Справа № 454/2964/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

30 травня 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Пахут С. О. ,

при секретарі Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями судді галицького районного суду м.Львова.

Позов мотивовано наступним.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 18.12.2014р. повернуто його позов до прокуратури Львівської області та Держави Україна.

Вважає дану ухвалу завідомо неправосудною.

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04.02.2015р. вищевказана ухвала скасована, вважає, що Галицьким районним судом Львівської області завдано йому моральну шкоду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не з'явився.

Подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представники відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав.

Зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення.

Дослідивши докази, суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ФГ «ОСОБА_1.» дійсно зверталося до Галицького районного суду м.Львова позовом, який ухвалою судді даного суду від 27.11.2014р. повернуто позивачу.

Дана ухвала оскаржена позивачем та 04.02.2015р. Апеляційним судом Львівської області скасована.

В Постанові пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що на підставі ст.56 Корнституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.

В той же час, ухвала Галицького районного суду м.Львова від 18.12.2014р. не визнана завідомо неправосудною, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Так, позивач, не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, оскаржив її до апеляційної інстанції.

Слід врахувати і те, що відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув.

З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачу джерелом для збагачення, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу матеріальної моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 197 ч.2, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Фермерського господарства «ОСОБА_1.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою до Сокальського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд.

Головуючий: С. О. Пахут