Ухвала

іменем україни

21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просила визнати незаконним збільшення публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») відсоткової ставки за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2798 від 18 березня 2008 року та додатковою угодою № BL2798/ К-1 від 18 березня 2008 року починаючи з 26 серпня 2008 року до 13,50 % річних у валюті USD (базова процентна ставка) (у порівнянні із початково встановленими 11,5 % річних у валюті USD) та до 27,00 % річних у валюті USD (підвищена процентна ставка - у разі прострочення платежу) (у порівнянні із початково встановленими 23 % річних у валюті USD) та зобов'язати ПАТ «Універсал Банк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_4 коштів за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL2798 від 18 березня 2008 року виходячи із базової процентної ставки у розмірі 11,5 % річних у валюті USD та підвищеної процентної ставки (у разі прострочення платежу) 23 % річних у валюті USD.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що 18 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL2798 та додаткову угоду № BL2798/К-1 до нього, за умовами яких відповідач надав позивачу кредит у розмірі 110 тис. дол. США строком до 01 березня 2028 року. Базова процентна ставка встановлена на рівні 11,5 %, підвищена процентна ставка - 23 %.

З 26 серпня 2008 року відповідач змінив процентні ставки за користування кредитними коштами, а саме: базова процентна ставка була збільшена до 13,50 % річних у валюті USD, підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) - до 27,00 % річних у валюті USD, про що позивача було повідомлено листом.

Вказані дії відповідача з підвищення процентної ставки, які на думку позивача є незаконними, і стали підставою подачі до суду цього позову.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У п. 5.1 генерального договору сторонами погоджено можливість банку збільшити процентну ставку в односторонньому порядку, шляхом направлення позичальнику про це письмового повідомлення, при цьому нова процентна ставка починає діяти через 45 днів з дати відправлення повідомлення, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору.

У разі незгоди із таким новим розміром процентної ставки, позичальник має право протягом 45 днів з дати відправлення йому банком повідомлення достроково повернути всю суму заборгованості за договором.

Судами встановлено, що відповідач у відповідності до вимог кредитного договору направив позивачу повідомлення про збільшення процентних ставок, при цьому остання не скористалась своїм правом висловити незгоду з цим у строки та порядку передбаченому у п. 5.2 договору.

Також судами врахована поведінка позичальника після отримання повідомлення банка про зміну процентної ставки, яка сплачувала проценти за новою ставкою, що у свою чергу відповідно до положень частин 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК свідчить про прийняття нею пропозиції банку.

Крім того, відповідачем у повідомленні про зміну процентної ставки були зазначені причини прийняття такого рішення, при цьому вказуючи на безпідставність збільшення банком процентної ставки, позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України вказані обставини належними і допустимими доказами не спростувала, а тому суди обґрунтовано вважали, що відповідач правомірно прийняв таке рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк