Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/24/16 Головуючий у 1-й інст. Замега І.І.
Категорія 39 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Григорусь Н.Й.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Веселківської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування постановленого рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на необ'єктивність, незаконність судового рішення та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3, в зв'язку з чим відкрилась спадщина.

Відповідно до ст.ст.1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини за поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом позовних вимог, ОСОБА_2 просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 терміном один місяць.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

В ході розгляду справи позивачка не подала належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо пропуску нею з поважних причин встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи спір, на підставі наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для встановлення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки наведені нею обставини пропуску цього строку не є такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами дня подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, навівши відповідні мотиви з посиланням на Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Доводи скарги безпідставні і на правильність судового рішення не впливають.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 дізналась про порушення права на спадщину на час її відкриття, проте не зверталася до нотаріальної контори для визначення обов'язкової частки у спадщині згідно ст.1241 ЦК України.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник позивачки, останній було відомо про заповіт на ім'я дочки ОСОБА_4, а також те, що дочка подавала аналогічний позов до суду, який був задоволений (а.с.8).

Крім того, ОСОБА_2 не зазначила поважні причини пропуску нею строку та неподання позову в період з грудня 2014 року по січень 2016 року.

Таким чином, висновки суду відповідають обставинам справи.

Як видно з матеріалів справи суд об'єктивно оцінив зібрані по справі докази, дав їм правильну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді