2-о/225/171/2016
225/2534/16-ц
РІШЕННЯ
28 квітня 2016 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бабенко С.С., при секретарі Федорцової І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,
12.04.2016 року представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 25 березня 2016 року у Куйбишевському районі міста Донецька, Донецької області, Україна.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 25 березня 2016 року помер батько заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на день смерті перебував на тимчасово окупованій території в місті Донецьку Донецької області. З метою отримання свідоцтва про смерть батька українського зразка заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції, проте їй було відмовлено в реєстрації смерті батька та видачі відповідного свідоцтва.
Представник заявника ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягав на задоволенні заявлених вимог.
Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиціїу судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення рішення.
Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.
У відповідності до абзацу другого ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Родинні відносини між померлою та заявником підтверджено наданими матеріалами справи.
Згідно до п.13 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Судом встановлено, що органом реєстрації актів було надано розяснення заявнику з приводу відмови у видачі свідоцтва про смерть, посилаючись на те, що медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово непідконтрольній території України вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть, тобто будь який акт, виданий такими органами, є недійсним і не створює правових наслідків. Єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті.
Як встановлено в судовому засіданні, факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 25 березня 2016 року у Куйбишевському районі міста Донецька, Донецької області, Україна, підтверджено наданими фотографіями з місця поховання, а також лікарським свідоцтвом про смерть №314 від 25.03.2016 року.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факт смерті. Судом встановлено, що у відповідності до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Донецьк відноситься до міст у Донецькій області, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є об'єктивні перешкоди. За таких обставин, необхідно заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.
Керуючись ст.ст.197 ч.2, 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, п.13 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 25 березня 2016 року у Куйбишевському районі міста Донецька, Донецької області, Україна.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя