Справа № 541/225/15-ц
Номер провадження 2/541/13/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 грудня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі - Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,

в с т а н о в и в :

02.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом.

В направленому на адресу суду позові позивачка ОСОБА_1 зазначила, що 12 жовтня 2005 року вона отримала в борг за договором позики від ОСОБА_2 15000 доларів США. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 119565 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати в сумі 2263,65 грн. В той же час, 03 березня 2009 року нею було перераховано ОСОБА_2 в рахунок отриманої позики 1990 доларів США, а 10 березня 2009 року 1000 доларів США Вказані кошти відповідачкою були отримані, в підтвердження чого вона надає відповідні довідки банку. Рішення апеляційного суду Полтавської області нею оскаржувало ся до Вищого Спеціалізованого Суду України, ухвалою якого від 02.02.2012 року їй було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Саме в момент отримання копії згаданої ухвали вона дізналася, що грошові кошти (1990 доларів США та 1000 доларів США), які вона перераховувала ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за договором позики не були враховані Апеляційним судом Полтавської області при винесенні рішення, як часткове погашення боргу перед ОСОБА_2 Зважаючи на викладене, вважає, що ОСОБА_2 неправомірно отримала від неї грошові кошти в сумі 2990 доларів США, адже жодних інших боргів перед ОСОБА_2 вона не мала. Просить поновити їй строк позовної давності, як пропущений з поважних причин та стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її користь 2990 доларів США, що становить 61706 грн. 30 коп. та понесені нею при зверненні з позовом до суду судові витрати.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 позов підтримав в повному обємі, просив його задовольнити, як законний та обґрунтований.

Відповідачка ОСОБА_2 повідомлена про день розгляду справи відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року. В судове засідання не зявилася. Відповідно до вимог ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що проти позовних вимог вона заперечує внаслідок їх неправомірності та безпідставності. Просить суд застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 строк позовної давності, оскільки спір між сторонами виник в 2009 році, позивачка достовірно знала, ще в березні 2009 року, про перераховані нею кошти на адресу відповідачки, відповідні документи щодо цього маються в матеріалах архівної цивільної справи.

Представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримав позицію третьої особи ОСОБА_4, що нею викладена в запереченнях на позов долучених до матеріалів цивільної справи та також просив застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 строк позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, ОСОБА_1 отримала в борг від ОСОБА_2 15000 доларів США (а.с. 5 архівної цивільної справи №2-827/11).

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року було задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 119565 грн. боргу за договором позики та 2263,65 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат (а.с.60-63 архівна цивільна справа №2-827/11).

Позивачкою ОСОБА_1 надано копію міжнародних термінових переказів та відповідну довідку Банку «Форум» про направлення 03 березня 2011 року та 10 березня 2011 року на адресу ОСОБА_2 1990 доларів США та 1000 доларів США . (а.с.7-8).

Ця ж інформація міститься в матеріалах архівної цивільної справи №2-827/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми позики (а.с. 21;25).

Крім того в матеріалах архівної цивільної справи № 2-827/11 на аркуші справи 21 мається заперечення на позов від ОСОБА_1 датовані 15.11.2011 року,в яких вона вказує про відправлення нею ОСОБА_2 шляхом міжнародного переказу відповідних сум: 1990 доларів США і 1000 доларів США на підтвердження чого надає офіційну довідку баку «Форум» від 14.11.2011 року( а.с. 25, архівна цивільна справа №2-827/11).

Копію рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2011 року позивачка ОСОБА_1 отримала 05.01.2012 року, отже, ознайомившись з рішенням позивачка дізналася про неврахування Апеляційним судом Полтавської області при винесенні рішення сплачених нею на погашення боргу сум. Як наслідок, саме з 06.01.2012 року починається для ОСОБА_1 перебіг строку позовної давності (а.с. 68 архівна цивільна справа №2-827/11).

Отже, твердження позивачки про те, що вона дізналася про неврахування Апеляційним судом при винесенні рішення сплаченої нею ОСОБА_2 суми доларів (1990 доларів США та 1000 доларів США) в рахунок погашення боргу за договором позики лише 02 лютого 2012 року не відповідає дійсності і сприймається судом, як намагання ввести суд в оману.

Відповідно до ст.ст. 256; 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Підстави для зупинення перебігу позовної давності представником позивачки в судовому засіданні не наведені. Не наведені представником позивачки і будь-які поважні причини, для поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку позовної давності.

З положень ч.3, 4 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом 02 лютого 2015 року, тобто із спливом встановленого законом трьохрічного строку позовної давності для захисту порушеного права.

Оскільки третя особа ОСОБА_4 наполягала на застосуванні до позовних вимог ОСОБА_1 строків позовної давності, то суд відмовляє позивачці в задоволенні позову за пропуском строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 84; 88; 208; 214; 214; 215; 224, 225, 226 ЦПК України; ст.ст. 16; 1046; 1047 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6