Справа №173/1024/16-ц
Провадження №2/173/607/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шевченко О.Ю. при секретарі судового засідання Зубачевській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоолександрівської сільської ради про продовження строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про продовження строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 червня 2003 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок по вул..Поштовій, 14 в с.Адалимівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті батька вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач вважає те, що вона не знала про існування заповіту на її імя, який склав її батько. На момент смерті батько проживав разом з матірю позивача ОСОБА_3, яка також вже померла 7 лютого 2006 року. на підставі вищевикладеного позивач просила суд продовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті батька.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що про існування заповіту не знала, лише за життя між батьками була розмова, що іншим дітям після їхньої смерті залишаться земельній ділянки, а їй залишиться будинок. Оскільки на момент смерті з батьком проживала мати, вважала, щ вона прийняла спадщину, тому до нотаріуса і не зверталася.

Представник відповідача, Малоолександрівської сільської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25 червня 2003 року помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6) та свідоцтвом про народження ОСОБА_1. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по вул..Поштова, 14 с.Адалимове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 (а.с.5). після смерті ОСОБА_2 з метою прийняття спадщини до нотаріуса звернувся його син ОСОБА_4, який отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася до 1 січня 2004 року і частина спадщини прийнята одним зі спадкоємців, ОСОБА_4, суд, керуючись пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає, що до цих правовідносин необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася, а тому вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини.

Статтею 550 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_2 підтверджується, що ніхто зі спадкоємців, окрім ОСОБА_4, який також помер, із заявою про прийняття спадщини не звертався. Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних та обмежено дієздатних спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не встановлено.

Поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті батька суд вважає ту обставину, що вона не знала про існування у неї права на спадкове майно і тому не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Доказів на спростування зазначених обставин сторонами не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 525, 549, 550 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Малоолександрівської сільської ради про продовження строку для прийняття спадщини задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, який помер 25 червня 2003 року на один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю. Шевченко