АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Винту Ю.М., Перепелюк Л.М.

секретаря: Костюк Л.С.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_3, третя особа відділ Держгеокадастру в Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого та за довіреністю діє ОСОБА_2, на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради.

Посилався на те, що рішенням Порубнянської сільської ради від 11 травня 1994 року йому було надано в довічне успадковуване володіння земельну ділянку площею 1500 кв.м. для будівництва житлового будинку і господарських споруд.

На підставі вказаного рішення земельну ділянку було винесено в натурі та виготовлено паспорт на забудову садиби. Крім того, з 1995 року за ним рахується земельна ділянка площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства, яка у нього не вилучалася.

№22ц-847/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Маковійчук Ю.В.

Категорія 47 Доповідач Височанська Н.К.

З метою виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, він звернувся до сільської ради для отримання відповідних рішень та довідок, однак йому відмовили, оскільки земельна ділянка приватизована відповідачем ОСОБА_3 на підставі рішень Тереблеченської сільської ради №307-15/2012 від 04 липня 2012 року та №381-17/2012 від 15.11.2012 року.

Рішенням Теребеченської сільської ради №24-33/2015 від 09.02.2015 року були внесені зміни до рішення №381-17/2012 від 15.11.2012 року, прийнявши його у новій редакції. Відповідно до цього рішення ОСОБА_3 було передано три земельних ділянки: площею 0,2067 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Головній, 24 в с.Горбівці Глибоцького району; площею 0,5472 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,2086 га для ведення особистого селянського господарства.

Вважає ці рішення незаконними, оскільки земельна ділянка у нього не вилучалася.

Просив визнати рішення Тереблеченської сільської ради № 381-17/2012 від 15.11.2012 року зі змінами внесеними рішенням Тереблечинської сільської ради №24-33/2015 від 09.02.2015 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель запасу сільської ради та передачі ОСОБА_3 земельних ділянок, площею 0,5472 га та 0,2086 га для ведення особистого селянського господарства незаконним.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не отримав у встановленому законом порядку Державного акту на право власності на землю на підставі рішення Порубнянської сільської ради від 11 травня 1994 року та рішення Порубнянської сільської ради від 25 березня 1993 року, що були встановлені межові знаки в натурі, а відповідно він не набув право на спірні земельні ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що рішенням Порубненської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 11 травня 1994 року ОСОБА_1 надано у довічне успадковуване володіння земельну ділянку в розмірі 1500 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських споруд в с.Горбівці Глибоцького району Чернівецької області.

Крім цього, рішенням виконавчого комітету Порубнянської сільської ради народних депутатів від 25 березня 1993 року №11 позивачу виділено земельну ділянку в розмірі 0.50 га, без зазначення поштової адреси та цільового призначення.

Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року (що діяв на час виникнення правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно ч.1 ст.23 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 державні акти на право власності на землю не отримував, а отже не реалізував своє право власності.

Є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 зупинено дію ст.23 Земельного кодексу України.

Так, дійсно дію статті 23 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року було зупинено Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок».

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року №15-92 право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, даним Декретом видача державного акта на право приватної власності на землю також передбачалася.

Крім цього, слід зазначити, що вказаний Декрет Кабінету Міністрів України втратив чинність 14 вересня 2006 року. Після цієї дати позивач також не оформив своє право власності.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не набув право власності на землю.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до рішення XVII сесії VI скликання Тереблеченської сільської ради №381-17/2012 від 15 листопада 2012 року відповідачу ОСОБА_3 передано у власність за рахунок земель запасу сільської ради земельну ділянку площею 0,2067 га в с.Горбівці по ул.Головній, 24 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,7558 га в межах населеного пункту с.Горбівці з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням XXXIII сесії VI скликання Тереблеченської сільської ради №24-33/2015 від 09 лютого 2015 року проведено зміни у пункті 2 рішення XVII сесії VI скликання Тереблеченської сільської ради №381-17/2012 від 15 листопада 2012 року і передано ОСОБА_3 земельні ділянки загальною площею 0,9625 га, в тому числі: 0,2067 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с.Горбівці, по вул.Головній, 24 Глибоцького району; 0,5472 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Горбівці Глибоцького району; 0,2086 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Горбівці Глибоцького району.

Встановлено, що 21 квітня 2015 року ОСОБА_3 отримав свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,5472 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Горбівці Глибоцького району та на земельну ділянку площею 0,2086 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Горбівці Глибоцького району.

Пред»являючи вимогу про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради в частині надання ОСОБА_3 у власність земельних ділянок, позивач не зазначив в позовній заяві та не довів належними та допустимими доказами, яка саме земельна ділянка або її частина була надана у власність ОСОБА_3 із тієї земельної ділянки, яка, на його думку, була надана йому у власність. Не послався позивач і на місце знаходження спірних земельних ділянок, її накладення на його земельну ділянку чи наявність спільних меж з відповідачем; на обставини встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що місце розташування земельних ділянок доведено в судовому засіданні показами свідків колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана обставина повинна доводитися письмовими доказами, зокрема, правовстановлюючими документами, в яких зазначена поштова адреса земельної ділянки, актом про встановлення меж в натурі (на місцевості), актом перевірки землевпорядними організаціями та/або висновком судової експертизи про часткове або повне накладення земельних ділянок, тощо.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого та за довіреністю діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: