Справа № 667/9856/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді Стамбула Н.В.

при секретарі Капітоновій А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТКСатурн», приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 05.07.2007р. між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» було укладено договір про іпотечний кредит № 58-07КН, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 144500, 00 доларів США під 12% річних із терміном користування кредитними коштами до 25.06.2027р.. 05.07.2007р. в якості забезпечення зобовязань по вказаному кредитному договору між ОСОБА_2 та банком було укладено іпотечний договір № 11-073С, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 по кредитному договору було укладено три договори поруки: договір поруки № НОМЕР_1 від 05.07.2007р., укладений між банком та позивачем, ОСОБА_3, договір поруки № НОМЕР_2 від 05.07.2007р., укладений між банком та ОСОБА_4, договір поруки № НОМЕР_3 від 05.07.2007р., укладений між Банком та ТОВ «ТКСатурн». 17.12.2012р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги по вказаному кредитному договору. Посилаючись на те, що укладений між сторонами кредитний договір суперечить нормам цивільного законодавства, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», позивач просить визнати недійсним договір про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07.2007р., укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство); визнати недійсним іпотечний договір № 11-073С від 05.07.2007р., укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство); скасувати запис, зареєстрований в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, внесений на підставі іпотечного договору № 11-073С від 05.07.2007р.; скасувати запис, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна про заборону відчуження квартири АДРЕСА_2, внесений на підставі іпотечного договору № 11-073С від 05.07.2007р.; визнати недійсним договір поруки № НОМЕР_1 від 05.07.2007р., укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3; визнати недійсним договір поруки № 49-07 СП від 05.07.2007р., укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_4; визнати недійсним договір поруки № НОМЕР_3 від 05.07.2007р., укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТКСатурн».

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі, треті особи чи їх представники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, суд, враховуючи згоду позивача, ОСОБА_2, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третіх осіб відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено, що 05.07.2007р. між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» (надалі- Банк) було укладено договір про іпотечний кредит № 58-07КН, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 144500, 00 доларів США під 12% річних із терміном користування кредитними коштами до 02.07.2027р.

05.07.2007р. в якості забезпечення зобовязань по вказаному кредитному договору між ОСОБА_2, як іпотекодавцем та ПАТ Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», як іпотекодержателем було укладено іпотечний договір № 11-073С, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 по кредитному договору було укладено три договори поруки: договір поруки № НОМЕР_1 від 05.07.2007р., укладений між Банком та позивачем, ОСОБА_3, договір поруки № НОМЕР_2 від 05.07.2007р., укладений між Банком та ОСОБА_4, договір поруки № НОМЕР_3 від 05.07.2007р., укладений між Банком та ТОВ «ТКСатурн».

17.12.2012р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги по кредитним договорам, в тому числі і по договору про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07.2007р.

Згідно зі ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до положень п. 3.1 Постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобовязані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобовязань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Відповідно до п. 3.2 Правил, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Із змісту договору про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07.2007р. вбачається, що він не відповідає вищезазначеним вимогам Закону України «Про захист право споживачів», а також положенням Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (надалі-Правила).

Так, всупереч п. 3.1, 3.2. Правил договір про іпотечний кредит не містить детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, а також графік платежів.

Крім того, у договорі про іпотечний кредит банк не включив обовязкові умови, встановлені ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача (пп. «В»), орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо) (пп.»Д»), варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги (пп.»Є»), податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію (пп. «И»), переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (пп. «І).

Аналогічні вимоги щодо змісту кредитного договору містить пункт 2.1 Постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808 передбачено, що банки зобовязані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема:можливу суму кредиту;строк, на який кредит може бути одержаний;мету, для якої кредит може бути використаний;форми та види його забезпечення;необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобовязаннями споживача;тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо);переваги та недоліки пропонованих схем кредитування;в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо);варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту;г) інші умови, передбачені законодавством.

Крім того, до кредитного договору Банк включив положення, які відповідно Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими та незаконними.

Так, відповідно до п.2.2 кредитного договору, за управління кредитними коштами встановлюється щомісячна комісійна винагорода в розмірі 0,1% на залишок кредитної заборгованості.

Відповідно до п. 3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповідно до абз. 3 п. 4 ст. 11 Закону, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до п. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Пунктом 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно п. 3.6. Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або, що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Окрім цього, відповідачем при укладенні оспорюваного договору було порушено ч.5 ст.49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» щодо перевірки кредитоспроможності позичальника.

Відповідно до ч.5 ст.49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», банк зобов'язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків.

Відповідно до положень глави 1 розділу VI Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368 (надалі Інструкція), кредитоспроможність позичальника визначається за показниками, що характеризують його здатність своєчасно розраховуватися за раніше одержаними кредитами, його поточне фінансове становище, спроможність у разі потреби мобілізувати кошти з різних джерел і забезпечити оперативну конверсію активів у ліквідні кошти.

Згідно абз.2 п.1.1 глави 1 розд. VІ Інструкції, кредитна діяльність банків пов'язана з кредитним ризиком або нездатністю контрагента виконувати частково або в повному обсязі свої зобов'язання згідно з угодою, тому банки зобов'язані оцінювати кредитоспроможність своїх контрагентів, вчасно ідентифікувати погані активи (тобто активи, за якими існує ймовірність отримання збитків), створювати необхідні резерви для списання безнадійних до погашення активів.

Докази проведення перевірки кредитоспроможності позивача, ОСОБА_2 при укладенні кредитного договору в матеріалах справи відсутні, а тому суд приходить до висновку, що така перевірка Банком не проводилась.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи, що умови договору про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07.2007р., укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не відповідають вищевказаним вимогам цивільного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07.2007р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачів в частині визнання недійсним іпотечного договору № 11-073С від 05.07.2007р. суд виходить з наступного.

Згідно частин 4, 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 11, ч.2 ст. 509 ЦК України, дійсне зобов'язання повинне ґрунтуватися на чинних правових підставах виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених законом, якими є договір або інший правочин, закон, рішення суду, і повинне бути спрямоване на реальне настання юридичних наслідків.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, враховуючи, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання кредитного договору, недійсність кредитного договору спричиняє недійсність договору іпотеки.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що іпотечний договір № 11-073С від 05.07.2007р. є також недійсним у звязку з недійсністю договору про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07.2007р.

Враховуючи недійсність договору про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07.2007р., є обґрунтованими та підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо визнання недійсними договору поруки № НОМЕР_1 від 05.07.2007р., укладеного між Банком та позивачем, ОСОБА_3, договору поруки № НОМЕР_2 від 05.07.2007р., укладеного між Банком та ОСОБА_4, договору поруки № НОМЕР_3 від 05.07.2007р., укладеного між Банком та ТОВ «ТКСатурн».

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, відповідні їм норми матеріального права, а також положення ст.ст.10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд вбачає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,57-60,88,208,209,212-215,224-227 ЦПК України, ст.ст. 203,215 ЦК України, ст.ст. 47,49,64 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.п.1.8, 1.10 гл.1 гл.2 р.1 Положення, абз.2 п.1.1. гл.1 розд. УІ Інструкції, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТКСатурн», приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про захист прав споживачів задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір про іпотечний кредит № 58-07КН від 05.07. укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство).

Визнати недійсним іпотечний договір № 11-073С від 05.07.2007р., укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним промислово- інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство).

Скасувати запис, зареєстрований в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, внесений на підставі іпотечного договору № 11-073С від 05.07.2007р.

Скасувати запис, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна про заборону відчуження квартири АДРЕСА_2, внесений на підставі іпотечного договору № 11-073С від 05.07.2007р.

Визнати недійсним договір поруки № НОМЕР_1 від 05.07.2007р., укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір поруки № НОМЕР_2 від 05.07.2007р., укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_4.

Визнати недійсним договір поруки № НОМЕР_3 від 05.07.2007р., укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТКСатурн».

Стягнути з пропорційно з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь держави судовий збір у сумі 1378 грн. (по 689 грн. з кожного)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідачі по справі мають право протягом 10 днів з дня отримання копії рішення подати заяву про перегляд заочного рішення до Комсомольського районного суду міста Херсона.

Суддя: Н.В.Стамбула