Справа № 520/112/15-ц
Провадження № 2/520/1375/16
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, третя особа - Відділ опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача, вказував на те, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання позичальника за кредитним договором, у якому позивач виступає кредитором, в наслідок чого за такими зобов'язаннями утворилась заборгованість. Належне виконання вказаних зобов'язань забезпечено іпотекою: в іпотеку банку відповідачем було передано приналежну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
З викладеного, та посилаючись на норми законодавства представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги та звернути стягнення заборгованості, що випливає з долучених до позовної заяви розрахунків, та яка станом на 01.10.2014 року складає 1624451,03 грн., на вказаний предмет іпотеки.
Учасники справи у судове засідання не з'явились. Про час та місце вирішення справи сторони повідомлялись у встановленому законом порядку, однак про поважні причини своєї неявки до суду не повідомили.
Представник позивача звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позивачем вимог з відстав їх необгрунтованості, у останні судові засідання 11.07.2016 року та 17.08.2016 року не з'явився, відомостей про поважність причин своєї неявки до суду не надав.
Представник третьої особи жодних заяв, клопотань або заперечень не надав.
Оскільки у цій справі судом вже виносилось Заочне рішення (від 17.07.2015 року), яке було переглянуто за заявою відповідача (ухвала від 14.12.2015 року), суд, зважаючи на вказані обставини неявки відповідача у судові засідання, керуючись положеннями ст.ст. 224-226, 232 ЦПК України, ухвалив постановити повторне Заочне рішення у справі.
Так, дослідивши доводи позову та перевіривши їх долученими до матеріалів справи доказами, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 01.10.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1624451,03 грн., з яких:
-сума заборгованості за кредитом - 992120,31 грн.;
-сума заборгованості за відсотками - 632330,72 грн.;
Вказана обставина підтверджується довідкою про заборгованість, що видана ПАТ «Дельта Банк».
При цьому суд зазначає про те, що відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
Разом з тим суд зазначає проте, що 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відповідно до вищевказаного Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору та договору іпотеки.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.
Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, суд доходить висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю, тобто для задоволення позову.
При цьому зважаючи на висновок суду про необхідність задоволення позову та звернення стягнення заборгованості відповідача перед позивачем на приналежну відповідачу житлову квартиру, а також на залучену до матеріалів справи Інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного режстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерузомого майна, індексний №34541904 від 05.03.2016 року, а.с. 53, та відомості інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, індексний №34544189 від 05.03.2015 року, суд доходить висновку про те, що що відомостей про наявність у відповідача іншого житла до суду не надано, а тому доходить кореспондуючого висновку про необхідність встановлення відстрочки виконання цього рішення після набрання ним законної сили, - до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат в розмірі 3654,00 грн.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 88,169, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 509, 514, 516, 526, 575, 610, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35, 37 Закону України «Про Іпотеку», суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, третя особа - Відділ опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України зупинити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Повторне заочне рішення позивач та відповідачі можуть оскаржити в загальному порядку, до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення.
Суддя Прохоров П. А.