Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона користується квартирою АДРЕСА_1. В зазначене житлове приміщення вона вселилася на підставі розпорядження комунального підприємства «Жилкомсервіс». У зв'язку з тим, що зазначене житлове приміщення знаходилося в аварійному стані, вона провела ремонт та реконструкцію. Посилаючись на те, що витрати, пов'язані з ремонтом та реконструкцією у декілька разів перевищують вартість квартири та на те, що вона відкрито користується вказаною квартирою, сплачує комунальні послуги, просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2010 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2015 року закрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_5 у справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання права власності на підставі ст. 292 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду в апеляційний суд, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана особою, яка не брала участі у справі, суд першої інстанції не вирішував питання про її права та обов'язки.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12 роз'яснено, що право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки. У цьому разі зазначені особи відповідно до частини дев'ятої статті 6 ЦПК України мають право отримувати в суді, який ухвалив рішення, усну або письмову інформацію про результати розгляду відповідної справи, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії документів, долучених до справи, одержувати копії рішень і ухвал, а при розгляді справи в апеляційній інстанції - набувають права осіб, які беруть участь у справі, зокрема, брати участь у розгляді справи, заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи, подавати докази тощо.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції Україниє нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції Українищодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу гарантовано право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Таке право гарантовано і ст. 55 Конституції України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований у спірній квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 55).

Відтак, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2010 року, суд апеляційної інстанції фактично обмежив його право у доступі до правосуддя, що гарантовано Основним Законом та не в повній мірі врахував те, що суд першої інстанції вирішив спір щодо майна, право користування яким ОСОБА_5 не втратив та дійшов помилкового висновку про те, що судом не вирішено питання про права та обов'язки останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування ухвал судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушенням норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи викладене, оскаржувана судова ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2015 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В. Попович В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін