АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації в особі ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» про визнання неправомірними розпорядження Київської міської державної адміністрації № 243 від 17 вересня 2014 року, контракту між Київською міською державною адміністрацією та ОСОБА_3, наказу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» № 107 від 17 вересня 2014 року ,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, вважає, що даний спір є трудовим, а зазначені розпорядження, контракт та наказ порушують його права та інтереси, оскільки ОСОБА_3, не виконавши ухвалу, якою затверджено мирову угоду про поновлення його на посаді видав наказ про звільнення його з роботи. Крім того, в копії контракту місце проживання ОСОБА_3 зазначено АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Справа № 755/3580/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/5881/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати неправомірними розпорядження Київської міської державної адміністрації № 243 від 17.09.2014 року та контракт, який укладено між Київською міською державною адміністрацією та ОСОБА_3, а також наказ Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» № 107 від 17.09.2014 року посилаючись на неправомірні дії Голови Київської міської державної адміністрації при видачі розпорядження, а також на те, що ОСОБА_3 не відповідає кваліфікаційним вимогам, які ставляться до посади керівника РССКП «СКПКПО».

Про порушення його трудових прав та інтересів відповідачами позивач у позовній заяві не вказує, відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що справа має розглядатися за загальним правилом підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У позовній заяві позивач зазначив місцезнаходження та місце проживання відповідачів, які не знаходяться у Дніпровському районі м. Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що у контракті місце проживання ОСОБА_3 зазначено АДРЕСА_1, що відноситься до Дніпровського району не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таке місце проживання відповідача у позовній заяві позивач не вказував, відтак у суду були відсутні підстави для виконання ч. 3 ст. 122 ЦПК України та звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді