Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3534/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/2004/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю

секретаря судового засідання Павленко О.О.

позивача ОСОБА_2,

законного представника позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6, до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради про визнання права власності в порядку спадкування, згідно якої просили:

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку трикімнатної квартири, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, розташованої на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: Дніпропетровської області, Військове містечко-35АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 07 жовтня 2014 року;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку трикімнатної квартири, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, розташованої на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: Дніпропетровської області, Військове містечко-35АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 07 жовтня 2014 року.

В подальшому, 12 серпня 2016 року у судовому засіданні представником позивача надано уточнену позовну заяву, згідно якої до складу позивачів було включено ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6, згідно якої просили:

- визнати за ОСОБА_4, ОСОБА_2, малолітньою ОСОБА_6, від імені та в інтересах якої діє мати ОСОБА_3, право власності на 1/6 частку трикімнатної квартири, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, розташованої на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: Дніпропетровської області, Військове містечко-35АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 07 жовтня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими 07 жовтня 2014 року помер ОСОБА_7. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.10.2014 року, виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серія І-КИ № 594252. Факт родинних відносин між позивачами та померлим підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7, серії ІV-КА № 607962 від 04.08.1977 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_2, серії І-КИ № 012849 від 13.08.1998 року та ОСОБА_6, серії І-КИ № 111470 від 28.02.2007 року. За життя ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 160 від 29.07.2013 року, був власником 1/2 частки квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35АДРЕСА_1. Однак, вищевказане свідоцтво про право власності за життя ОСОБА_7, з невідомих позивачам причин, не зареєстрував у відповідному відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, як то було передбачено на той час нормами діючого законодавства. У звязку із чим, у нього був відсутнім оформлений належним чином правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно. Після його смерті на належне йому нерухоме майно відкрилась спадщина, яку спадкоємці належним чином прийняли. ОСОБА_4, ОСОБА_2, та ОСОБА_6 є спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 07.10.2014 року. З метою оформлення спадщини, 10 червня 2016 року, ОСОБА_4 звернулась до державного нотаріуса Першої криворізької нотаріальної контори. Однак, державним нотаріусом було надано постанову у вчиненні нотаріальної дії, б/н від 10.06.2016 року, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 07.10.2014 року, у звязку з відсутністю державної реєстрації права на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_2, законний представник позивача ОСОБА_3, а також представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

13.09.2016 від представника відповідача надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що виконком проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.61).

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради № 287 від 17.07.2013 «Про передачу житла у власність громадян» ОСОБА_7 та ОСОБА_4 передано у спільну часткову власність трикімнатну квартиру № 10 будинку № 35 у Військовому містечку-35, жилою площею 44,9 кв.м, по 1/2 частки квартири кожному (а.с.62).

З свідоцтва № 160 на право власності на житло від 29 липня 2013 року, виданого Виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу, вбачається, що вказана квартира належить на праві приватної спільної сумісної часткової власності в рівних долях, уповноваженому власнику квартири ОСОБА_7 - 1/2 частки та члену його сімї ОСОБА_4 1/2 частки. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.9).

ОСОБА_7 помер 07 жовтня 2014 року, про що було видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 594252, актовий вий запис № 1114 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири № 10, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, Військове містечко-35, будинок № 35. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після померлого є: мати - ОСОБА_4 (а.с7), батько - ОСОБА_8 (а.с.7), дружина ОСОБА_3 (а.с.36 зворотній бік), а також доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37 зворотній бік).

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовились від прийняття спадщини, що вбачається з заяв від 03 лютого 2016 року, наданих до Першої криворізької нотаріальної контори (а.с.30, 32).

Одночасно з цим, 03 лютого 2013 року з заявою про прийняття спадщини до Першої криворізької державної нотаріальної контори звернулись: ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла за згодою матері ОСОБА_3, та ОСОБА_6, в інтересах якої діяла її законний представник ОСОБА_3 (а.с.29).

Однак, постановою нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 10 червня 2016 року було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 07 жовтня 2014 року ОСОБА_7 в звязку з відсутністю державної реєстрації на нерухоме спадкове майно (а.с.10).

ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6, вважаючи, що їхнє право на спадщину не може бути здійснено іншим шляхом, оскільки їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 10.06.2016, звернулись до суду з вимогами про визнання за кожною з них права власності в порядку спадкування на 1/6 частки квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35АДРЕСА_2, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлого 07 жовтня 2014 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які брали участь у справі, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивачі звертались до суду у звязку з неможливістю оформлення ними права на спадщину через відсутність реєстрації права власності спадкодавця, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення.

Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

ОСОБА_7 по день своєї смерті був зареєстрований та проживав на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, а саме за адресою: м. Кривий Ріг, Військове містечко-35АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою, наданою директором комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 20» (а.с.34 зворотній бік).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_7 за час життя заповіту не складав, то належне йому за час життя майно його спадкоємці спадкують за законом.

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому частинами 1, 3, 4, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини та з огляду на вимоги ЦК України, суд дійшов висновку, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 07 жовтня 2014, у вигляді права власності на 1/2 частки квартири № 10, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35, будинок № 35, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, перейшла до його матері ОСОБА_4 та його дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6, в інтересах якої дії законний представник ОСОБА_3, які є позивачами у справі. Матеріалами справи підтверджено, що вказана спадщина була прийнята кожним з спадкоємців за законом відповідно до встановленого порядку. Таким чином позивачі, як останні спадкоємці, набули право на спадщину у вигляді права власності на 1/6 частки квартири № 10, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35, будинок № 35, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, яка належала ОСОБА_7.

Також за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачі звертались до нотаріальної контори із заявою про надання свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді права власності на 1/6 частки квартири № 10, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35, будинок № 35, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, яка належала ОСОБА_7, однак, постановою нотаріусу від 10.06.2016 позивачам було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії через відсутність державної реєстрації на нерухоме спадкове майно.

Але вказаний висновок, на думку суду, є хибним, оскільки відсутність реєстрації права власності на майно за ОСОБА_10 могло вплинути лише на його права як власника майна, а не як спадкоємця чи як спадкодавця, оскільки державній реєстрації підлягає право власності, а не право на спадщину і на це зверталась увага в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Зокрема в п. 6 вказаної Постанови ПВССУ зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Крім того згідно розяснень, викладених у п.п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанови ПВСУ №7), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Також в Постанові ПВССУ №5 від 07.02.2014 наведено розяснення, за яким якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, в даному випадку такими документами є рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради № 287 від 17.07.2013 «Про передачу житла у власність громадян» та свідоцтво № 160 на право власності на житло від 29.07.2013, згідно з якими визначено, що ОСОБА_7, померлому 07.10.2014, за життя належала, а ОСОБА_4 належить, кожному окремо, на праві приватної спільної сумісної часткової власності по 1/2 частці квартири № 10, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35, будинок № 35.

Більш того відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

А за приписами п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції станом на момент прийняття рішення) якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, з урахуванням того, що в судовому порядку було встановлено набуття ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, в інтересах якої дії законний представник ОСОБА_3, права власності в порядку спадкування на 1/6 частки квартири № 10, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35, будинок № 35, загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлого 07 жовтня 2014 року, тому позовні вимоги останніх про визнання за ними такого права з метою його реєстрації вважаються судом обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 84, 88, 209, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216-1218, 1221, 1223, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, п.п. 2, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку трикімнатної квартири загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, розташованої на четвертому поверсі пятиповерхового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлого 07 жовтня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку трикімнатної квартири загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, розташованої на четвертому поверсі пятиповерхового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлого 07 жовтня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_6, в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_3, право власності на 1/6 частку трикімнатної квартири загальною площею 61,6 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, розташованої на четвертому поверсі пятиповерхового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлого 07 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов