Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської районної державної адміністрації, Управління Державного земельного агентства України в Дніпропетровському районі Дніпропетровській області, ОСОБА_5, голови обслуговуючого кооперативу садівничого товариства «Рассвет-7» ОСОБА_6, обслуговуючого кооперативу садівничого товариства «Рассвет-7», треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, Державний кадастровий реєстратор на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про поновлення в правах члена садівничого товариства, визнання недійсним і скасування розпорядження та державного акта про право власності на земельну ділянку, зобовʼязання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що 18 червня 1993 року її було прийнято до членів СТ «Рассвет-7», розташованого на території Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, нею було сплачено вступний внесок у сумі 250 крб.

У 2006 році вона захворіла та понад півроку знаходилася на лікарняному, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати членських внесків, які нею було сплачено у 2008 році у присутності голови СТ «Рассвет-7», який виписав їй нову книжку і зробив запис, що заборгованості немає.

16 липня 2008 року голова СТ «Рассвет-7» ОСОБА_6 видав їй довідку, що вона користується земельною ділянкою НОМЕР_1 площею 0,09 га, яка була надана для користування у 1994 році, заборгованості за платежами немає. Того ж дня її сином ОСОБА_7 подана заява про приватизацію земельної ділянки НОМЕР_1 та 21 листопада 2008 року за № 4822р останнім отримано дозвіл голови Дніпропетровської районної державної адміністрації на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. 03 лютого 2009 року ТОВ «Геотранстзем» виконало комплекс землевпорядних та топографо-геодезичних робіт.

07 квітня 2009 року межі земельної ділянки були узгоджені із власниками суміжних земельних ділянок: ОСОБА_8 (земельна ділянка № НОМЕР_2), ОСОБА_9 (земельна ділянка № НОМЕР_3), ОСОБА_10 (земельна ділянка № НОМЕР_4), а від голови товариства отримано письмове підтвердження. Однак, 08 липня 2009 року ТОВ «Геотранстзем» повідомило її, що має місце накладення земельних ділянок і у базі даних земельних ресурсів земельна ділянка № НОМЕР_5 співпадає за координатами земельної ділянки НОМЕР_1 і приватизована ОСОБА_5

Дізнавшись про накладення земельних ділянок, ОСОБА_4 07 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що згідно з генеральним планом у СТ «Рассвет-7» існує лише одна ділянка з порядковим номером «НОМЕР_5», яка не межує із ділянкою НОМЕР_1 та суміжними з ділянкою НОМЕР_1 земельними ділянками; власником земельної ділянки № НОМЕР_5 є не ОСОБА_5, а ОСОБА_11; до власників суміжних земельних ділянок № НОМЕР_2 (власник ОСОБА_12.) та № НОМЕР_3 (власник ОСОБА_9.) власник ділянки № НОМЕР_5 ОСОБА_5 не зверталася з питань погодження зовнішніх меж земельних ділянок; ніхто з її сусідів не бачив ОСОБА_5 ні на ділянці, ні у садовому товаристві, ніхто не знає, яким чином остання набула членства в СТ «Рассвет-7». Державний акт був зареєстрований за № НОМЕР_6 від 18 квітня 2012 року, тобто з цього моменту ОСОБА_5 набула право власності на земельну ділянку № НОМЕР_5 у СТ «Рассвет-7». Голова СТ «Рассвет-7» ОСОБА_6 пояснював зазначену ситуацію, як технічну помилку.

У травні 2014 року під час слухання цивільної справи за позовом ОСОБА_7 стало відомо, що протоколом № 2 загальних зборів від 22 вересня 2007 року її виключено із членів СТ «Рассвет-7». ОСОБА_4 вважала зазначене рішення незаконним з тих підстав, що про виключення її із членів СТ «Рассвет-7» у 2007 році її ніхто не попереджав, вона систематично сплачувала членські внески, плату за користування електроенергією, цільовий внесок за трансформатор; у протоколі № 2 загальних зборів від 22 вересня 2007 року зазначено, що були присутні 93 особи, але згідно із статутом СТ «Рассвет-7» за 2006 рік збори є легітимними за наявності 2/3 членів (у садовому товаристві 443 ділянки, тобто повинні бути присутніми на зборах 295 осіб); підпис ОСОБА_9 у технічній документації на ім'я ОСОБА_5 підроблений; на загальних зборах СТ «Рассвет-7» у 2007 року не розглядалось питання про її виключення із членів СТ «Рассвет-7». До того ж, як убачається зі слів ОСОБА_6, протоколи загальних зборів за 2007-2008 роки були знищені під час пожежі у його будинку.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року зазначене судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування протоколу загальних зборів, поновлення в правах членів садівничого товариства скасовано. Ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним та скасовано протокол загальних зборів СТ «Рассвет-7» від 22 вересня 2007 року № 2 в частині виключення ОСОБА_4 із членів СТ «Рассвет-7».

Поновлено ОСОБА_4 в членах СТ «Рассвет-7».

У іншій частині рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду в частині відмови в позові скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині; у решті рішення залишити без змін.

За таких обставин рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року переглядається в касаційному порядку в частині визнання недійсним і скасування розпорядження та державного акта про право власності на земельну ділянку, зобовʼязання вчинити дії.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що СТ «Рассвет-7» є громадською організацією, яку зареєстровано як юридичну особу 10 травня 1989 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до копії членської книжки садовода з 18 лютого 2008 року ОСОБА_5 надано садові ділянки АДРЕСА_1. Протоколом № 4 засідання правління СТ «Рассвет-7» від 24 лютого 2008 року ОСОБА_5 прийнято до членів садівничого товариства.

21 листопада 2008 року ОСОБА_7 (сину позивача) розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,09 га у власність для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Рассвет-7» за межами населеного пункту на території Балівської сільської ради. Указане розпорядження видано на підставі заяви члена СТ «Рассвет-7» ОСОБА_7 та довідки (підтвердження) за підписом голови цього садівничого товариства, що він дійсно є його членом та користується земельною ділянкою НОМЕР_1 площею 0,09 га, яка йому надана у користування у 1994 році.

Що стосується земельної ділянки № НОМЕР_5 в СТ «Рассвет-7», яка належить ОСОБА_5, загальною площею 0,1 га, для ведення садівництва на території Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, то зазначену земельну ділянку надано ОСОБА_5 у лютому 2008 року на підставі її заяви від 07 лютого 2008 року про прийняття до членів садівничого товариства з виділенням їй ділянок № № НОМЕР_5, 74 та затвердженим правлінням садівничого товариства протоколом від 24 лютого 2008 року № 4.

Між земельними ділянками № НОМЕР_5, яка об'єднує земельні ділянки № № НОМЕР_5, 74, та ділянкою НОМЕР_1 (спірна земельна ділянка), має бути ділянка НОМЕР_7, яка існує в план-схемі СТ «Рассвет-7», хоча фактично відсутня, оскільки, починаючи з 90-х років, під час приватизації земельних ділянок, які розташовані до спірних ділянок та за ними, відбувалися некоректні заміри лінійних розмірів. Фактична площа земельних ділянок НОМЕР_8 в СТ «Рассвет-7» складає приблизно 0,16 га, з яких ділянка ОСОБА_5 № НОМЕР_5 має площу 0,1 га, а решта - 0,06 га закріплена за ділянкою НОМЕР_1.

18 квітня 2012 року ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 11 квітня 2011 року № 797-р видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для ведення садівництва, яка розташована та території Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, СТ «Рассвет-7», діл. № НОМЕР_5.

На час розгляду справи у ОСОБА_7 (сина позивача) наявна замовлена ним технічна документація на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,12 га, яка не погоджена головою Дніпропетровської районної державної адміністрації та начальником відділу Держкомзему у Дніпропетровській області.

Доказів, які б підтверджували факт погодження відповідним органом цієї проектної документації, а також рішення державної адміністрації про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивача матеріали справи не містять.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання недійсними і скасування розпорядження та державного акта про право власності на земельну ділянку, зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року в частині визнання недійсним і скасування розпорядження та державного акта про право власності на земельну ділянку, зобовʼязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова