АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Чупікової В.В.

секретар Чубрей І.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок», Чернівецької міської ради, виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови ОСОБА_6, секретаря Чернівецької міської ради ОСОБА_7 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі, за апеляційними скаргами виконавчого комітету Чернівецької міської ради, комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 листопада 2015 року,

встановила:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив:

- визнати незаконним його звільнення з посади генерального директора комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» (далі КП «МТК «Калинівський ринок») з 1 квітня 2014 року;

- поновити позивача на посаді генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок».

Посилався на те, що він на підставі укладеного трудового контракту від 5 листопада 2012 року виконував обовязки генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок».

____________________________________________________________________________________________

№ 22ц-794/210/16р. Головуючий у 1 інстанції: Дудаков С. Є.

Категорія : 54 Доповідач: Винту Ю.М.

1 грудня 2013 року в контракт були внесені зміни шляхом викладення контракту у новій редакції.

Строк дії зазначеного контракту було встановлено до 4 листопада 2015 року.

31 березня 2014 року секретарем Чернівецької міської ради ОСОБА_7 видано розпорядження «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» та розірвання з ним трудового контракту» з підстав одноразового грубого порушення позивачем своїх трудових обовязків.

Вважав, що ним не були допущені порушення трудових обовязків при виконання роботи на посаді генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок», а тому його права, як працівника, були порушені.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» з 1 квітня 2014 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок».

Допущено негайне виконання рішення.

В апеляційних скаргах КП «МТК «Калинівський ринок» та виконавчий комітет Чернівецької міської ради просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Посилаються на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що обовязок встановлення факту порушення трудових обовязків, його характеру, зокрема чи є воно грубим законом покладено на роботодавця, яким в даному випадку є КП «МТК «Калинівський ринок», в особі органу управління, функції якого на момент звільнення позивача з посади здійснював секретар Чернівецької міської ради ОСОБА_7

Секретар Чернівецької міської ради ОСОБА_7 дій щодо перевірки виявлений фактів порушень діяльності ОСОБА_1 в поряду, визначеному статтею 149 КЗпП України не вчиняв.

Зміст акту індивідуальної дії щодо звільнення особи за одноразове грубе порушення трудових обовязків, яким є розпорядження секретаря Чернівецької міської ради ОСОБА_7 від 21 березня 2014 року, не містить посилання на порушення, з якими роботодавець повязував факт звільнення ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення трудових обовязків.

Протокол комісії з перевірки діяльності ОСОБА_1 щодо виконання умов контракту та вимог статуту КП «МТК «Калинівський ринок» був складений у письмовому вигляді не 31 березня 2014 року, а приблизно через 9-10 днів після проведення засідання комісії.

На секретаря Чернівецької міської ради покладається обовязком щодо дотримання приписів трудового законодавства, якими регулюється питання звільнення працівників, як в частині дотримання процедури звільнення, так і в частині наявності підстав для такого звільнення.

Прийняття керівником неефективних управлінських рішень або здійснення керівництва діяльності комунального підприємства на неналежному рівні контролю за діяльністю підлеглих працівників не є достатньою підставою для звільнення працівника на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Межі повноважень генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок», які визначені статутом підприємства, спростовує висновки щодо наявність порушень з боку позивача у його трудовій діяльності.

Звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушення вимог трудового законодавства, оскільки наявність вини позивача у грубому одноразовому порушення трудових обовязків не була доведена відповідачем.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно пункту 1 частини 1 стаття 41 КЗпП України встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Згідно статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 5 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та Чернівецькою міською радою укладено трудовий контракт згідно якого позивач був призначений на посаду генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» (а.с.5-10 т.1).

1 грудня 2013 року в контракт були внесені зміни шляхом викладення контракту у новій редакції (а.с.11-16 т1).

Згідно розпорядження Чернівецького міського голови №211-к від 31 березня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» з 1 квітня 2014 року за одноразове грубе порушення трудових обовязків на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України (а.с.17-18 т.1).

Підставою для вказаного розпорядження є протокол від 31 березня 2014 року комісії з перевірки діяльності генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» ОСОБА_1 щодо виконання ним умов контракту та вимог статуту КП «МТК «Калинівський ринок» з узагальнюючою довідкою (а.с.17-18 т.1).

На підставі розпорядженням Чернівецького міського голови від 28 лютого 2014 року №108-к було проведено службове розслідування відносно генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» ОСОБА_1 (а.с.75 т.1).

Комісією з перевірки діяльності генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» ОСОБА_1 щодо виконання умов контракту та вимог статуту КП «МТК «Калинівський ринок» встановлено наступні порушення: неналежне здійснення контролю за використання торговельних місць на ринку, недотримання вимог законодавства щодо передачі в оренду комунального майна та щодо передачі в користування торговельного місця, прийняття неефективного управлінського рішення, що призвело до витрат комунального підприємства (а.с.84-131 т.1).

Пунктом 5.3.4 статуту КП «МТК «Калинівський ринок», затвердженого рішенням 37 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 26 лютого 2009 року №864 визначено перелік повноважень генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» (а.с.30 т.1).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП «МТК «Калинівський ринок» відбулося з порушення вимог трудового законодавства, оскільки наявність вини позивача у грубому одноразовому порушення трудових обовязків не була доведена відповідачем.

Звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у ст. ст. 148, 149 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що дисциплінарне стягнення до позивача не застосовувалось.

За змістом норми, що закріплена в пункті 1 частини 1 статті 41 КЗпП України підставою для звільнення є вчинення особою одноразового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваючого, зокрема, неналежне виконання своїх обов'язків тощо.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 27 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Зокрема, у п. 1 ст. 41 КЗпП України йдеться про одноразове грубе порушення трудових обов'язків, а не про тривале, системне, що могло бути підставою для звільнення за інших підстав.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного ОСОБА_3 України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Важливим елементом застосування п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника.

З розпорядження секретаря Чернівецької міської ради ОСОБА_7 від 21 березня 2014 року вбачається, що воно не містить посилання на порушення, з якими роботодавець повязував факт звільнення ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення трудових обовязків.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції не врахував наступних обставин.

Згідно статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закону) сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. При цьому згідно з частиною пятою цієї статті сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Водночас при визначенні належного відповідача у справах згаданої категорії необхідно враховувати особливості правового статусу сільського, селищного, міського голови.

Так, відповідно до частини шостої статті 42 Закону при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою. Саме сільські, селищні, міські ради згідно з частиною першою статті 10 Закону є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Враховуючи зазначене, видаючи розпорядження щодо звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, сільський, селищний, міський голова діє від імені цієї територіальної громади.

Враховуючи наведене, виступати відповідачами у такій категорії справ мають сільська, селищна, міська рада, як орган місцевого самоврядування та голова відповідної ради. Цей висновок узгоджується зі статтею 18 Закону, згідно з якою орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції.

За таких обставин комунальне підприємство «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок», виконавчий комітет Чернівецької міської ради, секретар Чернівецької міської ради ОСОБА_7 є неналежними відповідачами.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень Конституції України які мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України) порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного ОСОБА_3 України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Предявляючи позов до відповідачів про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 не врахував, що саме по собі визнання незаконним його звільнення не відновить його порушене право, оскільки така вимога є неналежним способом захисту порушеного трудового права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає що, суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок», виконавчого комітету Чернівецької міської ради, секретаря Чернівецької міської ради ОСОБА_7 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі та в частині задоволення позову до Чернівецької міської ради та Чернівецького міського голови ОСОБА_6 про визнання звільнення незаконним з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові в цій частині.

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 листопада 2015 року слід залишити без змін.

Доводи апеляційних скарг виконавчого комітету Чернівецької міської ради, комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» висновків суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення позивача на роботі не спростовують.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент подання до суду позовної заяви) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З мотивувальної частині рішення вбачається, що колегія суддів приходить до часткового задоволення апеляційних скарг та відмови у позові ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок», виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

З платіжного доручення №92 від 24 листопада 2015 року вбачається, що КП МТК «Калинівський ринок» сплатив судовий за подання до суду апеляційної скарги в сумі 535 гривень 71 копійка.

З платіжного доручення №1526 від 27 листопада 2015 року вбачається, що виконавчий комітет Чернівецької міської ради сплатив судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 535 гривень 71 копійка.

Отже, з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» та виконавчого комітету Чернівецької міської ради слід стягнути по 535 гривень 71 копійка в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги виконавчого комітету Чернівецької міської ради, комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 листопада 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок», виконавчого комітету Чернівецької міської ради, секретаря Чернівецької міської ради ОСОБА_7 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі та в частині задоволення позову до Чернівецької міської ради та Чернівецького міського голови ОСОБА_6 про визнання звільнення незаконним скасувати.

В позові ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок», виконавчого комітету Чернівецької міської ради, секретаря Чернівецької міської ради ОСОБА_7 про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі відмовити.

В позові ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради та Чернівецького міського голови ОСОБА_6 про визнання звільнення незаконним відмовити.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» 535 (пятсот тридцять пять) гривень 71 копійка в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Чернівецької міської ради 535 (пятсот тридцять пять) гривень 71 копійка в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: