Провадження №22-ц/784/1478/16
Справа номер 489/1917/16-ц Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Провадження номер 22-ц/784/1478/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Ленінського районного суду м.Миколаєва

від 20 квітня 2016 року

за позовною заявою

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк) про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 предявила до ПАТ КБ «Приватбанк» позов про визнання його дій щодо зміни процентної ставки за кредитним договором в бік її збільшення незаконними, зобовязання повернути їй переплачені кошти за процентами та зобовязання встановити їх нарахування, виходячи з 2,5% в місяць.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху у звязку з необхідністю надання відомостей, які підтверджують реєстрацію позивачки у Ленінському (Інгульському) районі м.Миколаєва, а також сплати судового збору в сумі 1 653 грн.60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині визначення розміру судових витрат, просила ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддя посилався на те, що позивачка не має пільг щодо сплати судового збору. А тому повинна його сплатити, виходячи з положень Закону України «Про судовий збір».

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді з огляду на таке.

Згідно з ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України позивачем до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» (преамбула Закону).

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати визначено ст.ст.3, 5 вказаного Закону.

У звязку з внесенням до названого Закону 22 травня 2015 року змін Законом України №484-VIII, які набрали чинності 01 вересня 2015 року, споживачі позбавилися права не сплачувати судовий збір при поданні позовів.

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про захист прав споживача 19 квітня 2016 року, тобто після внесення вказаних змін.

А отже, виходячи з викладеного повинна сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Її посилання на те, що вона згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняється від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням її прав, є хибним.

При розбіжності між загальним та спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним процесуальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню в даному випадку.

Згідно з пп.2 п.1 ч.2 ст.4 даного Закону та п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України при поданні фізичною особою позовної заяви немайнового характеру з декількома самостійними вимогами вона повинна сплатити судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати за кожну вимогу.

Оскільки позивачкою заявлено три вимоги немайнового характеру, то вона повинна була сплатити ту суму, яка була зазначена судом в оскаржуваній ухвалі, а саме 1653 грн.60 коп.

Однак, позивачка до поданої нею позовної заяви оригіналу документу про сплату вказаної суми судового збору не додала.

Отже, суддею районного суду позовну заяву ОСОБА_5 залишено без руху обґрунтовано.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали в частині визначення розміру судового збору.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді