АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ПрАТ «СК «Україна», про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 44659,49 грн., судовий збір в сумі 487,20 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року залишено без задоволення заяву відповідача про перегляд вказаного заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач, зокрема, посилається на ті обставини, що ПрАТ «СК «Україна» не ліквідовано та не визнано неплатоспроможним (банкрутом), відповідач є суб'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і є страхувальником ПрАТ «СК «Україна», у зв'язку з чим, відшкодування шкоди, завданої позивачу, повинна проводити саме страхова компанія.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «Україна», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

_____________________________________________________

Справа № 760/19336/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4758/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Оксюта Т.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 15 травня 2015 року приблизно о 10-00 год. в м. Києві на перехресті бул. Вернадського - вул. Депутатська, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Шкода», д.н. НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг, рухався по другорядній дорозі та не надав дорогу автомобілю, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн. (а. с. 16, 17, 18).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у ПрАТ «СК «Україна».

Внаслідок ДТП автомобіль позивача «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2, було завдано механічних пошкоджень.

Позивачем повідомлено ПрАТ «СК «Україна» про страхову подію.

Заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи були подані позивачем до ПрАТ «СК «Україна» 18 травня 2015 року (а. с. 12, 13-14).

Проте виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Україна» не здійснило.

Згідно висновку КНДІСЕ №8663/15-54 від 11 червня 2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2, внаслідок ДТП, на момент проведення експертизи, складає 44104,08 грн. (а. с. 22-32).

Окрім розміру реальних збитків для відновлення свого порушеного права позивачем було понесено додаткові витрати, а саме за проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 1105,92 грн. (а. с. 19, 21); за послуги банку було сплачено 22,12 грн. (а. с. 21); за підготовку рахунку СТО сплачено 234,42 грн. (а. с. 20); за відправлення телеграми сплачено 192,95 грн. (а. с. 15).

Всього позивачем було понесено збитків на 45659,49 грн.

Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідачем відшкодовано франшизу в сумі 1000,00 грн., яка не покривається страховим відшкодування.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що заподіяні матеріальні збитки у розмірі 44659,49 грн. підлягають стягненню з винної, у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, особи - ОСОБА_3

Також районний суд виходив з того, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, прийнято розпорядження № 905 від 30 квітня 2015 року про анулювання (відкликання) ліцензії ПрАТ «СК «Україна» на провадження страхової діяльності (а. с. 7-10).

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріальна шкода ОСОБА_2 в сумі 44659,49 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, з приводу того, що відповідач не є відповідальною за матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та те, що судом не застосовано Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», є безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно полісу № АІ/5583246 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) від 10 травня 2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» (а. с. 93).

Разом з тим, відповідно до роз'яснення п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Також відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладене, посилання апелянта на не застосування положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмовити в задоволенні позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова