Справа №: 164/1641/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В., Шолом С.І.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 31 травня 2013 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 лютого 2013 року та до досягнення ним повноліття. Позивач вважає, що на даний час у звязку з істотною зміною його матеріального стану та через інші обставини виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів. Так, ОСОБА_2 з 28.08.2015 року припинено здійснення підприємницької діяльності. Позивач має на утриманні непрацездатних батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які потребують матеріальної допомоги, постійного догляду та лікування. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Позивач ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судові засідання по даній справі не зявився, подавав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених в поданій до суду заяві, просив розгляд справи проводити за наявними у ній документами.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими, а тому проти їх задоволення заперечує. Стверджує, що позивач ОСОБА_2 є працездатним, фізично здоровим, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментів іншим особам не сплачує, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі, визначеному рішенням суду. Вважає, що ОСОБА_2 не представлено суду доказів, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потребують від позивача матеріальної допомоги та перебувають на його утриманні. Батько позивача - ОСОБА_5 щомісячно отримує пенсію, мати ОСОБА_4 є підприємцем. Вони є засновниками ТОВ Фірма „Гея, а ОСОБА_5, крім того, є його керівником. ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 проживає у матері ОСОБА_6, яка є пенсіонером, часто хворіє. Відповідач на даний час не працює, перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за частохворіючою дитиною. На лікування дитини позивач додатково коштів не надає. Задоволення позовних вимог поставить ОСОБА_1 в скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, відносяться: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 31.05.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5.02.2013 року та до досягнення ним повноліття. ОСОБА_2 має постійне місце роботи працює у підприємця ОСОБА_4, має регулярний дохід. Позивач інших малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментів іншим особам не сплачує. Відповідач перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за частохворіючою дитиною. На лікування дитини позивач додатково коштів не надає. Зазначені обставини підтвердила відповідач в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні рішення Маневицького районного суду Волинської області від 31.05.2013 року, довідки ФОП ОСОБА_4 № 6 від 19.10.2016 року, наказів Маневицького торфозаводу № 15/к, № 72/к, № 128/к та № 225/к, довідки № 56 від 2.09.2016 року про потребу дитини у домашньому догляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що розмір аліментів, які сплачуються позивачем щомісячно на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, близький до мінімального розміру аліментів, визначеного ст. 182 СК України. Зазначена обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 03-33-38157 від 17.10.2016 року.

В ході судового розгляду справи позивачем не представлено суду належних доказів у підтвердження того, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потребують від позивача матеріальної допомоги та перебувають на його утриманні, а також, що ОСОБА_2 надаються щомісячно кошти на їх утримання, в якому розмірі і на які потреби. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що батько позивача - ОСОБА_5 щомісячно отримує пенсію, мати ОСОБА_4 є підприємцем, саме у неї працює позивач. Вони є засновниками ТОВ Фірма „Гея, а ОСОБА_5, крім того, є його керівником. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні довідкою ФОП ОСОБА_4 № 6 від 19.10.2016 року, пенсійним посвідченням ОСОБА_5 серії АГ № 582099 від 26.04.2005 року, довідкою ТОВ Фірма „Гея № 5 від 19.10.2016 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.09.2016 року.

Позивачем представлено суду лише повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 від 28.08.2015 року. Разом з тим, будь-які докази про припинення підприємницької діяльності позивачем ОСОБА_2, про що він вказує в поданій до суду позовній заяві, в матеріалах справи відсутні.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не доведено заявлені позовні вимоги, а тому в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя районного суду О.В. Невар