АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 6548/2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Кицюк В.С.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1.06.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

3-особа: приватний нотаріус КМНО АнцифєроваАлла Миколаївна

про розірвання договору довічного утримання

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-особа: приватний нотаріус КМНО АнцифєроваА.М. про розірвання договору довічного утримання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 11 липня 2015 р. між ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_4,на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Анцифєровою А.М., та ОСОБА_2, як зазначено діючи добровільно та перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам'яті, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин, було укладено договір довічного утримання.

Так, згідно ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст.745 ЦПК України договір довічного утримання (догляду) укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст.749 ЦПК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Із вказаного договору вбачається, що сторони уклали цей договір про таке: позивач передає у власність відповідача квартиру АДРЕСА_1, а відповідач взамін цього зобов'язується забезпечувати позивача утриманням довічно на наступних умовах.

Так, згідно п.7 договору довічного утримання відповідач зобов'язується довічно утримувати позивача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які позивач вже самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, тощо.

Сторони також домовилися, що утримання, в тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, вклочаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою в розмірі 900,00 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися позивачці шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

Крім вищезазначеної суми, відповідачка зобов'язана щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру в терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно даватись позивачці шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

Оспорюваним договором довічного утримання також передбачено, що в разі виникнення в майбутньому потреби забезпечити позивачки іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, позивачка самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум.

Відповідачка також взяла на себе зобов'язання здійснити поховання позивачки після смерті або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, як здійснила поховання, в разі -неможливості здійснити поховання позивачки самостійно через поважні причини.

Згідно п.8 договору довічного утримання грошове утримання буде щомісячно виплачуватися, починаючи з моменту укладення договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом з доставкою додому або готівкою на руки під розписку або на розрахунковий гахунок банківської установи. Також передбачено, що сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому чергового року за попередній рік з рахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України. Несвоєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору.

Згідно п.9 Договору довічного утримання до зобов'язань відповідачки віднесено і виплату позивачці одноразового грошового утримання в сумі 50 000,00 грн.

Також сторони обумовили, що позивачка залишає за собою право проживати в своїй квартирі довічно, а відповідачка не має права вселяти в дану квартири інших осіб.

Згідно п.14 договору довічного утримання до істотних його умов віднесено вчасну проплату щомісячних платежів і довічне право на проживання відповідачки в квартирі (а.с.4-5).

Обгрунтовуючи позов позивачка, зокрема, посилалася на те, що їй не було нічого відомо щодо його укладення, що про укладення цього договору вона дізналася в жовтні 2015 р., та що відповідачкою не виконувалися умови договору.

Проте, ці доводи спростовуються наданими суду письмовими доказами.

Так, суд дійшов правильного висновку, що доводи представника позивачки про те, що позивачці нічого не було відомо про укладення цього договору спростовуються підписами в ньому її представника ОСОБА_4, яка підписувала договір від імені та в інтересах позивачки на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30.06.2015 р. (а.с.33)

Із даної довіреності вбачається, що ОСОБА_1 30 червня 2015 р. в присутності приватного нотаріуса КМНО Анцифєрової А.М., яка перевірила особу позивачки на підставі паспорту, виданого 27.06.2015 р., уповноважила ОСОБА_4 бути її представником в будь-яких підприємствах, державних, громадських установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, в органах нотаріату, тощо; при укладенні від її імені Договору довічного утримання про відчуження належної їй квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 на умовах, які відповідають викладеним вище умовам, зазначеним в Договорі довічного утримання (а.с.33).

Зважаючи на те, що обидва правочини : і довіреність від 30.06.2015 р., і Договір довічного утримання від 11.07.2015 р., не визнані судом недійсними, не є нікчемними,- суд першої інстанції правильно вважав що підстав не приймати їх до уваги як прояв дійсного волевиявлення позивачки - немає.

Також суд правильно вважав, що підтвердженням волевиявлення позивачки свідчать заява позивачки, яка написана нею власноручно, до ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» від 25.05.2015 р., заповнений нею власноручно паспорт до «Договору довічного утримання» та договір про надання послуг від 25.05.2015 р., в яких позивачка висловлює своє бажання про укладення даного Договору довічного утримання взамін на отримання грошового забезпечення та піклування (а.с.99-101, 103-109).

Доводи представника позивачки про відсутність на момент нотаріального посвідчення договору довічного утримання у позивачки паспорта судом не було взято до уваги не оскільки, договір укладався її представником.

Згідно п.15 договору довічного утримання він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - в судовому порядку.

Згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду : 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, в разі .виконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Проте, позивачкою та її представником не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про невиконання відповідачем своїх обов'язків за Договором довічного утримання.

Між тим, судом встановлено, що як зазначено в п.9 Договору довічного утримання свій обов'язок надати позивачці єдиноразове грошове утримання в розмірі 50 000,00 грн. відповідачка виконала ще до підписання даного договору, що засвідчено підписами сторін в договорі (а.с.4, зворот).

Так, згідно довідки від 10.03.2016 р. ПАТ «КБ «Глобус» ОСОБА_1 має поточний гахунок НОМЕР_1 в гривні в ПАТ «КБ «Глобус», на якому обліковується 55 724,51 грн. (а.с.35); на підтвердження належного щомісячного грошового утримання позивача відповідачем шляхом банківського переказу представники відповідача пред'явили суду оригінали банківських квитанцій, згідно яких щомісячно позивачка отримувала від відповідача 900,00 грн., як передбачено в п.п.7, 8 Договору довічного утримання (а.с.36-63); на виконання відповідачкою другого абзацу п.7 Договору довічного утримання представники відповідача надали суду квитанції по оплаті комунальних послуг (а.с.64-93).

До того ж, ні позивач, ні її представник в судовому засіданні не заперечували той факт, що позивачка і на сьогоднішній день проживає в вищезазначеній квартирі.

Судом також обґрунтовано було відмовлено в клопотанні представнику позивачки у допиті свідків, оскільки він не зміг пояснити суду які обставини, ці особи будуть підтверджувати суду, відповідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування, а також суд обґрунтовано відхилив твердження представника позивача про те, що в договорі неправильно визначені обов'язки відповідача, тобто, що ним невірно передбачено надання лише грошей позивачу, в той час як вона ще потребує фізичного догляду, оскільки, цивільним законодавством передбачена свобода як в укладенні договорів, так і у визначенні їх умов, що і було зроблено (визначено) сторонами на їх власний розсуд.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 11.03.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :