АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2339/16 Головуючий 1 інст. Руднєва О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря: Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_4, третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 09.04.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «Ніссан», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Ніссан», власником якого є ОСОБА_5 Відповідно до постанови суду від 15.05.2012 року винною у вчиненні ДТП визнана ОСОБА_4 24.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Шкода, завдана дорожньо-транспортною пригодою у сумі 5620,13 грн. позивачем була відшкодована ОСОБА_5 З урахуванням викладеного позивач просила суд в порядку суброгації стягнути з ОСОБА_4 суму 5620,13грн. та судовий збір.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «СК «ВУСО» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.11.2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.01.2015 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 березня 2014 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 4 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ «СК «ВУСО» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «СК «ВУСО» суму завданої шкоди в розмірі 5620,13 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «СК «ВУСО» витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

31.08.2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.09.2015 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що заочне рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглядаючи справу та задовольняючи позов, суд 1 інстанції у своєму рішенні правильно посилався на те, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в регрессному порядку обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони правильні, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам по справі.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка та згідно встановленого постановлено рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобовязується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом 1 інстанції було правильно встановлено, що 09.04.2012 року сталася ДТП за участю автомобіля Ніссан державний реєстраційним номер АХ 9529СА під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5

В наслідок ДТП було завдано шко ди автомобілю Ніссан, власником якого є ОСОБА_5

Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.05.2012 року винною у вчиненні ДТП визнана ОСОБА_4

24 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № -01.

Страховим випадком, згідно до договору страхування, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного внаслідок настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування згідно п.5.2договору страхування є рахунок станції технічного обслуговування.

Відповідно до наряду-замовлення № 32 ФОП ОСОБА_6 від 19.04.2012 року, рахунку-фактури № 1/29 ФОП Філатов С О. від 29.05.2012 року вартість матеріального збитку, заподіяного складає 7943,66. З кошторису збитків виключена вартість робіт та матеріалів згідно п.11.3.1 Договору страхування (роботи позиції 1,3,4 наряду-замовлення № 32 ФОП ОСОБА_6 загальної вартістю 4020грн. При розрахунку суми страхового відшкодування було застосовано коефіцієнт пропорційності в розмірі 0,7075(п.10.11 договору). Отже, сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування за договором страхування, становила 5620,13 грн., про що було складено страховий акт № 2235-02 від 04.07.2012 р.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Сума страхового відшкодування правильно визначена ПАТ Страхова компанія «ВУСО» на підставі страхового акту № 2235-02 від 04.07.2012 р., та виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, листа вигодонабувача за договором страхування - ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» від 24.04.2012 р. та страхового акту № 2235-02 від 04.07.2012р. Платіжним дорученням № 8057 від 04.07.2012 р. було перераховано 5620,13 грн.

Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання про відшкодуванню шкоди, і якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються у цих межах.

На підставі ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який сплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за нанесений збиток.

Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зі змісту статті 1191 ЦК України вбачається, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоди) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. За загальним правилом, на боржника за зворотною вимогою покладається обов'язок відшкодувати кредитору сплачений ним третій особі платіж у повному обсязі.

На момент ДТП, цивільна відповідальність водія ОСОБА_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована у ПрАТ «УІСК «Інвестсервіс», але відповідачка не надала оригінал полісу, а третя особа не відшкодувала нанесену майнову шкоду.

Страховою компанією платіжним дорученням № 8057 від 04.07.2012 року було перераховано 5620,13грн.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає правильним висновок суду 1 інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в регресному порядку обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, та стягнути заподіяну матеріальну шкоду належить з відповідачки ОСОБА_4, яка здійснювала експлуатацію джерела підвищеної небезпеки та визнана винною у ДТП, яка сталася 09.04.2012 року.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судова колегія, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317,319,324 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді В.В. Кокоша

ОСОБА_1