Справа №461/3647/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченка В.Є.,

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представниці позивача ОСОБА_2

представниці відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Павленка В`ячеслава Володимировича, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до Павленка В`ячеслава Володимировича, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. Вказаний будинок є двоквартирним та складається з квартир №№ 1 та 4. Власниками квартири № 1 є відповідачі по справі. Для обслуговування вказаного будинку ухвалою Львівської міської ради № 200 від 06.02.1995 року власникам квартир надано у спільне постійне користування земельну ділянку площею 560,00 кв.м та видано державний акт.

Квартира № 1 має загальну площу 44,5 кв.м.АДРЕСА_2 121,4 кв.м., що від загальної площі будинку складає 23 % та 77 % відповідно. У зв'язку з викладеним, посилаючись на норми ст. 89 Земельного кодексу (ЗК) України, позивачі просять суд встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою будинку, виділивши власникам квартири № 4 (позивачам) в користування земельну ділянку пропорційну 77 % ідеальної частки будинку, власниками квартири № 1 (відповідачам) ділянку пропорційну 23 % ідеальної частки будинку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що надані суду плани земельної ділянки виготовлені вже після здійснення прибудови до житлового будинку, що не відповідає ідеальним часткам, які були визначенні при реєстрації права власності. У задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є власниками квартири АДРЕСА_3 площею 44,5 кв.м. на підставі свідоцтва від 06.02.1995 року № Г-00807.

25.06.2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 видане свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 площею 121,4 кв.м.

Відповідно до ст. 120 ЗК України, в редакції, чинній на час набуття сторонами права власності на квартири, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно зі ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Частинами 1, 2, 3 ст. 42 ЗК України, передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Отже, сторони по справі одночасно з набуттям права власності на відповідні квартири було набуто право на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок 26 по вул. Лижвярській у м. Львові, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 25 вищезгаданої Постанови, сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання, зокрема: у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників житлового будинку: документи про надання її для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного із співвласників; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним і угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце.

Відповідно до п. 6.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, основними завданнями земельно-технічної експертизи є:

визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо);

визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації;

визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки;

визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування);

визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

Пунктом 6.1.3 вищезгаданих Науково-методичних рекомендацій передбачено, що для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У разі неможливості експертом самостійно виконати топографо-геодезичні роботи результати таких робіт повинні бути надані на дослідження органом (особою), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Для вирішення питань щодо визначення технічної можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками та надання варіантів такого розподілу (порядку користування) експерту, крім зазначених документів, необхідно надати правовстановлювальні документи на об'єкти нерухомого майна (будівлі, споруди тощо), що розташовані на земельній ділянці, дані про користування співвласників цими об'єктами або їх частинами, дані про частки співвласників, матеріали технічної інвентаризації.

В той же час, на неодноразове розяснення суду щодо можливості заявлення клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, позивачі від призначення такої експертизи відмовились. Натомість надали суду «Схеми розподілу земельної ділянки», складені Львівським міським виробничим відділом ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 06.04.2015 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов'язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок.

Відтак, позивачами, які в силу положень ст. 60 ЦПК України зобовязані довести всі обставини, на які вони посилаються, не надали суду висновку експерта земельно-технічної експертизи. Надані документи «Схеми розподілу земельної ділянки» (виготовлені спеціалістами під час розгляду іншої цивільної справи) суд не приймає, як належні докази кваліфікованого висновку щодо варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, сума понесених позивачами судових витрат розподілу між сторонами не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Павленка В`ячеслава Володимировича, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є. Радченко