Дата документу 15.12.2016
Справа № 334/8495/16-ц
Провадження № 2-о/334/223/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі - Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту смерті

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Дмитрівка Шахтарського району Донецької області.

В заяві зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є чоловіком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 07 квітня 1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер, причиною смерті є ракова інтоксикація (онкологічне захворювання). Цей факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 42 від 28 листопада 2016 року виданим Муніципальною установою «Шахтарський центр первинної медико - санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики. Вказані документи скріплені печатками органів Донецької Народної Республіки.

Для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, заявник звернувся до Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, проте у видачі зазначеного документа їй було письмово відмовлено через те, що лікарське свідоцтво про смерть видано лікарським закладом невизнаної Донецької Народної Республіки, оскільки орган РАЦС не має законних підстав приймати та розглядати незаконно видані документи. Оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 та видати свідоцтво, про його смерть, заявник вимушений звернутися з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2.

Встановити зазначений факт їй необхідно для належного оформлення документально та проведення державної реєстрації смерті особи, а також з метою вступу у спадщину.

У судовому засіданні, заявник, наполягаючи на фактах, викладених у заяві, просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про

встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4ст.273 ЦПК полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35ЦПК.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є чоловіком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 07 квітня 1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер, причиною смерті є ракова інтоксикація (онкологічне захворювання). Цей факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 42 від 28 листопада 2016 року виданим Муніципальною установою «Шахтарський центр первинної медико - санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики. Вказані документи скріплені печатками органів Донецької Народної Республіки.

Для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, заявник звернувся до Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, проте у видачі зазначеного документа їй було письмово відмовлено через те, що лікарське свідоцтво про смерть видано лікарським закладом невизнаної Донецької Народної Республіки, оскільки орган РАЦС не має законних підстав приймати та розглядати незаконно видані документи. Оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 та видати свідоцтво, про його смерть, заявник вимушений звернутися з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідност.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Оскільки заявник ОСОБА_1 є громадянином України, проживає в АДРЕСА_1, її чоловік ОСОБА_2 також був громадянином України та перебував на тимчасово окупованій території України - в с.Дмитрівка, Шахтарського району Донецької області, де помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що було видано лікарським

свідоцтвом про смерть № 42 від 28 листопада 2016 року виданим Муніципальною установою «Шахтарський центр первинної медико - санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики, згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання братом померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті його чоловіка ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України - в селі Дмитрівка Шахтарського району Донецької області.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Керуючись ст.ст.212-214,234,235,256-259 ЦПК України,Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 67 років в селі Дмитрівка Шахтарського району Донецької області.

Рішення допустити негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.