Справа №568/322/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

В складі:

Головуючого судді: Бірука В.О.

При секретарі: Дмитришин О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди матері,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності у надані дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу матері та оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон (проїзних документів дитини).

24 травня 2016 року позивач зменшив позовні вимоги і просив надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу та супроводу матері ОСОБА_2 дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в країни Шенгенської угоди, а також в Болгарію, Румунію, Турцію та Єгипет в період з 20.06.2016 року по 20.09.2016 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Куть Н.В. позов підтримали із обставин викладених в ньому і просили його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлена.

Представник органу опіки і піклування в особі служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. До суду надійшов лист №1624/16 від 25.05.2016 року за підписом начальника служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації Голуб Т.М., яка просить розгляд справи провести без їх участі.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд заслухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що з 21 вересня 2000 року по 18 вересня 2013 року позивач та відповідач перебували у шлюбі.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2013 року шлюб було розірвано.

Від цього шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 21.12. ІНФОРМАЦІЯ_3, які зазначеним вище рішенням залишені на виховання та проживання позивачеві.

На даний час діти проживають разом з позивачем і знаходяться на його повному утриманні. З моменту розірвання шлюбу і по даний час мама дітей ОСОБА_2 проживає окремо від дітей - в Республіці Польща і з дітьми практично не спілкується і не зустрічається.

Позивач має можливість поїхати з дітьми: синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кордон для оздоровлення та відпочинку, проте відповідач безпідставно не надає дозволу на оформлення проїзних документів дитини та тимчасовий виїзд дітей за кордон без її супроводу.

Оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дітей за кордон, він змушений звернутись до суду.

Сторони батьківських прав щодо дітей не позбавлені.

Відповідно до ч.1 ст.141, ст.142, ч.2 ст.150, ст.153 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, зокрема, якщо хтось із них перебуває у надзвичайній ситуації (лікарні, місці затримання та позбавлення волі тощо).

Норми ч.3 ст.313 ЦК України передбачають право фізичної особи, яка не досягла шістнадцяти років, на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Стаття 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року №724) встановлює, що виїзд за кордон громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або за рішенням суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись, ст. ст.141, 150, 151, 154, 155 СК України, ст.313 ЦК України ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 218, 228 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовільнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 в країни Шенгенської угоди, а також в Болгарію, Румунію, Турцію та Єгипет в період з 20.06.2016 року по 20.09.2016 року.

Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2016 року.

Суддя: Бірук В.О.