Справа № 137/1350/14-ц Провадження № 22-ц/772/2584/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 2Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.

суддів: Зайцева А.Ю., Панасюка О.С.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на майно набуте за час спільного проживання, поділ спільного майна та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, встановлення факту придбання будинку внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 поданою його представником ОСОБА_3 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 ставила вимогу про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на майно набуте за час спільного проживання та поділ спільного майна.

В травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_4, просив встановити факт проживання однією сімєю, встановити факт придбання будинку внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету, визнання майна спільною сумісною власністю та поділити майно.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 30.05.2016 року вищевказані цивільні справи, на підставі заяви ОСОБА_6 поданої його представником ОСОБА_7, згідно ч.1 ст.126 ЦПК України обєднано в одне провадження та присвоєно № 2/137/1/16.

22.06.2016 року ОСОБА_8 діючи в інтересах ОСОБА_4 заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно що належить ОСОБА_6, а саме:

- трактор колісний ЮМЗ - 6, 1982 року випуску, державний номерний знак 0093ВЕ від 14.10.1997 р., свідоцтво про реєстрацію № АК001644 від 22.08.2003 року;

- битономішалку об'ємом на 0,5 тон;

- магазин «Продукти» (вагончик) розміром 6x12 м., розташований у с. Микулинці по вул. Леніна, Літинського району Вінницької області та нові стелажі, холодильник, кондиціонер, які знаходяться в ньому;

- на нерухоме майно, отримане ОСОБА_6: майновий пай члена КСП «Дружба» за свідоцтвом № 637, серії ВІ-ХІ № 012364 та передане йому за його заявою загальними зборами спілки громадян співвласників КСП «Дружба» про виділення йому майна в натурі на суму 46 717,19 гри., та передане у власність ОСОБА_6:

- приміщення свинарника; приміщення телятника; приміщення вівчарника; - артезіанська свердловина; приміщення кормокухні; . два трактори Т-150; 7. причеп ПСС-20; розкидач ПССФ 12,5; культиватор; приміщення млина з гаражем; глибинний електронасос; водонапірна башта; сівалка;

- автомобіль ВАЗ 21043, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_106922 ВТ, кузов ХТК4806, свідоцтво про реєстрацію ВІН 010350, видане 05.11.2004 року;

- стрічкову пилораму;

- 4-х метрові диски для дискування поля;

- сівалку сільськогосподарську;

- сільськогосподарський оприскувач для поля;

- сільськогосподарський розкидач міндобрива для поля;

- комбайн «Нива»;

- згортувач сіна сільськогосподарський;

- роторну сільськогосподарську косилку;

- трактор Т-16,

Ставив вимогу заборонити ОСОБА_6 вчиняти дії щодо відчуження вказаного майна.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року клопотання ОСОБА_8 задоволено, накладено арешт на майно зазначене в клопотанні, заборонено ОСОБА_6 вчиняти дії щодо вказаного майна.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Апеляційну скаргу мотивував тим, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам закону. Суду не було надано жодних доказів які б свідчили про належність ОСОБА_6 майна на яке накладено арешт, або перебування його у спільній сумісній власності сторін. Ухвала суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, так як в матеріалах справи не міститься правовстановлюючих документів на підтвердження належності арештованого рухомого та нерухомого майна ОСОБА_6 і ОСОБА_4 та доказів про існування загрози, що майно буде продано до винесення судом рішення по суті, а тому ускладнить виконання рішення суду. Разом з тим, в ухвалі суду не зазначено ідентифікуючих ознак зазначеного в переліку майна, місце перебування рухомого майна та адрес за якими знаходиться нерухоме майно, що фактично призводить до неможливості виконання цього судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, зазначив, що ухвала суду є вірною: арешт накладено на майно, яке є предметом спору.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб що зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали позовної заяви, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з'ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Постановляючи 22.06.2016 року ухвалу про накладення арешту на майно ОСОБА_6 та заборону вчиняти дії щодо відчуження вказаного майна суд першої інстанції мотивував це тим, що дане майно є предметом спору. Колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне:

Так, ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 рокунакладено арешт майно що належить ОСОБА_6, а саме:

- трактор колісний ЮМЗ - 6, 1982 року випуску, державний номерний знак 0093ВЕ від 14.10.1997 р., свідоцтво про реєстрацію № АК001644 від 22.08.2003 року;

- бетономішалку об'ємом на 0,5 тон;

- магазин «Продукти» (вагончик) розміром 6x12 м., розташований у с. Микулинці по вул. Леніна, Літинського району Вінницької області та нові стелажі, холодильник, кондиціонер, які знаходяться в ньому;

- на нерухоме майно, отримане ОСОБА_6: майновий пай члена КСП «Дружба» за свідоцтвом № 637, серії ВІ-ХІ № 012364 та передане йому за його заявою загальними зборами спілки громадян співвласників КСП «Дружба» про виділення йому майна в натурі на суму 46 717,19 гри., та передане у власність ОСОБА_6:

- приміщення свинарника; приміщення телятника; приміщення вівчарника; - артезіанська свердловина; приміщення кормокухні; . два трактори Т-150; 7. причеп ПСС-20; розкидач ПССФ 12,5; культиватор; приміщення млина з гаражом; глибинний електронасос; водонапірна башта; сівалка;

- автомобіль ВАЗ 21043, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_106922 ВТ, кузов ХТК4806, свідоцтво про реєстрацію ВІН 010350, видане 05.11.2004 року;

- стрічкову пилораму;

- 4-х метрові диски для дискування поля;

- сівалку сільськогосподарську;

- сільськогосподарський оприскувач для поля;

- сільськогосподарський розкидач міндобрива для поля;

- комбайн «Нива»;

- згортувач сіна сільськогосподарський;

- роторну сільськогосподарську косилку;

- трактор Т-16, які є власністю ОСОБА_6 та заборонено йому вчиняти дії щодо відчуження вказаного майна.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування належності відповідачу вказаного в ухвалі майна чи перебування майна у користуванні підтверджуючих документів немає.

При забезпеченні позову накладено арешт як на рухоме, так і нерухоме майно. Належність нерухомого майна підтверджується відповідним свідоцтвом чи витягом з витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно, належність транспортних засобів тій чи іншій особі підтверджується свідоцтвом на транспортний засіб, тощо.

Проте в матеріалах справи відсутні докази будь-які докази належності на праві власності чи користування саме ОСОБА_6 майна, на яке накладено арешт. В оскаржуваній ухвалі судом не наведено мотивів, з яких він прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно, не перевірив чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про накладення арешту на майно, перелік якого зазначила ОСОБА_4, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про накладення арешту на майно ОСОБА_6. Оскільки питання забезпечення позову вирішується судом, що розглядає справу, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, подану його представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року скасувати, передати вирішення питання про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на майно набуте за час спільного проживання, поділ спільного майна та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, встановлення факту придбання будинку внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, - на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис / ОСОБА_10

/підпис / ОСОБА_11

З оригіналом згідно: ОСОБА_9