17.11.2015 р. у розмірі 3 444,71 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на 17.11.2015 року складає 79 917 грн 27 коп., в т.ч. 819,71 доларів США- заборгованість за користування кредитом, 2625 доларів СШАпеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 15.04.2008 року укладено кредитний договір № 200МТ, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 20 000 дол. США на термін до 15.04.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 21 326,64 дол.США, яка складається із заборгованості за кредитом - 6 798,40 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом 5 233,21 дол. США, заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 9 295,03 дол. США, рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2011 року з відповідачів на користь банку, яка склала 13 723,48 дол. США, з яких 6 808,90 дол. США- заборгованість за кредитом, 4 416, 50 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 501, 08 дол. США заборгованість по пені, з урахуванням вказаного рішення суду, позивач просить стягнути відсотки за користуванням кредитом станом на 17.11.2015 року та пеню за прострочення виконання зобовязань зі сплати кредиту та відсотків. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договори поруки. На адресу поручителів було направлено вимоги про необхідність погашення боргу за кредитним договором, які було залишено без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки позивачем не додано жодних доказів на підтвердження своїх вимог. В заперечення проти позову(а.с.52-57), представник відповідача зазначив, що докази, які надав позивач до суду не є належними, достовірними та достатніми для предявлення вимоги до відповідачів, існування в них заборгованості, і заявлений розмір заборгованості не є доведеним, адже в розрахунках заборгованості існують певні неточності. В наданих додаткових запереченнях (а.с.72-77), представник відповідача вказує, що позивачем надано недостовірну копію Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2011 року, яка не відповідає вимогам Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ, адже зазначена копія рішення не завірена належним чином, не надано доказів того, чи вступило воно в законну силу та не зазначено стадії виконання вказаного рішення. Позивачем доданий невірний розрахунок суми заборгованості, не вказано формулу за якою нараховуються проценти. Надав до суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с.94-96), в якій зазначив, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік, зазначений строк є спеціальним і збільшенню не підлягає.

Відповідач ОСОБА_6 померла 26.11.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 60). Враховуючи, що правовідносини поруки не допускають правонаступництва, правонаступники ОСОБА_6 до участі у справі не залучались.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 200МТ, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.11-12), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 20 000 дол. США терміном до 15.04.2009 року (п. 1.1.-1.3. договору) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22 % річних, у разі порушень зобовязань щодо погашення кредиту 32 % річних (п. 4.1., 4.2. договору). Також договором встановлено відповідальність позичальника за прострочення платежів по кредиту у вигляді пені в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня (п. 6.1. договору).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2011 року по справі № 0417/2-3901/2011 (а.с. 85), що набрало законної сили 25.11.2011 року, у звязку із порушенням відповідачем ОСОБА_1 умов зазначеного кредитного договору, з відповідачів стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 06.10.2011 року, яка складалась з заборгованості за кредитом в сумі 6 808,90 доларів США, відсотків за користування кредитом в сумі 4 413,50 доларів США, пеня 2501,08 доларів США.

Представником відповідача не надано суду належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження факту виконання вказаного рішення суду, у звязку із чим, суд погоджується з відомостями, що містяться в розрахунку заборгованості за кредитом, наданим позивачем (а.с. 6) в частині зазначення суми заборгованості за кредитом, відповідно до якого залишок непогашеного кредиту (тіло кредиту) на час розгляду справи становить 6 798,40 доларів США (з 11.08.2014 р.) й правомірність нарахування відсотків за користування кредитом на суму заборгованості за ставкою 32 % (п. 4.2. кредитного договору). Такий висновок суду відповідає правовій позиції, що міститься в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 р. по справі № 6-157цс16.

Таким чином, загальна сума відсотків за користування кредитом за період з 07.11.2011 по 17.11.2015 р. складає 8 788, 71 долар США, в т.ч.

-за період з 07.10.2011 по 10.08.2014 6017,20 доларів США (6808,90 доларів США * 32% * 2 роки 10 місяців 4 дні);

-за період з 11.08.2014 по 17.11.2015 2771,51 долар США (6798,40 доларів США * 32 % * 1 рік 3 місяці 6 днів).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 16, 526, 533, 1054 ЦК України, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 819,71 доларів США підлягають задоволенню.

Водночас, вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України та ч.3ст.533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" валюта у розрахунках може бути застосована тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягає застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки(пені).

Також не підлягають задоволенню вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з відповідача ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 15.04.2008 р. було укладено договір поруки № 200МТР, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобовязався відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором № 200 МТ від 15.04.2008 р., що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 16).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заявлені до стягнення суми відсотків та пені, нараховані за період після 06.10.2011 р., оскільки заборгованість за кредитом на зазначену дату стягнено заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2011 року по справі № 0417/2-3901/2011 (а.с. 85).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідачів було направлено повідомлення з зазначенням суми заборгованості за договором № 200МТ від 11.09.2008 року та з посиланням на договір поруки № 200МТ від 11.09.2008 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200 МТ від 15.04.2008 (а.с. 11-13), позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 обґрунтовані положеннями договору поруки № 200 МТР від 15.04.2008 р. (а.с. 16).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк предявлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, щодо заборгованості за кредитним договором № 200МТ від 15.04.2008 р., укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, яка виникла після 06.10.2011 р., у звязку із чим порука ОСОБА_4 за договором поруки № 200 МТР від 15.04.2008 р., укладеним між ним та позивачем є припиненою, що є правовою підставою для відмови в задоволенні позову в частині вимог до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких пзивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 289 грн. 93 коп.

Керуючись ст. 16, 192, 526, 533, 559, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 14, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 200 МТ від 15 квітня 2008 року станом на 17 листопада 2015 року в сумі 819 доларів США 71 центів (відсотки за користування кредитом), що еквівалентно 19023 грн. 03 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 17.11.2015 року.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 289 грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. В. Мурзенко