Ухвала

іменем україни

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_7, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 вересня 2012 року близько 14 год. 12 хв. на вул. Щекавицькій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Land Rover Evogue», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, та автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить йому на праві власності.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 5 грудня 2012 року у справі № 2607/14365/12 ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Land Rover Evogue», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_6 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Лафорт» (далі - ПАТ «СК «Лафорт»), що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6303635.

25 вересня 2012 року він звернувся до ПАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про подію. Відповідно до страхового акта № 01-13/0003 ПАТ «СК «Лафорт» прийняло рішення про виплату йому страхового відшкодування у розмірі 41 666 грн 67 коп. Однак вказаної суми він не отримав, натомість дізнався про те, що постановою господарського суду м. Києва від 10 вересня 2014 року ПАТ «СК «Лафорт» визнано банкрутом.

З огляду на це позивач вважав, що має право на отримання відшкодування завданої шкоди у розмірі 41 666 грн 67 коп. за рахунок коштів фонду страхових гарантій Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 3 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 23 вересня 2012 року близько 14 год. 12 хв. на вул. Щекавицькій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Land Rover Evogue», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 5 грудня 2012 року у справі № 2607/14365/12 ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн в дохід держави (а. с. 8).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Land Rover Evogue», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_6 була застрахована у ПАТ «СК «Лафорт», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6303635 (а. с. 9).

24 вересня 2012 року ОСОБА_6 звернулася до ПАТ «СК «Лафорт» про обставини події за участю транспортного засобу, забезпеченого полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6303635.

25 вересня 2012 року ОСОБА_5 також звернувся до ПАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про указану подію.

Згідно зі страховим актом від 22 липня 2013 року № 01-13/0003 ПАТ «СК «Лафорт» прийняло рішення про нарахування позивачу страхового відшкодування у розмірі 41 666 грн 67 коп., проте ПАТ «СК «Лафорт» не здійснило цю страхову виплату, оскільки постановою Господарського суду м. Києва від 10 вересня 2014 року у справі № 910/20063/13 ПАТ «СК «Лафорт» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Дяченка С.В.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування немає, оскільки вирішення цього питання можливе лише після затвердження Господарським судом м. Києва звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, у разі недостатності коштів та майна страховика як учасника МТСБУ. За таких обставин, оскільки процедуру ліквідації ПАТ «СК «Лафорт» на час розгляду справи не завершено, то суди вважали, що підстав для проведення регламентної виплати МТСБУ за зобов'язаннями ПАТ «СК «Лафорт» немає. При цьому встановлено, що позивач до Господарського суду м. Києва про включення його до реєстру кредиторів в межах ліквідаційної процедури не звертався, справи страховика ПАТ «СК «Лафорт» до МТСБУ не передані.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із підп. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до підп. «а» п. 41.2 ст. 41 вказаного вище Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди у порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303, 315 ЦПК України не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, оскільки належним чином не перевірили доводів позивача та не прийняли до уваги надані ним докази на підтвердження заявлених ним вимог, зокрема ухвалу Господарського суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, за якою ОСОБА_5 визнано кредитором ПАТ «СК «Лафорт» та ухвалу цього ж суду від 6 жовтня 2015 року, якою було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс у справі про банкрутство ПАТ «СК «Лафорт», ліквідовано банкрута ПАТ «СК «Лафорт» як юридичну особу у зв'язку з банкрутством.

За таких обставин висновок судів про відмову у позові не відповідає наявним у справі доказам та не ґрунтується на вимогах ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. О.О. Дьоміна М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук І.К. Парінова Головуючий Судді: О.В. Ступак