Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/821/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Музика О. В.
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2016 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді Кіселика С.А.

суддів : Суржика М.М., Суровицької Л.В.

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 14 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 відсотків річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої договірні зобов'язання виконав, натомість відповідач умови кредитного договору щодо внесення щомісячного платежу виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 26529 грн. 14 коп., яка складається з заборгованості по кредиту 5227 грн. 84 коп., заборгованості по процентам 14643 грн. 26 коп., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом -4918 грн. 56 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1239 грн. 48 коп.

Просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вважає, що Банком пропущено строк позовної давності.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них.

Заслухавши суддю доповідача представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Матеріалами справи підтверджується, що 24 грудня 2007 року відповідач ОСОБА_2 подав банку заяву на отримання кредитної картки «Событие» з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становить 2% в місяць на залишок заборгованості та щомісячна комісія 1,5%. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти, який встановлено до грудня 2011 року, як пояснив представник банку.

На підтвердження укладення кредитного договору позивач надав витяг із умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34), які не містять підпису відповідача. Долучені до позовної заяви умови і правила надання банківських послуг затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 і стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви цього позичальника.

В судовому засіданні позивачем надано «Умови та правила надання банківських послуг», які були чинними на час укладання договору. Також, позивачем надано Пам'ятку клієнта по обслуговуванню кредитних карт в Приватбанку, яка відповідно до п.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» оформляється і є невід'ємною частиною договору при видачі платіжної картки по кредитній схемі. Пам'яткою клієнта передбачено, що строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа місяця, наступного за звітним. Розмір щомісячних платежів становить 7% від загальної суми трат, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Позивач зазначав, що відповідач порушив Правила користування карткою щодо своєчасного погашення процентів за користування кредитом та повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2015 року становить 26529 грн. 14 коп. і складається з заборгованості по кредиту 5227 грн. 84 коп., заборгованості по процентам 14643 грн. 26 коп., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом -4918 грн. 56 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1239 грн. 48 коп. (а.с. 4 -8).

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що договір було укладено 14.09.2007 року, останню сплату по кредиту відповідач провів 19.10.2009 року, до суду позивач звернувся лише 29.07.2015 року, а отже поза межами строку позовної давності.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

В законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 267 ЦК України).

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 19 жовтня 2009 року. Згідно п. 9.12 Договору він діє на протязі 12 місяців з часу підписання. Строк дії картки грудень 2011 року. Кінцевий строк повернення кредиту відповідає строку дії картки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у банка виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором 26 листопада 2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 29 липня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Такий висновок суду є правильним й відповідає вимогам Закону.

Правова позиція про те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, викладена в постановах Верховного Суду України у справах №6-116 цс 13, № 6-31цс15,6-54цс15,

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-249цс15 від 02.12.2015 року.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по відсоткам за період з 31.08.2012 року по 30.06.2015 року становить 10156 грн. 87 коп., які позивач і просить стягнути.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією та штрафи.

Однак, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для їх стягнення оскільки згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам за період з 31.08.2012 року по 30.06.2015 року.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування цієї частини рішення суду та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову Банку.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 213 грн.37 коп. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 10156 грн. 87 коп. - проценти за користування кредитом та судовий збір у сумі 213 грн.37 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.А. Кіселик

Судді: М.М. Суржик

Л.В. Суровицька