У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 21 жовтня 2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2012 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти за останні три роки в такому ж розмірі.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у розмірі за один місяць.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди, правильно застосувавши положення ст. ст. 180 - 184 СК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідач не приймає належної участі в утриманні сина, тому стягнув з нього аліменти на його утримання, згідно з вимогами закону, навівши обґрунтовано розмір аліментів, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку й те, що забезпечення і утримання дітей є обов'язком обох батьків.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний С.П. Штелик