Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зарахування суми вкладу та нарахованих відсотків у рахунок погашення кредитної заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 3 774 690 грн. У забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із нею договір поруки, на виконання умов якого вона застосувала свої майнові права на депозитний вклад у цьому ж банку. У зв'язку із неспроможністю позичальника сплачувати кредит та проценти за користування ним, такі виплати здійснювалися нею та ОСОБА_4 ПАТ «Кредитпромбанк» відступило право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за укладеним із ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк».

Посилаючись на те, що її звернення до ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» про зарахування коштів, що перебувають на її депозитному рахунку на часткове погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 залишилися без задоволення, позивачка просила визнати її право на погашення суми боргу по кредитному договору від 28 листопада 2007 року, за яким вона є фінансовим поручителем, в розмірі 1 337 525 грн., шляхом передання права вимоги ПАТ «Дельта Банк» на грошові кошти, що перебували на депозитному рахунку ОСОБА_2 у ПАТ «Кредитпромбанк» станом на день останньої заяви ОСОБА_2 про вимогу зарахування коштів, тобто на 13 лютого 2015 року; визнати зарахованим в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором в розмірі 1 337 525 грн. станом на 13 лютого 2015 року, право вимоги на грошові кошти в розмірі 1 337 525 грн., що знаходяться на рахунку в ПАТ «Кредитпромбанк»; визнати зобов'язання щодо погашення кредитного договору від 28 листопада 2007 року припиненим (виконаним) на суму 1 337 525 грн., а суму заборгованості ОСОБА_3 по кредитному договору від 28 листопада 2007 року зменшеною на 1 337 525 грн. станом на 13 лютого 2015 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 рокупозов задоволено частково. Визнано право ОСОБА_2 на погашення суми боргу по кредитному договору від 28 листопада 2007 року, за яким вона є фінансовим поручителем, в розмірі 1 337 525 грн., шляхом передання права вимоги ПАТ «Дельта Банк» на грошові кошти, що перебували на депозитному рахунку ОСОБА_2 в ПАТ «Кредитпромбанк» станом на день останньої заяви ОСОБА_2 про вимогу зарахування коштів, тобто на 13 лютого 2015 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року рішення районного суду в частині задоволених вимог про визнання права ОСОБА_2 на погашення суми боргу по кредитному договору від 28 листопада 2007 року, за яким вона є фінансовим поручителем, у розмірі 1 337 525 грн., шляхом передання права вимоги ПАТ «Дельта Банк» на грошові кошти, що перебували на депозитному рахунку ОСОБА_2 в ПАТ «Кредитпромбанк» станом на день останньої заяви ОСОБА_2 про вимогу зарахування коштів, тобто на 13 лютого 2015 року скасовано, й ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк», який є відповідачем у справі, не порушував прав ОСОБА_2 (ст. 16 ЦК України) і не може бути примушений до дій, вчинення яких не є для нього обов'язковими.

При цьому апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 26, 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів у спірних правовідносинах, дійшов правильного висновку про те, що з дня відкликання Національним банком України банківських ліцензій ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» не мають права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі й здійснювати перерахування грошових коштів з депозитних рахунків в рахунок погашення кредитної заборгованості, зокрема й на підставі судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), висновків судів не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич