АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/3092/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1660/16Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника КЕВ м.Полтави Полюховича І.М., відповідачки ОСОБА_1 , її представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України Клекти Івана Тихоновича

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року
по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виселення із службового житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення,-
в с т а н о в и л а:
У грудні 2015 року військова частина НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційний відділ звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виселення із службового житлового приміщення кв. АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, оскільки у відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 274 від 07.12.2006 року ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас.

Рішенням Миргородського місьрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року у задоволенні позоову відмовлено.

В апеляційній скарзі КЕВ м. Полтава, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вказує, що районним судом не взято до уваги рішення житлової комісії від 26.06.2001 року, де військовослужбовцю ОСОБА_3 надано на період служби у військовій частині НОМЕР_1 службову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з переміщенням військовослужбовця до нового місця служби у військову частину НОМЕР_2 , яка розміщена у м. Васильків Київської області, ОСОБА_3 рішенням житлової комісії від 09.12.2011 року № 15 знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Також районним судом не враховано п. 3.3 Інструкції, відповідно до якого службові жилі приміщення надаються військовослужбовцям за місцем проходження ними військової служби шляхом видання на відставі списку розподілу службової житлової площі в гарнізоні та наказу начальника гарнізону, а тому відповідач після вибуття до іншої військової частини НОМЕР_2 , яка розміщена у м. Васильків, Київської області, втратив право користування службовим житлом та підлягає виселення з членами сім`ї без надання іншого житлового приміщення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, спірна квартира АДРЕСА_1 має статус службової відповідно до рішення Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 23.05.2001 рок /а.с.9/.

Рішенням командира Військової частини НОМЕР_1 та рішенням житлової комісії від 26.06.2011 року № 5 військовослужбовцю ОСОБА_3 надано службову квартиру на сім`ю з трьох чоловік /а.с. 10/.

У спірній службовий квартирі зареєстровані наймач ОСОБА_3 , його колишня дружина ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_4 /а.с. 14/

Відповідно до Витягу з послужного списку майора. про проходження дійсної військової служби в Збройних силах України ОСОБА_3 призваний на військову службу 1 серпня 1991 року Житомирським РВК Житомирської області та перебуває на військовій службі по теперішній час./а.с.44-45/

Відмовляючи у задоволенні позову, міськрайонний суд виходив з того, що ОСОБА_3 має строк військової служби більше десяти років, а тому відповідно до норми ст.125 ЖК України виселенню без надання іншого жилого приміщення не підлягає. Крім того, відповідно до ст.64 ЖК України відповідачі ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 належать до членів сім`ї відповідача і користуються спірним житлом нарівні з наймачем, а тому також не підлягають виселенню.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, грунтуються на всебічному з`ясуванні фактичних обставин та вірному застосуванні норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків місцевого суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та хибного тлумачення норм права.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Механізм та порядок забезпечення жилими приміщеннями, в тому числі службовими, військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, а також виселення із службового житла Міністерства оборони України визначений Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями

На час прийняття рішнення від 26.06.2011 року про надання військовослужбовцю ОСОБА_3 спірного службового житлового приміщення діяла Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 06.10.2006 N 577, відповідно до п.2.6. якої службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям за місцем проходження ними військової служби за рішенням командира військової частини за погодженням з квартирно-експлуатаційним органом.

Згідно Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011р., службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби.

Пунктом 3.15 вказаної інструкції визначено умови збереження користування військовослужбовця та членів його сім`ї службовим жилим приміщенням або ого звільнення у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) .

Відповідно до абзацу шостого п.3.15 Інструкції військовослужбовець, особа, звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобов`язані у двомісячний строк звільнити займане ними службове жиле приміщення в разі одержання жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом із членами сім`ї.

Підстави виселення військовослужбовців та членів їх сімей із службового приміщення передбачені п.3.16., 3.17., 3.18. Інструкції.

Зокрема, відповідно до п.3.16.Інструкції особа, звільнена з військової служби, яка має вислугу менше ніж 10 років, підлягає виселенню зі службового жилого приміщення з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Вказаною Інструкцією лише п.3.17 передбачена підстава для виселення зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення осіб, які систематично руйнують, або пошкоджують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням (у тому числі шляхом передавання в оренду іншим громадянам чи юридичним особам), або створюють умови, які унеможливлюють проживання інших осіб в одній квартирі або будинку.

Таким чином, системний аналіз викладених положень Інструкції дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про виселення військовослужбовців і членів їх сімей із службового житлового приміщення необхідно керуватися як положеннями вказаної інструкції, яка є підзаконним нормативно-правовим актом, так і нормами житлового законодавства.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 125 ЖК України передбачено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при розгляді справ про виселення зі службових жилих приміщень необхідно з`ясовувати, чи користуються відповідачі пільгою, передбаченою статтею 125 ЖК України.

Оскільки ОСОБА_3 належить до кола осіб, які згідно з вимогами статті 125 ЖК України не підлягають виселенню із службового приміщення без надання іншого житлового приміщення , підстави для його виселення разом з членами сім`я, в тому числі колишніми членами сім`ї без надання іншого жилого приміщення відсутні.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення місцевого суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України - відхилити.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2016 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук
Судді /підписи/ П.М. Карнаух
Т.О. Кривчун
ЗГІДНО: Л.І. Пилипчук