АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3000/16 Справа № 189/880/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

26 квітня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро»

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про визнання договору оренди земельної ділянки частково недійсним. В обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що наприкінці 2007 року він підписав договір оренди земельної ділянки належної йому на праві приватної власності (державний акт серії ІІІ-ДП № 040692), яким передав в оренду СФГ "Булах земельну ділянку площею 6,817 га строком на 5 років. Вказаний договір зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДКЗ 21 січня 2008 року за №42. В силу обставин позивачу стало відомо, що договір було зареєстровано з виправленнями, а саме: строк дії договору було виправлено і записано термін оренди 10 років, замість строку 5 років, який було вказано при підписанні договору. В силу викладеного факту позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки на термін 10 років договір оренди землі не укладав. Вирішити дане питання у добровільному порядку виявилося неможливим, у звязку з чим, позивач просить суд договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та СФГ ОСОБА_3М., правонаступником якого є ТОВ «КСГ Дніпро», стосовно земельної ділянки площею 6,817 га, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за №42 визнати недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 (пять) років та стягнути з відповідача на користь позивача усі витрати по справі. (а.с.2-).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди землі частково недійсним - задоволенні.

Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та СФГ ОСОБА_3М., правонаступником якого є ТОВ «КСГ Дніпро», стосовно земельної ділянки площею 6,817 га, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за №42 визнано недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки, вважати строком дії вказаного договору 5 (пять) років.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.74-76).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.80-81).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 6,817 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №040692 (а.с.6).

Наприкінці 2007 року між ОСОБА_2 та СФГ Булах було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,817 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, строком на 5 років(а.с.4-5).

Як вбачається з наданого позивачем вищевказаного договору оренди земельної ділянки, в розділі "Строк дії договору" було зроблено замальовування коректором самого строку, на який укладено договір та рукописним записом вказано "10 (десять)".

Так, згідно копії висновку експерта за №70/06-415 від 03.07.2015 року, до первинного змісту п.6 договору від 21.01.2008 року №42 оренди земельної ділянки між ОСОБА_2 та СФГ «Булах» вносилися зміни шляхом нанесення рукописних написів «10» та «десять» поверх замальованих барвником білого кольору первинних друкованих даних, первинний текст в даному місці читався як «5 (пять)» (а.с.26-27).

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції, правильно виходив з приписів ст.15 Закону України Про оренду землі та ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 203 ЦК України, а також з того, що волевиявлення позивача на укладення спірного договору оренди землі на 10 років було відсутнє, оскільки наміру укладати договір саме строком на 10 років ОСОБА_4 не мав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦПУ України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.15 Закону України Про оренду землі, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ч.2 ст.15 Закону України Про оренду землі установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли у належній формі згоди з усіх істотних умов договору. У свою чергу, належною формою згоди є саме письмове викладення умов договору, або у вигляді додаткових угод, що підписані сторонами договору чи за наявності виправлень у первісному тексті договору, здійснений повноважною особою, підпис якої завірено належним чином.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що волевиявлення позивача на укладення спірного договору оренди землі на 10 років було відсутнє, оскільки, наміру укладати договір строком на 10 років ОСОБА_2 не мав, тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо визнання недійсним договору оренди, в частині строку дії договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку мова йде саме про порушення вимог ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а тому, оскільки у спірному договорі відсутнє досягнення згоди між сторонами з істотних умов договору у належній формі, якою є строк дії договору оренди земельної ділянки, в момент вчинення правочину мало місце порушення прав позивача щодо свободи договору, необхідності згоди обох сторін при його укладанні, відсутність волевиявлення позивача розпоряджатись земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності, передбачене вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України, недодержання яких тягне за собою недійсність правочину, є підстави для визнання вищевказаного договору у зазначеній частині недійсним.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "КСГ "Дніпро" про те, що позвачем при зверненні до суду з позовом було пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_2 дізнався про існування внесених змін до договору наприкінці 2012 року і надав цьому пояснення, тоді як представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів отримання договору з виправленнями позивачем у більш ранній період. Позивач звернувся до суду з позовом 02.04.2015 року тобто в межах трирічного строку з дати, коли він дізнався про порушення свого права.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, встановлено, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, а тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до вимог ст. 308 ЦПК України відсутні правові підстави для скасування рішення, тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ Дніпро» - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: