Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», Профспілкової організації Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа: директор Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Савченко Юрій Леонідович, Голова Профспілкової організації Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» КадурінАнатолій Михайлович, про скасування рішення профспілкової організації про надання згоди на звільнення, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_7, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив, до ПАТ «Укртелеком», Профспілкової організації Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа: директор Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Савченко Ю.Л., Голова Профспілкової організації Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Кадурін А.М., про скасування рішення профспілкової організації про надання згоди на звільнення, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі, та стягнення на його користь з Профспілкової організації ХФ ПАТ «Укртелеком» моральної шкоди у розмірі 5 000 грн, стягнення з ПАТ «Укртелеком» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2015 року по день ухвалення рішення судом включно, моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначав про те, що з 26 жовтня 1998 року працював на різних посадах у ПАТ «Укртелеком». Наказом директора Харківської філії ПАТ «Укртелеком» № 35-03-205 від 30 січня 2015 року був звільнений із посади начальника дільниці поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі скороченням штату підприємства. Звільнення вважає незаконним, оскільки, на його думку, було порушено його переважне право на залишення на посаді відповідно до ст. 42 КЗпП України, було порушено порядок звільнення позивача, передбачений ст. 49-2 КЗпП України, звільнення відбулося за відсутності згоди на це первинної профспілкової організації.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2015 року в частині залишення без задоволення позову ОСОБА_4 до Профспілкової організації Харківської філії ПАТ «Укртелеком», Голови Профспілкової організації Харківської філії ПАТ «Укртелеком» Кадуріна А.М. про скасування рішення профспілкової організації про надання згоди на звільнення та стягнення з них моральної шкоди - скасовано, провадження у цій частині закрито.

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2015 року - залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_7, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Наявність посад у відповідача, вакантних, на момент повідомлення ОСОБА_4 про скорочення чисельності штату працівників і до дня його звільнення, які б його влаштовували судами не встановлено.

Крім того, судами встановлено, що рішенням Президії Комітету профспілкової організації Харківської філії ПАТ «Укртелеком» від 27 січня 2015 року надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_4 за ініціативою власника в зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, за п. 1 ст. 40 КЗпП України, з наданням гарантій і компенсацій, передбачених чинним законодавством України та Колективним договором ПАТ «Укртелеком».

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, установивши наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, звільнення ОСОБА_4 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, у тому числі положень статті 49-2 КЗпП України.

Доводи, викладені у касаційній скарзі щодо того, що судами не враховано його переважне право на залишення на роботі у зв'язку з тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві є безпідставними, оскільки скорочено було увесь відділ де працював позивач і його посада була одна.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року, в частині яка не скасована апеляційним судом, та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова