УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.Мостової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до відділу Державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_7, треті особи: Філія 04 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», про скасування постанови державного виконавця щодо передачі нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою головного державного виконавця ВДВС Синельниківського МРУЮ Натха Б.М. від 09 грудня 2013 року, в рахунок погашення суми боргу, нереалізоване нерухоме майно, а саме жилий будинок та земельну ділянку, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1 що належав позивачу, передано на користь стягувача, ОСОБА_7 Загальна вартість зазначеного нерухомого майна становить 93 600,00 грн.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною, оскільки відповідно до п. 7.3 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 передбачено, що у разі якщо проведені двічі торги не відбулися майно знімається з розгляду, а тому проведення державним виконавцем третіх прилюдних торгів та передача нерухомого майна стягувачеві є незаконними.

На підставі наведеного, просив суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції НатхаБ.М. від 09 грудня 2013 року про передачу на користь ОСОБА_7 житлового будинку та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що хоча у порушення вимог п. 7.3 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Положення) торги відносно спірного майна і відбулися тричі, однак це не могло вплинути і не вплинуло на права боржника. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від набув чинності у 2014 році, а тому застосовуватися до даних правовідносин не може, так як вони виникли і процедура реалізації майна закінчилася до вступу в дію цього закону.

Суди попередніх інстанцій також зазначили, що відповідно до постанови державного виконавця від 09 грудня 2013 року та акта про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 09 грудня 2013 року спірне нерухоме майно передано у власність ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості. ОСОБА_7 залучений до участі у справі в якості відповідача, проте жодних позовних вимог до нього позивачем не було заявлено і зазначений вище акт не оскаржується.

Проте повністю погодитися із такими висновками судів не можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що в провадженні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Синельниківського МРУЮ Натхи Б.М. знаходилося зведене виконавче провадження № 35094008 від 07 листопада 2012 року про стягнення коштів з ОСОБА_6 на користь фізичних та юридичних осіб та на користь держави, серед яких: виконавчий лист № 437/5419/12 від 21 грудня 2012 року, виданий Синельниківським міськрайонним судом про стягнення заборгованості у розмірі 70 700,00 грн на користь ОСОБА_7 та виконавчий лист № 2-3266/11 від 12 листопада 2012 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості у розмірі 29 702,19 грн на користь ПАТ «ПроКредитБанк».

На виконання зазначених рішень було накладено арешт на майно боржника, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, на загальну суму 93 600,00 грн, що є власністю ОСОБА_6

Договором № 0413194 від 17 червня 2013 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна укладеного між ВДВС Синельниківського МРУЮ та Філією 04 Приватним підприємством «Нива-В.Ш.», відділ ДВС передав спеціалізованій організації нерухоме майно для проведення прилюдних торгів з реалізації зазначеного вище нерухомого майна.

На прилюдних торгах з продажу належного боржнику нерухомого майна, які були призначені на 11 липня 2013 року, 07 серпня 2013 року та 30 серпня 2013 року, зазначене майно реалізовано не було.

Повідомленням від 30 серпня 2013 року ВДВС Синельниківського МРУЮ, на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_9 запропоновано залишити за собою в рахунок погашення боргу непродане на прилюдних торгах нерухоме майно, а саме: домоволодіння, загальною площею 62,4 кв. м, з господарськими спорудами розташоване на земельній ділянці площею 0,2100 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 93 600,00 грн.

Відповідно до договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 30 вересня 2013 року укладений між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_7, первісний кредитор ПАТ «ПроКредит Банк» передає право вимоги ОСОБА_7 за зобов'язаннями по кредитному договору від 23 травня 2007 року № 12.12543 укладеному з ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2013 року ОСОБА_7 звернувся з відповідною заявою про передачу йому вказаного вище майна в рахунок погашення боргу ОСОБА_6

Постановою державного виконавця від 09 грудня 2013 року житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 передано на користь ОСОБА_7 в рахунок погашення суми боргу.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_6 та АКІБ «Укрсоцбанк» 26 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір № 095008/1, згідно умов якого ОСОБА_6 передав в іпотеку банку спірне нерухоме майно і отримав у кредит 27 625,74 доларів США з кінцевим терміном погашення 05 червня 2016 року (а.с. 60-62).

Наведене свідчить про те, що суди попередніх інстанцій не з'ясували чи наявне обтяження на спірне нерухоме майно на підставі зазначеного вище договору іпотеки, та чи може бути передано у власність зазначене майно в рахунок задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Крім того, відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга розглядається за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується (ст. 386 ЦПК України).

Отже за правилами цивільного процесуального законодавства предметом оскарження (судового розгляду) в такому випадку можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суд першої інстанції приймаючи до розгляду позовну заяву ОСОБА_6 не перевірив чи відповідає вона за формою та змістом положенням цього Кодексу, чи підлягає вона розгляду у порядку позовного провадження, або у порядку, визначеному Розділом VII ЦПК України, не врахував, що ОСОБА_6 ставиться питання про скасування постанови головного державного виконавця відділу ДВС Синельниківського МУЮ, тобто він, фактично, оскаржував дії державного виконавця. Крім того, не звернув уваги на те, що суб'єктом оскарження в ній зазначений відділ ДВС Синельниківського МУЮ, а не особа, зазначена у ст. 383 ЦПК України.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. 309 ЦПК України на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Також, суди не звернули уваги на те, що звіт про оцінку нерухомого майна підписаний суб'єктом оціночної діяльності 20 лютого 2013 року, а треті прилюдні торги з реалізації майна відбулися лише 30 серпня 2013 року, тобто після спливу шести місяців з дня проведення оцінки арештованого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому справа підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду належить врахувати наведене, у разі невідповідності поданої скарги вимогам ЦПК України вирішити питання про залишення її без руху для усунення недоліків.

Можливість вчинення судом таких процесуальних дій після відкриття провадження у справі передбачена п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов

Судді:О.В. Кадєтова

Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

Г.І. Мостова