АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Гриня Костянтина Андрійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3459/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із таким рішенням суду Гринь К.А. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в матеріалах справи наявна заява від 04 березня 2011 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка містить всі істотні умови договору кредиту та підписана власноручно ОСОБА_2, що свідчить про укладення договору кредиту. Відсутність підпису позичальника на умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними та не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами. Крім того, поставивши підпис в заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_2 засвідчила те, що вона згідна з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Також зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 користувалася кредитним лімітом та погашала заборгованість, тобто погодилась з умовами укладеного договору, встановленим лімітом та відповідно отримала кредитну картку, яка є спеціальним платіжним інструментом.

В суді апеляційної інстанції Передереєв В.Г. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Банк просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором від 04 березня 2011 року, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 31 серпня 2015 року становить 25 072,28 грн., яка включає в себе 13 706,20 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8 845,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 170,11 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.3-5).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

При цьому, суд виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» не доведено наявності укладеного між сторонами договору.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2011 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6).

Також 04 березня 2011 року ОСОБА_2 було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної кари «Кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» (а.с.7).

Підписавши, довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», ОСОБА_2 погодилась з усіма умовами кредитування за вказаним договором, що свідчить про укладення між ПАТ КБ «Приватбанку» та ОСОБА_2 кредитного договору.

В анкеті-заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_2 ознайомилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та погодилась з ними. Також ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послугта тарифами складає між нею та банком договір, про що свідчить її підпис в анкеті-заяві (а.с.6, зворот).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії зі сплатою процентів у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором від 04 березня 2011 року, внаслідок чого станом на 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 25 072,28 грн., яка включає в себе заборгованість по тілу кредиту у розмірі 13 706,20 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 8 845,97 грн., заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом у розмірі 850,00 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 1 170,11 грн. (а.с.3-5).

ОСОБА_2 не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, а тому вказані суми підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 557,80 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Гриня Костянтина Андрійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 04 березня 2011 року в розмірі 25 072 (двадцять п'ять тисяч сімдесят дві) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2 557, (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В. Соколова