Справа № 635/6090/16-ц
Провадження № 2/635/2860/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 грудня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Панас Н.Л.

при секретарі Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у сел.Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Васищеве, вул.Миру, будинок 10. Крім неї в будинку зареєстрований відповідач, але більше 6 років він у спірному будинку не мешкає, витрат по оплаті комунальних послуг не несе. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні.

Позивач у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угод про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах та утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Аналогічні вимоги містяться і в ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України.

Як передбачено ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців.

З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 травня 2015 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим №2-571 вбачається, що ОСОБА_1 після смерті чоловіка - ОСОБА_3 прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки домоволодіння №10 по вулиці Миру у смт.Васищево (а.с.91).

15 травня 2015 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області на ім"я ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Васищеве, вул.Миру, 10. Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його син - ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частку спадкового майна видане не було.

Як встановлено у судовому засідання відповідач зареєстрований даною адресою, але більше 6 років у спірному будинку не мешкає, витрат по оплаті комунальних послуг не несе. Факт реєстрації відповідача у спірному домоволодінні також підтверджується інформацією адресно-довідкового бюро Управління МВС України в Харківській області, відповідно до якої відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39).

Як вбачається з копії квитанцій наданих позивачем, позивач несе витрати по оплаті комунальних послуг (а.с.23-25).

У той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач відмовився від своєї частки спадкового майна, оскільки з матеріалів спадкової справи, заведеної Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області не вбачається письмової заяви відповідача, якою б він відмовлявся від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька. Також відсутнє рішення суду щодо усунення відповідача від права на спадкування.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Окрім того, слід звернути увагу на норми міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Також суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих, в розумінні ЦПК України, доказів того, що відповідачем порушуються її права на користування 1/2 часткою спадкового майна.

Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що у суда не має правових підстав для задоволення цього позову

На підставі вищевикладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.71, 156, 163 ЖК України, керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 60, 212-215, 218, 224-229 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Л. Панас