Справа 206/6274/16-ц
Провадження 2/206/1508/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"29" грудня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Портній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

02 листопада 2016р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 17.04.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір № DNL0AE00005834, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 32100,00 доларів США строком до 15.04.2011р, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 24.10.2016р. утворилась заборгованість у розмірі 32600,91 доларів США.

На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача не всю суму заборгованості за кредитним договором від 17.04.2006р. № DNL0AE00005834 а лише 3533,28 долари США, що за курсом 25,66 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.10.2016р. складає 90663,96грн. та судовий збір у розмірі 1378грн. (а.с.2-3).

В судовому засіданні представник позивача не з'явився подав але при подачі позову в позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі (а.с.3).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 17.04.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № DNL0AE00005834, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 32100,00 доларів США, строком до 15.04.2011р. зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до даного договору, п.1.3 предметом застави за договором є автомобіль марки MERCEDES, який належить позичальнику на підставі права власності.

Відповідно до п. 4.1 договору при порушенні позичальником зобов'язання із погашення кредиту , позичальник сплачує баку пеню у розмірі 0,15% від суми просроченної заборгованості по кредиту за кожний день прострочки.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNL0AE00005834 ОСОБА_1 станом на 24.10.2016 рік має заборгованість у розмірі 32600,91 долари США, яка складається з: 2783,28 доларів США заборгованості за кредитом, 6855,24 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2040,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 20922,39 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4-6).

Позивач просить стягнути з відповідача часткову суму заборгованості а саме в розмірі 3533,28 долари США, яка складає 2783,28 долари США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 750,00 долари США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Заперечення відповідача, щодо недотримання банком істотних умов договору та те, що договір є неукладеним суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписував кредитно-заставний договір, для придбання автомобіля, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони пов'язані взаємними правами та обов'язками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобов'язання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України.

Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконали прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку з боржника, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

При цьому суд виходить з курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 29.12.2016р. 26,89 гривні за один долар США, отже у еквіваленті національної валюти України заборгованість складатиме за сумою кредиту - (2783,28 дол. США + 750,00 дол. США) Х 26,89 = 165825,49 дол. США Х 26,89 = 95009,90 (грн.)

Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549-551, 610, 611, 638, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № DNL0AE00005834 від 17.04.2006 року неповну суму заборгованості, що утворилася станом на 24.10.2016р., яка складається з: 2783,28 долара США заборгованості за кредитом, 750,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, загалом у розмірі 3533,28 долара США, що в еквіваленті за курсом НБУ 26,89 гривні за 1 долар США що дорівнює 95009,90 ( дев'яносто п'ять тисяч дев'ять) гривень 90 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачем - у разі відмови в перегляді заочного рішення.

Суддя А.О. Сухоруков