З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
05 жовтня 2016 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі
головуючого судді Морозова В.В.
при секретарі Швидкій І.О.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказувала ті обставини, що на початку вересня 2015 року, ОСОБА_3 перебуваючи у домоволодінні позивача, що розташоване в с. Мошни Черкаського району по вул. Радянській, 17, викрав належні ОСОБА_1 золоті сережки, вагою 2,6 гр.
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29.03.2016 року, ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі і звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Завдану позивачу матеріальну шкоду ОСОБА_3 не відшкодував. Крім того своїми злочинними діями відповідач завдав ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає в порушенні її нормальних життєвих звязків та душевних хвилюваннях.

У звязку з тим, що шкода, завдана позивачу протиправними діями ОСОБА_1 і досі не відшкодована, ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду з відповідним позовом і просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 3253,25 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Крім того позивач зазначила, що матеріальну шкоду оцінила в сумі 3253,35 грн. виходячи з вартості 1 гр. золота на час звернення до суду і така вартість складає 1251,25 грн., а оскільки викрадені сережки важили 2,6 гр., то відповідно вартість останніх наразі становить 3253,25 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, що підтверджується даними оголошення в газеті «Черкаський край» за 28.09.2016 року № 76-77 про дату, час, місце розгляду справи, з зазначенням обовязкової явки відповідача та вказанням, що у разі такої неявки, справа буде розглядатися без останнього, а тому суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Згідно вироку Черкаського районного суду від 29 березня 2016 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання, і визначено іспитовий строк терміном 2 роки. З вироку Черкаського районного суду вбачається, що ОСОБА_3 на початку вересня 2015 року, приблизно о 16:00 годині, перебуваючи у домоволодінні, що належить його тітці ОСОБА_1, за адресою: с. Мошни Черкаського району Черкаської області, вул. Радянська, 17, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, упевнившись, що вони є таємними для оточуючих, керуючись раптово виниклим корисливим умислом на викрадення чужого майна, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з деревяної шкатулки, на трельяжі, у спальній кімнаті, золоті сережки, вагою 2,6 гр., вартістю 1186 грн. 17 коп., що належали ОСОБА_1, після чого з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. Вирок суду набрав законної сили 29 квітня 2016 року, є чинним та не скасованим.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Виходячи з наведеної норми, суд вважає, що винність відповідача у крадіжці золотих сережок належних ОСОБА_1 доведена, і на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. (ст. 1166 ЦК)

Суд вважає, що розмір матеріальної шкоди визначений позивачем в розмірі 3253,25 грн. не обґрунтований і спростовується висновком судової автотоварознавчої експертизи, яка була покладена в основу визначення вартості матеріальної шкоди, згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 29.03.2016 року і становила 1186 грн. 17 коп., а тому позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальної шкоди, підлягає тільки до часткового задоволення і на суму, що встановлена вироком суду, який набрав законної сили.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167ЦК).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами від 25.05.2001р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналізуючи вищезазначені норми та надані суду матеріали справи, що обґрунтовують позов, суд зазначає: позивачем надано достатні та переконливі докази того, що відповідачем було завдано ОСОБА_1 моральної шкоди, і остання дійсно переживала душевні хвилювання повязані з втратою майна, а тому суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

Оскільки під час подачі позову ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Крім того, позивачем були понесені судові витрати повязані з розміщенням оголошення в пресі, в сумі - 72 грн., і які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166-1168, 1177 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60,61, 79, 88, 209, 212, 213, 215, 223,224-226 ЦПК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами від 25.05.2001р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, 3186 (три тисячі сто вісімдесят шість) грн. 17 коп., з яких 1186 грн. 17 коп. матеріальна шкода, 2000 грн. 00 коп. моральна шкода.

В решті вимог відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у даній справі у сумі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 72 грн. 00 коп. за публікацію оголошення в пресі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, а особою, яка не була присутня під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 05 жовтня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_4