Справа № 464/2778/15 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/3120/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Берези В. І., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Укрсиббанк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк» про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Укрсиббанк» в користь ОСОБА_2 10150 доларів США та 930 Євро. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Укрсиббанк».

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив банку у виклику в якості свідків колишніх працівників банку, а саме касирів відділення № 864 АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які здійснювали прийом готівки у касі відділення 04.12.2012 року та 07.08.2014 року. Крім того, зазначає, що суд безпідставно ухвалою від 05.11.2015 року відхилив клопотання банку про про призначення експертизи, яка могла би дати відповідь на запитання. чи належать підписи на квитанціях № 5 та № 13 касирам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім того, надані позивачем квитанції не містять обов»язкових реквізитів - підпису працівника банку, який прийняв готівку, а також відбитка печатки (штампа) чи електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ, що є доказом внесення позивачем коштів на рахунки банку. Суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги ОСОБА_2 фактично зводяться до питання відшкодування шкоди, завданої позивачеві внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого працівником банку.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобо»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов»язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно частини 2 та 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов»язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов»язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов»язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 20.11.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір-анкету № 0400 про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (т.1, а.с 7), на підставі якого ОСОБА_2 було відкрито карткові рахунки № НОМЕР_2 у національній валюті, № НОМЕР_1 у доларах США, та накопичувальні рахунки № НОМЕР_3 у національні валюті, доларах США, Євро.

04.12.2012 року ОСОБА_2 вніс в касу Відділення № 864 ПАТ «Укрсиббанк» 930,00 Євро для подальшого зарахування на рахунок № НОМЕР_3, що підтверджується квитанцією № 5 від 04.12.2012 року (т.1, а.с. 6).

07.08.2014 року ОСОБА_2 вніс в касу Відділення № 864 ПАТ «Укрсиббанк» 10150,00 доларів США для зарахування на рахунок № НОМЕР_1, що підтверджується квитанцією № 13 від 07.08.2014 року (т. 1, а.с 8).

17.03.2015 року ОСОБА_2 направив на адресу ПАТ «Укрсиббанк» заяву про повернення йому 930,00 Євро та 10150,00 доларів США (т.1, а.с. 10-11), однак ПАТ «Укрсиббанк» вказаних коштів йому не повернуло.

Судом встановлено, що ПАТ «Укрсиббанк» відмовило у поверненні ОСОБА_2 коштів, з тих підстав, що операції з внесення ОСОБА_2 04.12.2012 року 930,00 Євро та 07.08.2014 року 10150,00 доларів США не зареєстровані в системі автоматизації банку (комплекс програмного забезпечення) SAP, фактично вищезазначених коштів банк не отримував, а представлені позивачем квитанції містять явні ознаки підробки (т.1, а.с. 26-29).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність доводів відповідача щодо підроблення квитанції № 5 від 04.12.2012 року на суму 930,00 Євро та квитанції № 13 від 07.08.2014 року на суму 10150,00 доларів США, оскільки такі доводи спростовуються висновком експерта № 6/466 складеним 05.02.2016 року за результатами проведеної судової технічної експертизи документів (т.1, а.с. 251-256). Згідно вказаного висновку, відтиски штампів банківської установи на квитанціях № 5 від 04.12.2012 року та № 13 від 07.08.2014 року виготовлені за допомогою фотополімерного рельєфного мастичного кліше, відповідають зразкам відтисків, які були надані ПАТ «Укрсиббанк» на експертизу, при цьому слідів виправлень, підчисток, змін в реквізитах не виявлено.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ «Укрсиббанк» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Береза В. І.

Мельничук О. Я.