РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

судді Бабенко С.С,

за участю секретаря Панасенко Г.Ю.,

адвоката Бойко М.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заявленої вимоги зазначила, що з червня 2003 року по 14.08.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після фактичного розірвання шлюбних відносин, донька залишилися проживати разом з нею, відповідач проживав окремо від них.

З того часу, відповідач перестав піклуватися про свою дитину, ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме : не виховує дитину, не займається її навчанням та розвитком, не піклується про стан її здоров'я, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

В той час, вона постійно піклується про свою доньку, у виховання та матеріальному утримання дитини їй допомагає її чоловік ОСОБА_5, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, та який фактично замінив дитині рідного батька.

Згідно висновку комісії по захисту прав дитини виконавчого органу Дзержинської міської ради, є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка та її адвокат наполягали на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник служби у справах дітей Торецької міської ради в суді проти позову не заперечує, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що він є чоловіком позивачки, з якою перебуває у шлюбі з 2008 року. З цього часу він фактично замінив батька ОСОБА_4, а в теперішній час бажає її вдочерити. ОСОБА_4 не спілкується з батьком, він її не відвідує, не цікавиться її здоровьям, хоча знає де вона навчається, де проживає. Відповідач спочатку сплачував аліменти, але коли він надав доньці дозвіл на перетин кордону без його супроводу, ОСОБА_2 відмовилася від аліментів.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснив, що він є братом позивачки, батько дитини - ОСОБА_3 не займається вихованням ОСОБА_4, не відвідує її. Він часто буває у гостях у своєї сестри, але за останні 5-6 років ні разу його там не бачив.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно довідки ДКП «Дзержинськжитлосервіс» від 29.01.2016 року, ОСОБА_2 проживає за адресою : АДРЕСА_1, та має наступний склад сім'ї : ОСОБА_5 (чоловік), ОСОБА_4 (донька), ОСОБА_8 (син). (а.с. 10)

Згідно висновку виконавчого органу Дзержинської міської ради від 11.12.2015 року, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 13 ).

Згідно укладеного шлюбу 28.10.2008 року, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2. (а.с. 9).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своєї доньки ОСОБА_4, участі у її виховання та утриманні не приймає і вважає, що позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :