У х в а л а

іменем україни

30 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., ВисоцькоїВ.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 13 017 грн щомісячно та на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 13 412 грн з подальшою індексацією, починаючи з 13 липня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 02 грудня 1995 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала, що діти знаходяться на її утриманні, проживають разом з нею, тоді як відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, не зважаючи на те, що має постійний дохід та працює керівником Приватного підприємства «Агропром-2000» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроелеватор».

Посилаючись на те, що на даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку та на те, що інші особи на утриманні відповідача не перебувають, просила позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 7 500 грн на кожну дитину з подальшою індексацією, починаючи з 13 липня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру аліментів та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 липня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - просить скасуватиоскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд, встановивши у відповідача наявність постійного місця роботи, регулярних та стабільних щомісячних доходів, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_5 має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

М.К. Гримич