Номер провадження: 22-ц/785/668/16
Головуючий у першій інстанції Груца Є.Є.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.213ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що кошти за автомобіль отримані відповідачем на достатній правовій підставі.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що 30.05.2012 року, позивач уклав з відповідачем правочин, згідно якого передав відповідачу суму у розмірі три тисячі доларів США за автомобіль Шевролет Люміна , що підтверджується розпискою, наданою відповідачем. При цьому, строк дії довіреності на право управління та розпорядження автомобілем, виданої на відповідача, закінчився.

Отримавши кошти, відповідач передав позивачу технічний паспорт на зазначений автомобіль та договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого, також, закінчився.

08.03.2013 року, вказаний автомобіль було затримано , оскільки вже з 23.05.2012 року він був оголошений у розшук державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа , виданого Суворовським районним судом м. Одеси 11.04.2012 року про стягнення боргу з ОСОБА_5, власника автомобіля, на користь ПАТ « Кредитпромбанк» в розмірі 607788,12 грн.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05.11.2014 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі- продажу недійсною та повернення коштів було відмовлено з тих підстав, що зазначена розписка не може слугувати доказом укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки розписка не відповідає вимогам ЦК України щодо форми, моменту укладення та змісту правочину.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержало, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки відповідач не мав повноважень (не будучи власником вищеназваного автомобіля) на укладення будь-яких правочинів, збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, у нього відсутня правова підстава утримувати грошові кошти, що надає можливість позивачу обґрунтовано вимагати їх повернення за ст. 1212 Цивільного кодексу України, що не було враховано судом першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_3 ід.код НОМЕР_1, адреса: 67654, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4, ід.код НОМЕР_2, адреса: 65088, АДРЕСА_2) суму в розмірі 64917,90 грн. (шістдесят чотири тисячі дев'ятсот сімнадцять гривень 90 копійок), що еквівалентна 3000 (трьом тисячам) доларів США за даними НБУ.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_3 ід.код НОМЕР_1, адреса: 67654, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4, ід.код НОМЕР_2, адреса: 65088, АДРЕСА_2) судові витрати в розмірі 1346,65 грн. (одну тисячу триста сорок шість гривень 65 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова