Справа № 331/5432/16-ц
Провадження № 2/331/1334/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Жуковій О.Є.

при секретарі Бойко М.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області , ОСОБА_2, ОСОБА_3 , третя особа Головне Управління Державної фіскальної служби України в Запорізькій області про зняття арешту із заставленого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просив звільнити з під арешту нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 154 Б кв.64 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 та перебуває в іпотеці у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 51108613 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь держави заборгованості на загальну суму 392 864,89 гривень.

В межах вказаного виконавчого провадження актом опису та арешту майна від 25.05.2016 року було описано та арештовано нежиле приміщення , що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Леніна, 154 Б, кв. 64, яке належить на праві власності ОСОБА_2.

Оскільки вказане нерухоме майно є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 08.06.2007 року, який було укладено між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та забезпечує виконання зобов»язань ОСОБА_3 щодо повернення кредитних коштів в розмірі 45 000 доларів США , позивач вважає дії з накладення арешту на вказане майно та з його примусової реалізації такими, що порушують вимоги чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов визнав, зазначивши, що іпотекодержатель має пріоритет права на задоволення забезпечених іпотекою вимог.

Представник відповідача до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області позов не визнала вказавши, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 51887189 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб заборгованості на загальну суму 801 607,46 гривень. В ході проведення виконавчих дій держвиконавцем 25.05.2016 року було проведено опис та арешт майна боржника, а саме: нежитлового приміщення за адресою : м. Запоріжжя, пр. Леніна, 154 Б кв.64. Оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек та іпотечного договору від 08.06.2007 року за № 475 в іпотеці у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» знаходилася квартира № 64 в будинку 154 Б по пр. Леніна в м. Запоріжжя, а в даному випадку державним виконавцем було арештоване нежитлове приміщення № 64 у буд. 154Б по пр. Леніна в м. Запоріжжі, тобто зовсім інший предмет нерухомості, з іншим реєстраційним номером, в задоволенні позову просила відмовити.

Представник залученої до участі у справі третьої особи ГУ Державної фіскальної служби України в Запорізькій області вказала, що відповідачі не мають перед державою заборгованості з податків та інших обов»язкових платежів. З огляду на наявність заборгованості ОСОБА_2 перед державою зі сплати виконавчого збору, підтримала позицію державного виконавця. В подальшому, представник третьої особи, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи до суду не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 08.06.2007 року було укладено кредитний договір , відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 45 000 доларів США на строк до 08.06.2017 року.

Зазначений кредитний договір забезпечено договором іпотеки, укладеним міжж позивачем та ОСОБА_2, за умовами якого ОСОБА_2 в забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов»язань за кредитним договором від 08.06.2007 року передала в іпотеку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» двокімнатну квартиру площею 44,76 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 154 Б кв.64 , що належить на праві власності ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу , посвідченого ОСОБА_7 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 19.10.2001 року за реєстром № 2272.

Також, судом встановлено, що 16.05.2016 року ст. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_8 було відкрите виконавче провадження ВП № 51108613 з примусового виконання постанови № 50479679 виданої 23.03.2016 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору в розмірі 392 864,89 гривень.

В межах вказаного виконавчого провадження ВП № 51108613 ст. державним виконавцем Попович Н.С. було описане та накладено арешт на нежиле приміщення , що знаходиться за адресою: за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 154 Б кв.64.

Нормами ст. 11 ЦПК України, встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, тобто визначення предмету спору та відповідачів, як осіб, до яких пред»являється позов, є виключним правом позивача.

Відповідно до вимог абз.1-3 п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року , позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

З огляду на визначені положення законодавства , представнику ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судом було роз»яснено відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України право згідно вимог ст. 33 ЦПК України заявити клопотання про залучення відповідного територіального органу ДФС України для участі у справі в якості співвідповідача, та право на заміну неналежного відповідача , однак представник позивача зазначеного клопотання не заявив, та заперечував щодо залучення вказаної особи до участі у справі.

Таким чином, оскільки як встановлено в ході розгляду справи, арешт на спірне нерухоме майно накладений з метою примусового виконання постанови щодо стягнення суми виконавчого збору на користь держави , орган державної виконавчої служби не є належним відповідачем по справі, а є лише «посередником» між державою, в інтересах якої накладено арешт, та особою, на майно якої накладено арешт. Приймаючи до уваги, що суд не наділений повноваженнями проводити заміну неналежного відповідача за власною ініціативою, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки він пред»явлений до неналежного відповідача.

При цьому, позивач не позбавляється права на повторне звернення до суду з позовом про про зняття арешту із заставленого майнадо належного кола відповідачів.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовані відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2016 року у вигляді зупинення в межах виконавчого провадження № 51108613 примусової реалізації нежитлового приміщення 64 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 154 Б слід скасувати.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області , ОСОБА_2, ОСОБА_3 , третя особа Головне Управління Державної фіскальної служби України в Запорізькій області про зняття арешту із заставленого майна відмовити.

Після набрання рішенням законної сили заходи забезпечення позову застосовані відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2016 року у вигляді зупинення в межах виконавчого провадження № 51108613 примусової реалізації нежитлового приміщення 64 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 154 Б - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

04.10.2016