Номер провадження: 22-ц/785/2267/16
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Суворова В.О.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей посилаючись на те, що з 1998 року по 2015 роки перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від даних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 року була народжена ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народжена ОСОБА_6.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 4000 грн. щомісячно, на кожну дитину.

Позивачка зазначила, що у період з квітня по серпень 2015 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка була погашена у вересні 2015 року. Понесені додаткові витрати були пов'язані з підготовкою дітей до школи, а саме було витрачено 2243,55 грн. на придбання канцтоварів, 340 грн. на взуття, 1220 грн. вартість шкільної форми, 858,45 грн. на придбання комп'ютерного стільця, ліхтарика, батарейок та скотча, 60 грн. вартість будильника, 325 грн. на придбання бантів, резинок та заколок, 60 грн. за виготовлення двох комплектів ключів від квартири, 3866 грн. вартість планшету. З жовтня 2015 року молодша донька ОСОБА_6 відвідує курси англійської мови, вартість яких складає 320 грн. щомісячно. Таким чином з моменту розірвання шлюбу нею були понесені додаткові витрати на загальну суму 9292,80 грн..

Позивачка у позовній заяві також зазначала, що діти часто хворіють, та за рекомендацією лікаря їм рекомендоване курортне-санаторне лікування, вартість путівки в санаторій «Прикарпатська Варта» складає 24654 грн., які на думку позивачки також повинні бути стягнуті з відповідача.

У зв'язку із вищевикладеним позивач звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_4 додаткові витрати на неповнолітніх дітей: а саме просила стягнути додаткові витрати на неповнолітню доньку ОСОБА_6, у розмірі 320 грн., щомісячно, починаючи з 05 листопада 2015 року по 31 травня 2019 року; додаткові витрати на неповнолітніх ОСОБА_6, та ОСОБА_5, у розмірі 9292,80 грн., одноразово; додаткові витрати на неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у розмірі 24564 грн., одноразово.

Рішенням Київського районного суду від 14 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи позов без задоволення суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що з 27 лютого 1998 року по 25 березня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_4 - після розірвання шлюбу ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

У період перебування у шлюбі ОСОБА_2 народила двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну особу з 1 вересня 2015 року дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1455 гривень.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 4000 гривень, щомісячно, на кожну дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на їх батьків.

Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачка зобов'язана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалась як на підставу позову.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 не представила жодного доказу, що грошових коштів, які сплачує ОСОБА_4 в якості аліментів, у розмірі 4000 гривень (більш ніж два прожиткових мінімуму, встановлених законом) на кожну дитину щомісячно, не вистачає на задоволення потреб неповнолітніх дітей, що змусило її нести додаткові витрати.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з моменту народження дітей ОСОБА_2 не працює, тобто не має самостійного прибутку, та нею не представлено жодного доказу, які особисті грошові кошти вона витрачає на утримання своїх дітей.

Відповідно до п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, для стягнення додаткових витрат на лікування дитини необхідно чітко встановити та підтвердити належними доказами грошову суму, яка вже була затрачена матір'ю (договори, квитанції на ліки чи процедури) або підтвердити, що саме конкретна сума буде витрачена саме на лікування дитини в майбутньому.

Позивачкою ОСОБА_2 в якості доказу необхідності надання медичної допомоги представлені довідки № 24 та № 25 від 12 жовтня 2015 року КУ «Дитяча міська поліклініка № 6», в яких рекомендовано проходження курортно-санаторного лікування в санаторіях «Моршин», «Трускавец», «Свалява», «Миргород», та довідка рахунок ФОП ОСОБА_8 № 1561 від 28 жовтня 2015 року, яка свідчить, що вартість 2-ох кімнатного люксу у санаторію «Прикарпатська Варта» складає 24654 гривні у період з 25 листопада 2015 року по 15 грудня 2015 року, включно.

Суд правильно оцінив доводи позивачки про намір пройти лікування в санаторії «Прикарпатська Варта», оскільки по перше, період перебування у медичному закладі визначений з 25 листопада по 15 грудня 2015 року, тоді як день постановлення рішення суду 14 грудня 2015 року, крім того вартість лікування визначена з врахуванням кількості трьох осіб одного дорослого та двох дітей, а позивачкою не наведеного жодного доводу, на підставі чого відповідач ОСОБА_4 повинен нести витрати з приводу її особистого перебування та лікування в санаторії.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом повно і всебічно досліджені обставини справі, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з'ясування судом обставин щодо необхідності відповідача нести додаткові витрати на розвиток здібностей дітей, санаторно-курортного лікування, недостатність аліментних платежів для утримання дітей, неналежну оцінку доказів в підтвердження позовних вимог як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

В.О. Суворов