Справа № 344/496/16-ц
Провадження № 2/344/2466/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

03 червня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди матері та надання дозволу на оформлення документів, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди матері та надання дозволу на оформлення документів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2009 року по 11 березня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2013 року неповнолітнього сина залишено проживати з матір'ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2014 року визначено місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком. Батьки дитини проживають окремо, а дитина проживає разом з позивачем. Відповідач після розірвання шлюбу покинула спільне житло, не цікавиться сином, не несе витрат на його утримання. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надавати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку і оздоровлення. За таких обставин позивач просить надати дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон України у супроводі батька або іншого уповноваженого ним представника до досягнення повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері, надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_2у супроводі батька або іншого уповноваженого ним представника до досягнення повноліття чотири рази на рік, в тому числі, але не виключно до наступних країн: країни Європейського союзу, в тому числі Австрія, Болгарія, Велика Британія, Греція, Італія, Іспанія, Франція, Португалія, Німеччина, Польща, Румунія, Угорщина, Хорватія, Чехія та інші країни), Турція, Грузія, Єгипет, Туніс, Об'єднані Арабські Емірати, Ізраїль, Сполучені штати Америки, Канада та в інші держави на розсуд батька.

15 квітня 2016 року до суду представником позивача надана заява, в якій позивач просить надати дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон України у супроводі батька або іншого уповноваженого ним представника до досягнення повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері, надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_2у супроводі батька або іншого уповноваженого ним представника до досягнення повноліття, в тому числі, але не виключно до наступних країн: країни Європейського союзу, в тому числі Австрія, Болгарія, Велика Британія, Греція, Італія, Іспанія, Франція, Португалія, Німеччина, Польща, Румунія, Угорщина, Хорватія, Чехія та інші країни), Турція, Грузія, Єгипет, Туніс, Об'єднані Арабські Емірати, Ізраїль, Сполучені штати Америки, Канада та в інші держави на розсуд батька.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі та слухати справу у відсутності позивача та представника позивача.

Відповідач у жодне судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, тоді як про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідач була викликана у судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» від 16 березня 2016 року № 50 (5670). Проте відповідач не повідомила про причини своєї неявки і не подала заяв про розгляд справи за її відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не прибула, проте до суду надана заява, в якій просить справу розглядати без участі представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, пояснила, що не заперечує проти тимчасового виїзду дитини за межі України без згоди матері у канікулярний період протягом року, просила задовольнити позовні вимоги частково.

Згідно положень частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2013 року, про що свідчить відповідна відмітка у паспортах позивача та відповідача (а.с. 8-9).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2014 року, що набрало чинності 21 липня 2014 року, визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та передано сина йому на виховання (а.с. 11-12).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживає позивач разом із сином (а.с. 13).

Згідно виписки з медичної карточки від 05 січня 2016 року, ОСОБА_3 має захворюванням: ЗНМ (загальне недорозвинене мовлення), синдром гіперактивної функції, аденоїди, гіпертрофія мигдаликів, додатково хорда (а.с. 14).

Як вбачається з довідки Дошкільного навчального закладу № 30 «Ластівка» від 29 грудня 2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дошкільний навчальний заклад № 30 «Ластівка» з вересня 2013 року, впродовж цього часу дитину супроводжує у дитячий садок батько ОСОБА_1, інші особи, зокрема мама дитини, впродовж вказаного періоду дитиною не цікавилася, в дитячий садок не навідувалася, питанням виховання сина не займалася (а.с.15).

З метою найкращого виховання дитини та її оздоровлення, підвищення її морального та духовного розвитку позивач бажає разом зі своїм сином здійснювати виїзди з дитиною до інших країн.

Стаття 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Частинами 1-3 статті 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Згідно частини 1 статті 3 зазначеного Закону, Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. У відповідності з вимогами п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно зі статтею 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статей 1-2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено у частині 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи те, що сторони не перебувають у шлюбі, місце проживання дитини визначено з батьком, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, духовного та культурного розвитку, згідно вимог статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, суд дійшов висновку про необхідність надання дозволу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_2у супроводі батька або іншого уповноваженого батьком представника до досягнення шістнадцятирічного віку, в тому числі, але не виключно до наступних країн: країни Європейського союзу, в тому числі Австрія, Болгарія, Велика Британія, Греція, Італія, Іспанія, Франція, Португалія, Німеччина, Польща, Румунія, Угорщина, Хорватія, Чехія та інші країни), Турція, Грузія, Єгипет, Туніс, Об'єднані Арабські Емірати, Ізраїль, Сполучені штати Америки, Канада та в інші держави на розсуд батька.

Оскільки для виїзду малолітньої дитини за кордон разом з батьком або іншим уповноваженим батьком представником необхідно оформити відповідні проїзні документи, тому суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон України у супроводі батька або іншого уповноваженого ним представника до досягнення шістнадцятирічного віку дитиною без згоди матері підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди матері та надання дозволу на оформлення документів підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до статті 33 Конституції України, статей 7, 150,155 Сімейного кодексу України, статті 313 Цивільного кодексу України, статей 2, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди матері та надання дозволу на оформлення документів - задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення проїзних документів на малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для тимчасового виїзду за кордон України у супроводі батька ОСОБА_1 або іншого уповноваженого ним представника без згоди матері ОСОБА_2.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_2у супроводі батька ОСОБА_1 або іншого уповноваженого ним представника до досягнення шістнадцятирічного віку, в тому числі, але не виключно, до країн Європейського союзу, в тому числі Австрія, Болгарія, Велика Британія, Греція, Італія, Іспанія, Франція, Португалія, Німеччина, Польща, Румунія, Угорщина, Хорватія, Чехія та інші країни), Турція, Грузія, Єгипет, Туніс, Об'єднані Арабські Емірати, Ізраїль, Сполучені штати Америки, Канада та в інші держави на розсуд батька ОСОБА_1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко