У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Бюро технічної інвентаризації м. Києва про відновлення становища, яке існувало до порушення (про визнання права власності на все домоволодіння у АДРЕСА_1), третя особа: ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відновлення становища, яке існувало до порушення (про визнання права власності на все домоволодіння у АДРЕСА_1).

01.11.2016 року ухвалою суду позов позивача визнано не поданим та повернуто останньому у зв'язку із не усуненням його недоліків.

08.12.2016 року ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва вищезазначену ухвалу Подільського районного суду м. Києва скасовано, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції мотивуючи тим, що суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 2 ст. 80 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» та не зазначив попередню суму судового збору, яка підлягає до стягнення.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що вона (позовна заява) подана з порушенням вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту, а тому підлягає залишенню без руху для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав.

Стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статті 119 та 120 ЦПК України встановлюють обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача.

Так ч. 5 ст. 119 ЦПК України визначає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Стаття 79 ЦПК України визначає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На даний час таким законом, який визначає розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати при зверненні з позовом до суду в порядку цивільного судочинства є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Проаналізувавши зміст поданої позивачем до суду позовної заяви та врахувавши її предмет, приходжу до висновку, що вона носить виключно майновий характер, оскільки позивачем пред'явлено вимогу про визнання права власності на домоволодіння.

Частина друга статті четвертої ЗУ «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 01.01.2016 року в Україні встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 1 378,00 грн.

За приписами статті 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що для визначення ціни позову у справах про визнання права власності на нерухоме майно потрібно виходити із його дійсної вартості (ринкової).

Мною встановлено, що позивачем не визначено ціни його позову і надано до суду два документи, що підтверджують сплату судового збору в загальному розмірі 700, 00 грн.

Я не визнаю зазначений розмір судового збору правильним виходячи з предмету спору (визнання права власності на все домоволодіння у АДРЕСА_1), оскільки ринкова вартість нерухомості в м. Києві, а тим паче на території Подільського району є значною, а тому зважаючи на ту обставину, що позивачем не визначено самостійно ціни його позову, відповідно до вимог ч. 2 ст. 80 ЦПК України вважаю за необхідне самостійно визначити суму судового збору на рівні максимальної ставки передбаченої ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, а саме п'яти розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 6 890, 00 грн., що на думку суду відповідає вартості предмета спору.

Враховуючи зазначене, позивачу необхідно здійснити доплату судового збору в розмірі 6 190, 00 грн., яку необхідно здійснити на наступні реквізити: р/р 0008, МФО 820019, код 37975298 ГУ ДКСУ у м. Києві.

Мною не можуть бути взяті до уваги посилання позивача про те, що його позов носить немайновий характер, оскільки як вбачається з його прохальної частини, останнім чітко зазначено, що він просить суд визнати за ним саме право власності на все домоволодіння у м. Києві по вул. Захарівській № 52. Позов про визнання права власності на майно, апріорі не може бути нематеріальним. Доказів того, що майно знищено, як зазначає сам позивач, останнім до суду не надано. Більш того, сам факт пред'явлення його позову про визнання права власності на все домоволодіння, навпаки свідчить про наявність такого домоволодіння, оскільки неможливо пред'явити позов про визнання права власності на те чого не існує.

З врахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку про доведеність тієї обставини, що позовна заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

Стаття 121 ЦПК України визначає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 6 ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 3, 11, 80, 118, 119, 120, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бюро технічної інвентаризації м. Києва про відновлення становища, яке існувало до порушення (про визнання права власності на все домоволодіння у АДРЕСА_1), третя особа: ОСОБА_2 - залишити без руху.

Надати позивачу строк в 3 (три) дні з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Роз'яснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали в указаний термін, матеріали позовної заяви будуть вважатись неподаними і повернуті йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. С. Декаленко