АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача МорозоваО.О., Висоцького Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», поданою представником за довіреністю Висоцьким Романом Володимировичем, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення заборгованості по заробітній платі, премії, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який уточнював в ході розгляду справи, про стягнення з ПАТ «Укртелеком»:

- заборгованості з виплати заробітної плати за січень 2015 року в розмірі 42111,76 грн., за лютий 2015 року в розмірі 20358,67 грн.,

- премію за результатами роботи за 2014 рік в розмірі 249317,05 грн.,

- компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 46252,04 грн.,

- одноразову вихідну допомогу в розмірі 126335,29 грн.,

- середньої заробітної плати за час затримки розрахунку в розмірі 377526,60 грн.,

- 3000 грн. моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовує тим, що з 01 квітня 2014 року працював на посаді директора Кримської філії ПАТ «Укртелеком» на умовах контракту від 26 березня 2014 року.

12 лютого 2015 року сторони уклали Угоду про припинення контракту, згідно із умовами якої відповідач зобов»язався виплатити ОСОБА_4 заробітну плати за січень 2015 року, за лютий 2015 року, премію за результатами роботи за 2014 рік, компенсацію за невикористану відпустку, одноразову вихідну допомогу.

Позивач вказує, що в порушення умов цієї угоди у день припинення контракту з ним не проведено зазначених розрахунків.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27 листопада 2015 року, з урахуванням ухвали від 09 грудня 2015 року про виправлення описок та арифметичних помилок, вирішено позовні вимоги задовольнити, стягнути з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_4 заборгованість зі сплати заробітної плати за січень 2015 року в розмірі 42111,76 грн., заробітної плати за лютий 2015 року в розмірі 20358,67 грн., премію за результатами роботи за 2014 рік в розмірі 249317,05 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 46252,04 грн., одноразову вихідну допомогу в розмірі 126335,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 377526,60 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ «Укртелеком» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що Угода про припинення контракту укладена не була, оскільки сторони не досягли згоди щодо її питань. В свою чергу, суд за клопотанням відповідача не витребував від позивача оригінал Угоди про припинення контракту, якою позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на події на півострові Крим внаслідок його окупації Російською Федерацією ставить під сумнів можливість прийняття рішення про преміювання позивача. Окрім того, з посиланням на умови Колективного договору ПАТ «Укртелеком» на 2011-2014 роки та Положення про порядок преміювання працівників товариства за основними результатами господарської діяльності, зазначає, що преміювання не є обов»язковим заохоченням.

З посиланням на відсутність в умовах контракту домовленості про виплату вихідної допомоги, вважає її стягнення необґрунтованим.

Посилається на те, що до повноважень позивача було віднесено право вирішувати питання щодо оплати свої праці, у зв»язку із чим зазначає про відсутність підстав позову. Одночасно зазначає про можливість здійснення розрахунків із позивачем окупаційною владою.

Окрім того, зазначає, що у зв»язку із окупацією території півострова ПАТ «Укртелеком» втратило контроль над належними йому господарськими одиницями, а відтак і всією документацією, яка могла б підтвердити право позивача на отримання компенсації за невикористану відпустку, фактичного відпрацьованого часу тощо.

Згідно із положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відповідач вважає, що вся відповідальність повинна бути перекладена на країну окупанта.

З огляду на викладені обставини також вважає, що на відповідача не може бути покладено обов»язок з виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки події відбувались не з вини відповідача.

Також зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставини, що він не працевлаштований, що мало б значення для вирішення питання про стягнення зазначеного виду виплати.

В судовому засіданні представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено угоду про припинення контракту, відповідачем цю обставину не спростовано та не підтвердження факту розрахунку за цією угодою.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 26 березня 2014 року між ПАТ «Укртелеком» в особі голови ПАТ «Укртелеком» Баринова О.О. та ОСОБА_4 укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_4 був прийнятий на роботу на посаду директора Кримської філії ПАТ «Укртелеком» на умовах, визначених Положенням про відповідну філію Товариства, контрактом та чинними законодавством України.

Пунктами 1.5, 1.7 Контракту визначено, що працівник підпорядковується безпосередньо Директору ПАТ «Укртелеком» та підконтрольний Голові ПАТ «Укртелеком». При виконанні роботи працівник керується рішеннями, наказами, вказівками, документами органів управління товариства, уповноважених осіб роботодавця виданими в межах їх компетенції та іншими документами нормативного та/або розпорядчого характеру.

Пунктом 10.1 Контракту визначено, що він вступає в силу з 01 квітня 2014 року та діє до 30 вересня 2014 року.

Наказом від 26 березня 2014 року №46/621-к за підписом Голови ПАТ «Укртелеком» Баринова О.О. ОСОБА_4 призначено на посаду директора Кримської філії ПАТ «Укртелеком» з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року включно на умовах Контракту від 26 березня 2014 року.

22 вересня 2014 року між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду №2 до контракту від 26 березня 2014 року, відповідно до якої було продовжено до 30 вересня 2015 року дію Контракту.

Відповідно до даних Додатку №1 до Контракту від 26.03.2014 року директору філії виплачується щомісячна заробітна плата в розмірі 37680 грн. (до оподаткування) за фактично відпрацьований час. Щомісячна заробітна плата включає всі виплати, передбачені Колективним договором ПАТ «Укртелеком», без врахування надбавки за роботу в умовах режимних обмежень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414. Директор філії за рішенням Голови ПАТ «Укртелеком» може отримувати премію за результатами роботи за рік в розмірі до 50 відсотків річної заробітної плати за фактично відпрацьований час за рік, за умови фактичного відпрацювання на посаді директора філії не менше шести місяців протягом відповідного року та виконання ключових показників ефективності («КПЕ»), викладених в додатку №2, який є невід»ємною частиною цього Контракту. Оцінка результатів виконання Директором філії ключових показників ефективності за рік та рішення про виплату премії за результатами роботи за рік приймається до 31 березня року, наступного за звітним. Виплата премії за результатами роботи за рік здійснюється до 30 квітня року, наступного за звітним.

Відповідно до пункту 27 Положення про Кримську філію ПАТ «Укртелеком» Голова Правління Товариства призначає та звільняє з посади Директора Філії, підписує з ним контракт, видає довіреність на право вчинення юридичних дій від імені Товариства. Пунктом 28 визначено, що у контракті встановлюється строк повноважень директора Філії, його права і обов»язки, відповідальність, умови оплати його праці і преміювання за підсумками господарської діяльності, які визначаються відповідно до Статуту та внутрішніх актів Товариства.

06 листопада 2014 року ПАТ «Укртелеком» за підписом директора Курмаз Ю.П. та погодженням Баринова О.О. видано наказ №599 про врегулювання діяльності Кримської філії ПАТ «Укртелеком» у зв'язку із вступом в силу закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України». Даним наказом, зокрема, було впроваджено застосування мультивалютного режиму у діяльності Кримської філії ПАТ «Укртелеком». Наказано забезпечити з 01 жовтня 2014 року облік розрахунків за телекомунікаційні послуги, що надаються філією на території ВЕЗ «Крим» наступним чином: облік платежів, які здійснені в рублях, проводити в гривнях, для чого суму платежів в російських рублях ділити на коефіцієнт 3,4.

19 листопада 2014 року директором Кримської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_4 видано наказ №255 у відповідності з Наказом №599 від 06 листопада 2014 року «Про виплату заробітної плати», яким зобов'язано головного бухгалтера ОСОБА_5 розраховувати та виплачувати заробітну плату в рублях відповідно до діючого штатного розпису із застосуванням коефіцієнту 3,4.

Наказом ПАТ «Укртелеком» від 09 лютого 2015 року №195-к про зміну в керуючому складі ОСОБА_4 звільнено з посади директора кримської філії ПАТ «Укртелеком» 12 лютого 2015 року за згодою сторін з виплатою всіх належних сум відповідно до угоди про припинення Контракту, за його заявою.

На підтвердження сум, належних до виплати, позивачем надано копію Угоди про припинення контракту між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_4, за змістом якої передбачено припинення трудових відносин між ОСОБА_4 та ПАТ «Укртелеком», припинення дії Контракту від 26 березня 2014 року за згодою сторін з 12 лютого 2015 року, а також ПАТ «Укртелеком» зобов'язалось здійснити не пізніше дати припинення контракту повний розрахунок, а саме виплатити: заробітну плату за січень за фактично відпрацьований час в розмірі 143180 рублів (з урахуванням суми заробітної плати, виплаченої за першу половину січня), що складає 42111,76 грн.; заробітну плату за лютий за фактично відпрацьований час в розмірі 69219,47 рублів, що складає 20358,67 грн.; премію за результатами роботи за 2014 рік за фактично відпрацьований час в розмірі 847678 рублів, що складає 249317,05 грн.; компенсацію за невикористану відпустку (32 календарних дні) в розмірі 157256,96 рублів, що складає 46252,04 грн.; одноразову вихідну допомогу в розмірі 429540 рублів, що складає 126335,29 грн. згідно розрахункового курсу ПАТ «Укртелеком» по виплаті коштів працівникам, а всього заборгованість, пов'язана зі звільненням складає 164 6874,66 рублів або 484374,90 грн.

Відповідно до даних Довідки №90 від 02 листопада 2015 року, виданої філією ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_4 був звільнений 12 лютого 2015 року відповідно до наказу ПАТ «Укртелеком» №195-к від 09 лютого 2015 року. Розрахунок при звільненні з ним не проведений.

Окрім того, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем надано Наказ №3741-к від 02 грудня 2015 року Про внесення змін в наказ №195-к від 09 лютого 2015 року, згідно якого цей Наказ викладно в наступній редакції: «звільнити ОСОБА_4, директора Кримської філії ПАТ «Укртелеком», 12 лютого 2015 року за п.1 ст.38 КЗпП України, у зв»язку із звільненням за власним бажанням. Підстава: заява ОСОБА_4 (додається)».

Наведене дає підстави для висновку про те, що 12 лютого 2015 року між сторонами припинено трудові відносини, ця обставина підтверджена належними доказами та сторонами не спростовується.

При цьому, зміна формулювання підстави звільнення «за згодою сторін з виплатою всіх належних сум відповідно до угоди про припинення Контракту» на формулювання «за п.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням» на вирішення даної справи не впливає, оскільки факт припинення трудових відносин з 12 лютого 2015 року не спростовується, а вирішуючи спір в частині належних позивачеві сум до виплати, колегія суддів виходить з того, що факт укладення Угоди про припинення контракту між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_4 із визначенням конкретних сум до виплати є недоведеним, оригінал такої угоди суду не надано, перша сторінка копії угоди, наданої позивачем, не містить відомостей про реквізити сторін (підпис, відбиток печатки), доказів про досягнення між сторонами домовленості про виплату сум відповідно до змісту цієї угоди матеріали справи також не містять.

Відтак, вирішуючи спір про стягнення грошових коштів, належних працівникові при звільненні, колегія суддів виходить з умов контракту, укладеного між сторонами, з відповідними додатками, вимог КЗпП України, а також спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню до правовідносин між працівником та роботодавцем на території АРК в період розірвання трудових відносин.

Колегія суддів уважає, що відповідачем не доведено проведення виплати заробітної плати позивачу за січень 2015 року та лютий 2015 року. Твердження відповідача щодо обов»язку позивача здійснювати виплату таких сум є безпідставними з огляду на умови Контракту, зміст Статуту ПАТ «Укртелеком» та Положення про Кримську філію ПАТ «Укртелеком».

Відтак, колегія суддів уважає, що заробітна плата за січень 2015 року в сумі 37680 грн. та за лютий 2015 року в сумі 15072 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із даних Додатку №1 до Контракту від 26 березня 2014 року директору філії виплачується щомісячна заробітна плата в розмірі 37680 грн. (до оподаткування) за фактично відпрацьований час.

Вимоги в частині стягнення премії за результатами роботи за 2014 рік задоволенню не підлягають, оскільки згідно умов пункту 4.3 Контракту, укладеного між сторонами, премія може бути нарахована працівнику з урахуванням його роботи. Згідно із даними Додатку №1 до Контракту від 26 березня 2014 року рішення про виплати премії приймає Голова ПАТ «Укртелеком» за оцінкою результатів виконання Директором філії ключових показників ефективності за рік. Доказів про прийняття Головою правління відповідного рішення матеріали справи не містять.

Вимоги в частині виплати компенсації за невикористану відпустку задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів про невикористання такої відпустки протягом періоду роботи та виникнення права на отримання такої компенсації. З даних довідки по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_4 в 2014 році, яка виплачувалась готівкою з каси Кримської філії ПАТ «Укртелеком», складеної за даними бухгалтерського обліку на підставі інформації, що знаходиться в автоматизованій системі «Парус», убачається факт виплати ОСОБА_4 в листопаді 2014 року грошових коштів в рахунок оплати основної відпустки. Матеріали справи не містять відомостей про невикористані дні щорічної відпустки, відповідно до кількості яких проводиться відповідне нарахування. Відтак з урахуванням даних щодо компетенції директора Філії відповідно до п.32 Положення про філію, посаду якого обіймав позивач, за відсутності доступу відповідача до первинних документів в умовах діяльності філії на території України, що є тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, колегія уважає такі вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Вимоги в частині стягнення одноразової вихідної допомоги задоволенню не підлягають, оскільки умови контракту не містять обов»язку відповідача здійснити таку виплату при припиненні трудового договору. Посилання позивача як на підставу виплати вихідної допомоги на п.6 ст. 36 КЗпП України є безпідставним, оскільки зазначена правова норма підлягає застосуванню у разі припинення трудового договору у зв»язку із відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв»язку із зміною істотних умов праці. Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту припинення трудових відносин на підставі п.6 ст.36 КЗпП України.

В частині вирішення спору про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, колегія суддів виходить з наступного.

В силу ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Положеннями ст.117 КЗпП України встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні з вини власника або уповноваженого ним органу.

Разом з цим, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-УІІ визначено особливий правовий статус території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, порядок забезпечення реалізації прав громадян та визначення відповідальності за порушення таких прав. Відповідно до ч.2 ст. 1 цього Закону датою початку тимчасової окупації визначено 20 лютого 2014 року.

Згідно із ст.2 цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Стаття 5 регулює питання захисту прав і свобод людини і громадянина, культурної спадщини на тимчасово окупованій території.

Так, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов»язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв»язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до частини 3 ст.5 цього Закону відповідальність за порушення визначених Конституцією та Законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу - окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Згідно перехідних положень цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та втрачає чинність з моменту повернення тимчасово окупованої території під загальну юрисдикцію України за умови попереднього і повного відшкодування збитків, нанесених внаслідок такої тимчасової окупації, у тому числі моральних збитків примусово переміщених осіб, або з дня прийняття Верховною Радою України рішення про визнання цього Закону таким, що втратив чинність. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Окрім того, 12 серпня 2014 року прийнято Закон України №163-УІІ «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності 22 листопада 2014 року. Цей Закон є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створює вільну економічну зону «Крим» ( далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.

Відповідно до ст.1 цього Закону ВЕЗ «Крим» запроваджується у межах двох адміністративно-територіальних одиниць України: Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Відповідно до п.11.1 ст.11 цього Закону на громадян України, які постійно або тимчасово проживають на території ВЕЗ «Крим» та/або перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, який має місцезнаходження на території ВЕЗ «Крим», поширюються положення конвенцій Міжнародної організації праці, згода на обов»язковість яких надана Україною, принципи Тристоронньої декларації засад, котрі стосуються багатонаціональних корпорацій та соціальної політики 1977 року, а також законодавство України про працю.

Відповідно до п.12.10 (в) цього Закону на тимчасово окупованій території України особа не несе юридичної відповідальності за невиплату або за затримку виплати заробітної плати працівникам, передбаченої законодавством України, якщо така невиплата (затримка) виникла внаслідок тимчасової окупації (обставин непереборної дії).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню до правовідносин між працівником та роботодавцем на території АРК в період розірвання трудових відносин.

Відтак, ураховуючи, що невиплата заробітної плати мала місце внаслідок тимчасової окупації (обставин непереборної дії), відповідач в силу наведених вище норм не несе юридичної відповідальності у вигляді виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівникові провадиться власником або уповноваженим ним органом, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань.

Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв»язок між протиправною поведінкою та наставшими наслідками.

Оскільки невиплата заробітної плати мала місце за відсутності винних дій відповідача та внаслідок обставин непереборної сили, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за січень 2015 року в розмірі 37680 грн. та 15072 грн. за лютий 2015 року, а всього підлягає стягненню 52 752 грн., що є сумою без відрахування податків та обов»язкових платежів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 527 грн. 52 коп. пропорційно розміру позовних вимог, що задовольняються судом.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», подану представником за довіреністю Висоцьким Романом Володимировичем, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за січень 2015 року в розмірі 37680 грн. та 15072 грн. за лютий 2015 року, а всього стягнути 52 752 грн., що є сумою без відрахування податків та обов»язкових платежів.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь держави судовий збір у розмірі 527 грн. 52 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов