Справа №584/671/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Толстой О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1487/16 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 липня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 12 липня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість (станом на 31.03.2016) за кредитним договором від 12.11.2010, а саме: 1574 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 11371 грн. 23 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2950 грн. заборгованості по комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 794 грн. 76 коп. штрафу (процента складова), а також 1378 грн. судового збору, а всього: 18568 грн. 04 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити.

При цьому зазначає, що суд не роз'яснив йому право заявити клопотання про призначення експертизи для визначення правильності нарахування позивачем суми боргу, не застосував річний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та безпідставно застосував відповідальність одного виду (штраф і пеню) за одне й те саме правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 31 березня 2016 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 17190,04 грн., яка підлягає стягненню.

Колегія суддів вважає, що висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 2000 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-33).

Укладений сторонами договір складається із кількох документів: заяви (а.с. 5), Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 10-33), тарифів та пам'ятки клієнта, з якими відповідача було ознайомлено, що він засвідчив своїм підписом.

В довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» визначено базову процентну ставку в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) у розмірі 2,5 %; розмір щомісячних платежів (що включають плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, а також встановлено строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 6-7).

Згідно з п.п. 1.1.2.5 , 2.1.1.5.5., 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

На боргові зобов'язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а у випадку порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі фактично сплачених протягом всього періоду неналежного виконання зобов'язань позичальником, що передбачено п.п. 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.13 Умов та правил надання банківських послуг.

Як зазначено в п.2.1.1.2.11, карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти, включно. Строк дії картки закінчився у жовтні 2015 року, що підтверджується довідкою банку (а.с. 47).

Згідно зі ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Однак ОСОБА_3 порушив строки внесення обов'язкового мінімального платежу, погашення заборгованості за кредитом та відсотками за його користування не здійснював. Останній платіж відповідач здійснив 05 вересня 2013 року в сумі 420 грн. за допомогою терміналу самообслуговування, після чого ніяких платежів не здійснював, тому станом на 31 березня 2016 року розмір його заборгованості за кредитним договором складає 17190,04 грн., в тому числі: 1574,05 грн. заборгованості за кредитом (1049,33 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 524,72 грн. - прострочена заборгованість за кредитом), 11371,23 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом (65,12 грн. - несплачені проценти на поточну заборгованість; 11306,11 грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість), 2950 грн. нарахованої заборгованості за комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 794,76 грн. штрафу (процента складова), що підтверджується розрахунком та виписками по картковому рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 8-9, 48-55).

Доказів погашення боргу відповідач суду не надав та розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростував.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції строку позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. До вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ), застосовується позовна давність тривалістю в один рік.

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної так і щодо кожної додаткової вимоги. Проте, застосування позовної давності, як загальної так і спеціальної, законодавець пов'язує лише з відповідним клопотанням сторони у спорі, заявленого у суді першої інстанції до винесення рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 року, за наслідками розгляду справи № 6-246цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що до ухвалення судом оскаржуваного рішення відповідач письмової заяви про застосування строку позовної давності не подавав. Не заявлялось таке клопотання і в судовому засіданні суду першої інстанції, що вбачається з журналу судового засідання. Таким чином, суд позбавлений права самостійно вирішувати питання про застостування строків позовної давності без відповідного клопотання сторони у справі.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України в разі невиконання зобов'язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, внаслідок чого нараховується штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Застосування такого виду відповідальності за порушення зобов'язання, як пеня, за умовами кредитного договору не передбачено та її нарахування не здійснювалось.

Таким чином, на думку колегії суддів, порушення ст. 61 Конституції України не вбачається, оскільки за умовами договору за одне порушення зобов'язання передбачений один вид відповідальності - штраф, який складається з двох складових: фіксованої частини (500 грн.) і процентної (5% від суми заборгованості).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не роз'яснив відповідачу право заявити клопотання про призначення експертизи для визначення правильності нарахування позивачем суми боргу, не є підставою для скасування правильного по суті рішення.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -