Справа № 188/1614/15-ц
Провадження № 2/188/92/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Петропавлівський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( позивач - 1 ) та ОСОБА_2 ( позивач -2 ) до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в обмін на відмову від аліментного зобов"язання ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що з відповідачем - 2 перебувала у зареєстрованому шлюбі , який в послідуючому було розірвано .

Під час спільного шлюбу у них 27.12.1996 р. народився син ОСОБА_4 ( позивач-2 ) , який після розірвання відносин залишився проживати з позивачем - 1.

На підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2005 р. відповаідач зобов"язаний виплачувати аліменти на користь позивача - 1 на утримання позивача - 2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ) , щомісячно до досягнення ним повноліття .

На підставі вищенаведеного рішення суду позивач- 1 отримала виконавчий лист № 2-1529 /2005 р. та відповідно направила його до ВДВС за місцем проживання відповідача для виконання , представником якого було відкрито виконавче провадження та відповідно розпочато виконання рішення суду в примусовому порядку .

Однак , відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача - 2 на користь позивача-2 практично не надавав , тільки періодично сплачував деякі суми в рахунок сплати аліментів на утримання позивача- 2 .

Згідно довідки ВДВС Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області на час повноліття позивач - 2 , тобто на 27.12.2014 р. відповідач заборгував на користь позивача-2 на утримання сина аліменти в розмірі 52000.79 грн. До цього часу заборгованість не змінилася , відповідач ухиляється від її виплати .

На підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 р. відповідач зобов"язаний виплачувати аліменти на користь позивача- 1 на утримання позивача- 2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ) , щомісячно , починаючи з 05.01.2015 р. до закінчення сином навчання , а саме до 30.06.2018 р.

На підставі вищенаведеного рішення суду позивач- 1 отримала виконавчий лист № 188/2/15-ц та відповідно направила його до ВДВС за місцем проживання відповідача до виконання , представником якого було відкрито виконавче провадження та відповідно розпочато виконання рішення суду в примусовому порядку .

Однак , відповідач знову ж таки від надання матеріальної допомоги на утримання сина на користь позивача - 1 не надавав , в зв"язку з чим у нього виникла заборгованість перед нею .

Згідно довідки ВДВС на 01.09.2015 р. відповідач заборгував на користь позивача- 1 на утримання позивача - 2 на період навчання аліменти в розмірі 9580.53 грн. , а враховуючи , що з дати надання довідки пройшло ще три платіжних місяці , відповідно заборгованість збільшилася до 14360.32 грн.

На підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2015 р. відповідач зобов"язаний сплатити неустойку ( пеню ) за прострочення сплати аліментів на користь позивача- 1 на утримання позивача - 2 в розмірі 48280.51 грн.

На підставі вищенаведеного рішення суду позивач - 1 отримала виконавчий лист № 188/1832/14-ц та відповідно направила його до ВДВС за місцем проживання відповідача для виконання , представником якого було відкрито виконавче провадження та відповідно розпочато виконання рішення суду в примусовому порядку .

Однак , відповідач ні добровільно , ні в примусовому порядку не бажає виконувати рішення суду .

Згідно довідки ВДВС на цей час відповідач заборгував на користь позивача- 1 визначену за рішенням суду неустойку ( пеню ) за прострочення сплати аліментів на її користь на утримання позивача - 2 в розмірі 48280.51 грн.

Отже , загалом на цей час відповідач має борг зі сплати аліментів перед позивачем - 1 на утримання їнього спільного сина в розмірі 52000.79 грн. + 14360.32 грн. + 48280.51 грн. = 114361.62 грн.

Та з кожним місяцем така заборгованість з боку відповідача перед позивачем- 1 тільки збільшується , адже відповідач не має постійного заробітку та сторонніх прибутків , що надавали б йому змогу розраховуватися по його зобов"язанням .

Позивач- 1 неодноразово зверталася до відповідача із проханням про сплату заборгованості по аліментам , яка виникла саме з його вини , але останній тільки дає обіцянки найближчим часом виконати свої зобов"язання в повному розмірі та все марно . Тобто , добровільно заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача- 1 на утримання позивача - 2 до цього часу відповідач не сплатив .

В примусовому порядку ВДВС також не виконує всі вищеперелічені рішення суду з двох причин : відсутність у відповідача будь-якого доходу та відсутність майна на яке можливо звернути стягнення за виконавчими документами .

За інформацією наданою ВДВС у приватній власності відповідача ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка надана для ведення товарного с/г виробництва загальною площею - 9.7136 га , яка розташована на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області . Ділянка належить відповідачу на підставі державного акту серії ЯК № 011626 , виданого 22.08.2012 р. . Накласти арешт на такий об"єкт нерухомого майна задля послідуючої її реалізації в примусовому порядку на погашення зобов"язання перед позивачем представники ВДВС не мають правових підстав , адже на цей час на території нашої Держави встановлено мораторій щодо відчуження земельних ділянок , що цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення .

Але , чинним законодавством не заперечується та навіть сітко визначено право щодло припинення права на аліменти для дитини у зв"язку з передачею права власності на нерухоме майно на її користь . На обгрунтування даної обставини позивач посилається на норми ч. 1 ст. 190 СК України . Добровільно відповідач начебто не заперечує щодо виконання таких умов між ними , але ж належним його укладенням не поспішає , тому вважають за можливе вирішити таке питання в судовому порядку , адже іншого способу захистити їхні права вони не вбачають.

На цей час позивачі не мають змоги сплатити судовий збір , адже ОСОБА_4 не має постійного місця роботи , а ОСОБА_1одноосібно його утримує , що підтверджується виконавчими листами та довідками до цього позову , а тому будуть клопотати перед судом щодо відстрочення сплати судового збору до часу ухвалення судом рішення по суті справи .

Просять суд :

Відстрочити сплату судового збору в відповідності до ч. 1 ст. 8 ЗУ " Про судовий збір " .

Припинити аліментні зобов"язанння щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. - НОМЕР_1 в розмірі 114 361.62 ( сто чотирнадцять тисяч триста шістьдесят одна ) грн. в зв"язку із визнанням права власності на нерухоме майно .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і.п.н. - НОМЕР_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 9. 7136 га , розташовану на території Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ЯК № 011626 виданого 22.08.2012 р.

В ході судового розгляду справи позивач- 1 звернулася до суду з заявою , в якій просить суд справу за її позовом залишити без розгляду.

Вирішуючи питання про подальший рух справи, суд вважає , що дана заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач заявив клопотання про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного , керуючись п. 5 ч. 1 ст.207 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в обмін на відмову від аліментного зобов"язання залишити без розгляду.

Розяснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Копію даної ухвали направити позивачу .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5