Справа № 2/325/469 /2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 серпня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Олексюк І.В., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

08.08 .2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2387 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Жовтневій в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер :04:031:0064, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 03 липня 2014 року, якому земельна ділянка належала на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 305675, виданого Степанівською Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області 11.02.2010 року.

Позов обґрунтований тим, що 03.07.2014 року помер батько позивача ОСОБА_3. Крім позивача, спадкоємцями за законом після смерті батька є його дружина (мати позивача) ОСОБА_2 та дочка померлого ОСОБА_4. Позивач та відповідач ОСОБА_2 прийняли спадщину у встановлений строк, а ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини, про що склала заяву до нотаріальної контори. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,2387 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Жовтневій в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер :04:031:0064. У звязку з тим, що оригінал державного акту на зазначену земельну ділянку втрачено, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Інше спадкове майно було прийнято і оформлено ним та відповідачем відповідно до укладеного Договору про розподіл спадкового майна від 23.06.2016 року. Відповідач не претендує на зазначену земельну ділянку, як на спадкове майно. У звязку з неможливістю оформити спадщину в нотаріальній конторі, позивач змушений звернутися до суду.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 03 липня 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 296975 від 04.07.2014 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЖС № 280226 від 05.08.1978 року, позивач ОСОБА_1 є сином померлого.

Згідно витребуваних судом матеріалів спадкової справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 прийняли спадщину у встановленому законом порядку, шляхом подання заяви до нотаріальної контори, у звязку із чим Приазовською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу. ОСОБА_4 спадщину не приймала та подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини від 24.12.2014 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянкуплощею 0,2387 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Жовтневій в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області у звязку з тим, що ним не надано документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 13.04.2016 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,2387 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Жовтневій в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер :04:031:0064, на підставі державного акту від 11.02.2010 року серії ЯИ № 305675. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані.

Зазначена земельна ділянка є сформованою, має кадастровий план та визначена її нормативна грошова оцінка.

Згідно з нотаріально посвідченим договором про розподіл спадкового майна від 23.06.2016 року, позивач та відповідач за взаємною згодою розподілили між собою спадкове майно. При цьому, договір не охоплює спірну земельну ділянку.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що позивачем було доведено його право на спадкування, а також належність померлому на праві власності спадкового майна, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 81, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1261, 1267, 1268, 1296 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 0,2387 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Жовтневій в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер :04:031:0064, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 03 липня 2014 року, якому земельна ділянка належала на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 305675, виданого 11.02.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Діденко