Справа № 369/358/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2751/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 08.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

8 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Антоненко В.І., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду із даним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг за спожиту електричну енергію у сумі 60 524,44 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2 було укладено договір на користування електричною енергією за адресою: пров.Лісний, 9, с.Горенка, Києво-Святошинський р-н, Київська область. 14 березня 2008 року відповідач взяв на відповідне зберігання прилад обліку електричної енергії, який обліковував електроенергію за цією адресою.

Вказувало, що 12 серпня 2014 року представниками ПАТ «Київобленерго» за участю відповідача було проведено перевірку лічильника та складено акт технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії, яким було зафіксовано показники лічильника 152873 кВт.год, а 18 серпня 2014 року лічильник направлено на експертизу в ДП «Укрметртестстандарт», згідно висновку якого в його корпусі виявлено сторонній предмет та лічильник не придатний до використання.

Посилаючись на ці обставини, позивачем було прийнято рішення про виконання перерахунку за спожиту електричну енергію з моменту його установки до показників 152873 кВт.год.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Київобленерго» просить скасувати рішення суду першої інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість і незаконність рішення, порушення прав позивача щодо отримання повної оплати за фактичну спожиту електричну енергію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості, здійснений позивачем стосовно ОСОБА_2 у відповідності до показань приладу обліку (лічильника ЦЄ6803В №452552) не можуть слугувати доказом того, що у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію, оскільки лічильник був несправний, а його показники не відповідають дійсності.

Крім цього, суд не прийняв до уваги зазначення в договорі №200656557 про користування електричною енергією від 09 червня 2016 року, укладеному між сторонами спору, що ОСОБА_2 має заборгованість в сумі 66 483,83 грн., з тих підстав, що розмір виниклої заборгованості не відповідає дійсному розміру спожитої електричної енергії.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із п. п.19, 20 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно діючим тарифам для населення на основі фактичних показників приладу обліку. Розрахунковим періодом за спожиту електричну енергію є календарний місяць. Сплата за використану протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця.

Відповідно до п.42 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_3 було укладено договір № 200656557 про користування електричною енергією за адресою: Києво-Святошинський район, с. Горенка, провул. Лісний, 9.

Відповідно до п. 1 Договору енергопостачальник взяв на себе зобовязання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах, відповідно до граничної потужності, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач, в свою чергу, зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами у терміни, передбачені цим договором.

14 березня 2008 року відповідач взяв на відповідальне збереження прилад обліку ЦЭ6803В № 452552, який обліковував електроенергію за адресою с. Горенка провул. Лісовий, 9. (а.с.13).

Також судом зазначено, що як вбачається з копій рахунку від 27.06.2014 року на імя ОСОБА_2 за електричну енергію за червень 2014 року, розрахункові показники за червень 2014 року становлять, поточні 22 938 кВт*год., попередні 22 573 кВт*год., різниця 365 кВт*год, рекомендована сума до сплати 499,77 грн. При цьому зазначено фактичні покази лічильника зафіксована на 03.12.2013 рік становлять 20 016. (а.с.69).

В той же час згідно копії рахунку від 28.07.2014 рік на імя ОСОБА_2 за електричну енергію за липень 2014 рік, розрахункові показники за липень 2014 року становлять, поточні 155 587 кВт*год., попередні 153 401 кВт*год., різниця 2 186 кВт*год., рекомендована сума до сплати 62 825,86 грн. При цьому зазначено фактичні покази лічильника зафіксована на 06.06.2014 рік становлять 151 878.

18 серпня 2014 року лічильник відповідача було направлено на експертизу в ДП «Укрметртестстандарт», згідно Акту-повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії. (а.с.18).

Відповідно до протоколу № 810 від 25 лютого 2015 року в корпусі лічильника ЦЭ6803В № 452552 знаходився сторонній предмет. Висновок ДП «Укрметртестстандарт» - не придатний. (а.с.19).

Крім цього, як вбачається із справи актом технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії від 12.08.2014 року встановлено, що показники лічильника ЦЭ6803В № 452552 становлять 152873квт. В акті вказано, що лічильник працює в класі точності. (а.с.15).

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету і правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження заперечення позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позов не підлягає до задоволення, оскільки згідно висновку спеціаліста - державного повірника ДП «Укрметртестстандарт» лічильник, який обліковував електроенергію за місцем проживання ОСОБА_2, не придатний до використання і показання цього приладу обліку не є належним доказом, що у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за період з часу встановлення лічильника до 18 серпня 2014 року.

Колегія суддів також враховує наступні обставини справи.

Так, правовими підставами позовних вимог позивачем визначено положення ст..ст.68, 162 Житлового кодексу Української РСР, якими встановлено обов»язок наймача чи власника житла сплачувати комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги), ст..526 ЦК України, що регулює загальні умови виконання зобов»язання та п.42 Правил користування електричною енергією для населення, що визначає обов»язок споживача електричної енергії оплачувати спожиту електричну енергію.

В додаткових поясненнях до позову позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що лічильник працював у класі точності, а так як ОСОБА_2 не надавав покази лічильника на протязі всього часу з моменту його встановлення, тому було прийнято рішення щодо виконання перерахунку за спожиту електричну енергію з моменту його установки 14.03.2008 року по 18.08.2014 року (дата направлення лічильника на експертизу). При цьому позивачем визнано ту обставину, що тимчасове порушення розрахункового обліку електричної енергії виникло не з вини споживача ОСОБА_2.

Згідно п.21 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

Пунктом 38 Правил визначено, що Енергопостачальник зобов'язується:

проводити не менш як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживачів відповідно до затверджених графіків;

Із справи вбачається, що з часу прийняття ОСОБА_2 на відповідальне збереження електролічильника ЦЭ6803В № 452552, тобто з 14 березня 2008 року до проведення технічної перевірки цього приладу обліку 12 серпня 2014 року, коли було виявлено шестизначні показники лічильника, позивач як енергопостачальник за договором про користування електричною енергією в порушення вимог п.38 Правил користування електричною енергією для населення не здійснював не менш як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку.

Крім цього, позивач до червня 2014 року направляв ОСОБА_2 платіжний документ на оплату електропостачання квитанції, в яких зазначено п»ятизначні показники споживання електричної енергії, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.69-71) і визнається представником позивача.

За вказаних обставин невиконання ОСОБА_2 вимог п.21 Правил користування електричною енергією для населення щодо щомісячного знімання показань приладу обліку споживання електричної енергії, з врахуванням технічної несправності і непридатності до використання приладу обліку у відповідача, не є передбаченою законом підставою для стягнення із відповідача боргу за спожиту електричну енергію.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Позивач не довів свого позову, що є його обов»язком відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не надав оцінки тій обставині, що п.18 Договору про користування електричною енергією, укладеному 9.06.2015 року між ПАТ «Київобленерго» і ОСОБА_2 визначено, що станом на 1.05.2015 року заборгованість споживача становить 66483,83грн. підлягають відхиленню і не можуть братись до уваги із таких підстав.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дійсно, в матеріалах справи є ксерокопія договору про користування електричною енергією, укладеному 9.06.2015 року між ПАТ «Київобленерго» і ОСОБА_2, де в п.18 зазначено, що заборгованість споживача на 1.05.2015 року становить 66 483,83грн. (а.с.28). Проте колегія суддів вважає, що пункт 18 в редакції Договору не відповідає вимогам Типового договору про користування електричною енергією згідно Додатку№1 до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Так, вказаний пункт договору не мітить погодження сторін щодо графіку погашення заборгованості, а тому не може бути доказом визнання відповідачем боргу за спожиту електроенергію.

Крім цього, позовна заява не містить посилань на зазначений договір як на підставу позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не виконав вимог п.21 Правил щодо щомісячного знімання показань приладів обліку та повідомлення енергопостачальника у разі виявлення помилкових показань є необґрунтованими з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги на те, що актом від 12.08.2014 року у присутності відповідача було встановлено, що лічильник працює у класі точності, що підтверджує справність лічильника не заслуговують на увагу, так як питання справності лічильника може бути вирішено лише проведенням експертизи, що відповідає п.15 Правил.

Оскільки висновком спеціаліста від 25.02.2015 року встановлено, що лічильник є несправним і ця несправність виникла не з вини споживача, підстав для стягнення із нього боргу за спожиту електричну енергію немає, що і встановлено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги на необґрунтованість і незаконність рішення, порушення прав позивача щодо отримання повної оплати за фактичну спожиту електричну енергію висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київобленерго» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: