Справа №263/8454/16-ц
Провадження №2/263/2079/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
4 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
5.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (Артема) в м.Маріуполі, з тих підставах, що останній після розірвання шлюбу з 16.05.2005 року перестав проживати в квартирі, покинув жиле приміщення добровільно, його майна в квартирі не має, ним не сплачуються комунальні послуги.
Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.05.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №3003, ОСОБА_1 успадкувала спадщину баби ОСОБА_3, яка померла 10.12.1991 року, що складається із квартири АДРЕСА_2.
19.06.1992 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №947, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії VІ-НО №302108.
16.05.2005 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №520, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбів серії І-НО №008168.
Згідно особистого рахунку №261 на квартиру АДРЕСА_2, за вказаною адресою значиться зареєстрованим з 29.08.2002 року відповідач ОСОБА_2
За даними акту КСН «Азовський» від 30.06.2016 року у вказаній квартирі значиться зареєстрованим ОСОБА_2, але останній фактично в квартирі не проживають з 16 травня 2005 року по теперішній час.
Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що ОСОБА_2, будучи колишнім член сімї власника більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, його майна в квартирі не має, квартира ним покинута добровільно.
З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі, знявши з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Оскільки позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,61,88,197,209,212,214,215,218,224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, знявши його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневій районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвали, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя : П.І. Папаценко