АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/791/2016 Єдиний унікальний номер справи: 653/2673/14-ц
Головуючий в І інстанції Калімбет Л.І.
Доповідач Приходько Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_1

секретар Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2015 року у справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.1000га, розташована за адресою: с. Щасливцеве, вул. Морська, 66-а. Суміжна земельна ділянка, розташована за адресою: с. Щасливцеве, вул. Морська, 66, яка належить відповідачці, ОСОБА_3

Відповідачка без відповідних дозволів та без погоджень побудувала господарські будівлі, які знаходяться на межі земельної ділянки, а деякі навіть перетинають межу та знаходяться безпосередньо на її земельній ділянці, порушивши п.3.17 Б.2.4.-1-94 № Планування та забудова міських та сільських поселень. Крім того допущені порушення перешкоджають належному забезпеченню земельної ділянки сонячним світлом та повітрям, що порушує загальний екологічний стан земельної ділянки та житлового будинку.

Посилаючись на зазначене просила зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою Генічеський район, с. Щасливцеве вул. Морська, 66-а, шляхом знесення або перенесення господарських будівель розташованих на межі цієї земельної ділянки та за межею, на території земельної ділянки ОСОБА_2, а також переміщення їх на належну відстань від межі її земельної ділянки.

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2, вимоги якого було уточнено в ході розгляду справи, посилаючись на те, що їй на праві власності належать земельні ділянки площею 0,1695га та площею 0,0363га (загальна площа 0,2058га), що розташовані за адресою - с. Щасливцеве, вул. Морська, 66, на якій знаходяться належні їй на праві власності житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами.

Суміжна земельна ділянка, розташована за адресою: с. Щасливцеве вул. Морська, 66-а належить на праві власності ОСОБА_2

Посилаючись на існування спору між нею та відповідачкою по визначенню спірної межі та її використанню , а також на перешкоди, які ОСОБА_2 створює їй у користуванні господарськими спорудами (літньою кухнею та сараєм) остаточно просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить їй на праві власності за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Щасливцеве, вул. Морська, 66, шляхом:

демонтування та перенесення споруди № 2 (залізобетонна огорожа) довжиною 16,67м. шагом 2,20м, яка знаходиться в глибині подвір'я на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстані 0,81м, 0,89м, 0,89м, 0,83м, 0,83м, 0,77м, 0,72м, шаг 1,19м на 0,70м від суміжної межі;

демонтування та перенесення залізобетонної огорожі ОСОБА_2 довжиною 4,86м. між літ. «Е» літньої кухні, літ. «Д» сараєм, шагом 4,86м, яка знаходиться в глибині подвір'я на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстані 0,72м, 0,75м, 0,81м від суміжної межі;демонтування та перенесення навісу літ. «Ж» ОСОБА_2 розміром 1,80м х 2,32м, площа перетину 0,75кв.м., який знаходиться на відстані задня права бокова грань на 0,32м від суміжної межі;

зведення водовідводу на житловому будинку ОСОБА_2 літ. «А» та інших спорудах вздовж спільної земельної межі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що унеможливить стікання атмосферних опадів на земельну ділянку ОСОБА_3;

встановлення постійного платного сервітуту по відношенню до земельної ділянки ОСОБА_3 до лівого кута літ. «А» житлового будинку розміром в плані 9,10м х 6,43м, площа перетину 1,80кв.м. та знаходиться на відстані 0,40м від суміжної межі, та на площу 9,10кв.м для ремонт, встановивши плату за користування земельною ділянкою в розмірі 815,98 грн. на рік з урахуванням змін до нормативної оцінки земельної ділянки;

встановлення постійного платного сервітуту по відношенню до земельної ділянки ОСОБА_3 до лівого фасадного кута літ. «І» погребу розміром 1,50м х 3,0м площа перетину складає 0,25кв.м та знаходиться на відстані по фасаду ліва бокова грань на 0,17м від суміжної межі, та 3,0кв.м для ремонту, встановивши плату за користування земельною ділянкою 243,3грн. на рік з урахуванням змін до нормативної оцінки земельної ділянки.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні сараєм ОСОБА_3 літ.«Д», що розташований за адресою Херсонська область, Генічеський район, с.Щасливцеве, вул. Морська, 66, шляхом звільнення його частини, яку вона незаконно займає.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_3 за адресою - Херсонська область, Генічеський район, с. Щасливцеве, вул. Морська, 66, шляхом:

- демонтування та перенесення споруди № 2 (залізобетонна огорожа) довжиною 16,67м. шагом 2,20м, яка знаходиться в глибині подвір'я на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстані 0,81м, 0,89м, 0,89м, 0,83м, 0,83м, 0,77м, 0,72м, шаг 1,19м на 0,70м від суміжної межі;

- демонтування та перенесення залізобетонної огорожі ОСОБА_2 довжиною 4,86м. між літ. «Е» літньої кухні, літ. «Д» сараєм, шагом 4,86м, яка знаходиться в глибині подвір'я на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстані 0,72м, 0,75м, 0,81м від суміжної межі;

- демонтування та перенесення навісу літ. «Ж» ОСОБА_2 розміром 1,80м х 2,32м, площа перетину 0,75кв.м., який знаходиться на відстані задня права бокова грань на 0,32м від суміжної межі;

- зведення водовідводу на житловому будинку ОСОБА_2 літ. «А» та інших спорудах вздовж спільної земельної межі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що унеможливить стікання атмосферних опадів на земельну ділянку ОСОБА_3;

- встановлення постійного платного сервітуту по відношенню до земельної ділянки ОСОБА_3 до лівого кута літ. «А» житлового будинку розміром в плані 9,10м х 6,43м, площа перетину 1,80кв.м. та знаходиться на відстані 0,40м від суміжної межі, та на площу 9,10кв.м для ремонту; встановити плату за користування земельною ділянкою 815,98 грн. на рік з урахуванням змін до нормативної оцінки земельної ділянки;

- встановлення постійного платного сервітуту по відношенню до земельної ділянки ОСОБА_3 до лівого фасадного кута літ. «І» погребу розміром 1,50м х 3,0м площа перетину складає 0,25кв.м та знаходиться на відстані по фасаду ліва бокова грань на 0,17м від суміжної межі, та 3,0кв.м для ремонту; встановити плату за користування земельною ділянкою 243,3грн. на рік з урахуванням змін до нормативної оцінки земельної ділянки.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні сараєм ОСОБА_3 літ.«Д», що розташований за адресою - Херсонська область, Генічеський район, с.Щасливцеве, вул. Морська, 66, шляхом звільнення його частини, яку вона незаконно займає.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити для розгляду по суті.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала. Під час розгляду справи вимоги апеляційної скарги уточнила, просила рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі, ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, зазначила, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок.

ОСОБА_2, відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯД №727236 виданого 30 жовтня 2008 року (а.с.5), належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000га розташована за адресою вул. Морська, 66-а с. Щасливцеве, Генічеський район Херсонська область.

На вказаній земельній ділянці розташовані жилий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», літ. «В», вбиральна-душева літ. «Г», споруди № 1-2, які належать ОСОБА_2 на праві власності відповідно до договору дарування від 09.11.2007 року.

ОСОБА_7, відповідно до державних актів серія ЯБ №122483 від 01 вересня 2006 року (а.с.30) та серія ЯБ №122484 від 01 вересня 2006 року (а.с.31) виданих Генічеським районним відділом земельних ресурсів, належать земельні ділянки площею 0,1695га та 0,0363га відповідно, розташовані за адресою вул. Морська, 66 в с. Щасливцеве, Генічеського району Херсонської області.

На земельній ділянці розташовані будівлі та споруди, які належать ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2002року, а саме жилий будинок літ. «А», сараї літ. «Б», «В», «Г», «Д», літня кухня літ. «Є», туалет літ.»Ж», огорожа № 1, ворота № 2, водопровод № 3

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою пропущений строк позовної давності , оскільки право власності на земельну ділянку остання набула в жовтні 2008 року і саме з цього часу вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, оскільки спірні господарські будівлі збудовані ще у 1946 році.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_2 та пояснень її представника ОСОБА_5, даних під час розгляду справи, позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом з проханням усунути перешкод у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, посилаючись на те, що відповідач, ОСОБА_3 самочинно, без відповідних дозволів, із порушенням будівельних норм і правил збудувала господарські споруди: сарай літ. «Д» та літня кухня літ. «Є», які частково знаходяться безпосередньо на її земельній ділянці, чим створює перешкоди у користуванні належній їй на праві власності земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2 з підстав спливу позовної давності суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачка звернулася до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні нею права користування належною їй земельною ділянкою, які мають триваючий характер та існують на теперішній час, тобто з негаторним позовом, а до негаторного позову не застосовуються правила щодо позовної давності. Оскільки вимоги негаторного позову полягають в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент предявлення позову, то з негаторним позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує правопорушення. За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності.

З матеріалів справи та матеріалів інвентарної справи №244 на жилий будинок №66 по вул. Морській у с. Щасливцево вбачається, що спірні господарські споруди: сарай літ. «Д» та літня кухня літ. «Є» належать на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2000. Вказані будівлі зведені в 1946 році попередніми власниками домоволодіння на земельній ділянці за адресою с. Щасливцево вул.. Морська, 66 загальною площею 0.3058га з якої на підставі договору дарування від 17.08.1998 частина земельної ділянки площею 0.1000га, на якій частково розташовані спірні будівлі, була подарована ОСОБА_5, яка в свою чергу 09.11.2007 року подарувала її ОСОБА_2

Отже за таких обставин доводи позивачки, що спірні будівлі є самочинними не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власникові, згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Отже, враховуючи, що право власності на сарай літ. «Д» та літня кухня літ. «Є» розташованих за адресою с. Щасливцево вул. Морська, 66 набуто ОСОБА_3 на законних підставах, спірні будівлі не є самочинними підстави для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення або перенесення вказаних будівель відсутні, оскільки знесення будівель призведе до протиправного позбавлення відповідачки права власності на належні їй будівлі, а перенесення спірних будівель, враховуючи їх технічний стан призведе до їх руйнування. А отже, позовні вимоги в цій частині задоволеню не підлягають.

З метою усунення, у даному випадку, перешкод, як у користуванні ОСОБА_2 належною їй земельною ділянкою, так і у користуванні ОСОБА_3 належними їй спірними будівлями можливо встановлення земельного сервітуту - право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ст. 98 ЗК України), яке може бути встановлено в порядку визначеному ст. 100 ЗК України.

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, а обставини справи підкріплені висновками судових експертиз. Зокрема, відповідно до висновку №1 від 27.02.2015 року суміжна межа в державних актах, які відповідно належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3В не відповідає фактичному користуванню суміжної межі позивачки та відповідачки та встановлена не вірно.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте дане рішення не відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального законодавства. Рішення суду, в порушення вимог ст. 215 ЦПК України, не містить встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Посилання в рішенні лише на те, що обставини справи підкріплені висновками судових експертиз не є належним мотивуванням судового рішення.

Як зазначалось вище сторони є власниками суміжних земельних ділянок.

Відповідно до висновку інженера-проектувальника №1 від 22.01.2015, за результатами інженерних вишукувань встановлено, що фактична площа спірних земельних ділянок складає: по вул. Морська, 66 в с. Щасливцево, Генічеського району, Херсонської області (власник ОСОБА_3В.) 0.2018га; по вул. Морська, 66-а в с. Щасливцево, Генічеського району, Херсонської області (власник ОСОБА_2Д.) 0.0996га.

З висновку судової земельно-технічної експертизи №1 від 27.02.2015 та пояснень експерта ОСОБА_8, даних під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що дані поворотних точок суміжної межі між земельними ділянками, які належать сторонам у справі, та які містяться в технічній документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку не співпадають. Так, спірна суміжна межа на земельній ділянці ОСОБА_3 має три поворотні точки (1,2,3), а на земельній ділянці ОСОБА_2 - чотири поворотні точки (2-3, 3-4, 4-5, 5-6), при цьому поворотні точки мають різні кути та довжину.

Крім того, як пояснила експерт ОСОБА_8 враховуючи данні технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності ОСОБА_3, зокрема, лівий задній кут жилого будинку літ. «А», що належить ОСОБА_2, перетинає суміжну межу та частково знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_7 Проте, враховуючи данні технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності ОСОБА_2, жилий будинок літ. «А» повністю знаходиться в межах її земельної ділянки, та не перетинає спірну межу.

Також слід зазначити, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2006 року за ОСОБА_5 (попереднім власником спірного домоволодіння), яким визнано право власності на жилий будинок №66-а по вул. Морській в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області , який складається з жилого будинку літ. «А», сараїв літ. «Б» та «В», вбиральні-душової літ. «Г» та споруд №1-3 . Вказаним рішенням встановлено, що житловий будинок , господарські будівлі та споруди, збудовані ОСОБА_5 будь-яких перешкод для суміжних землекористувачів, зокрема і для ОСОБА_3 (відповідно до її письмового пояснення), не створюють.

Як вбачається з інвентарних справ на жилий будинок №66-а, розміри та конфігурація жилого будинку літ. «А» з цього часу, у тому числі в період перебування у власності ОСОБА_2, не змінювалися,.

Враховуючи наведе, а також, що без усунення розбіжностей у конфігурації суміжної межі між земельними ділянками, які належать сторонам у справі, колегія суддів вважає неможливим встановити обставини, що мають значення для справи, а саме: чи мають місце порушення права користування земельною ділянкою позивачки з боку ОСОБА_2, не тільки, на думку позивача, порушенням будівельних норм і правил при будівництві жилого будинку літ. «А», але також при встановлені залізобетонної огорожі , при будівництві навісу літ. «Ж» та льоху літ. «І» .

Усунути зазначені суперечності, та визначити межу між спірними земельними ділянками на підставі існуючої технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку, враховуючи наявність суттєвих розбіжностей, в ході розгляду даної справи неможливо, а тому у задоволені цих позовних вимог слід відмовити як заявлених передчасно.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобовязання ОСОБА_2 облаштувати водовідвід на житловому будинку літ.»А» та інших спорудах вздовж спільної земельної межі, що унеможливлювало б стікання атмосферних опадів на земельну ділянку ОСОБА_3, а також усунення перешкод у користуванні сараєм літ. «Д».

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів, на виконання зазначеної норми права, на підтвердження своїх вимог щодо не облаштування відповідачкою своїх будівель водовідводом, внаслідок чого порушуються її права на користування належною їй земельною ділянкою ні ОСОБА_3, ні її представником суду не надано, а судом такі обставини не встановлені.

Крім того, експерт ОСОБА_8 в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції пояснила, що жилий будинок літ. «А» облаштований водовідводом зі сторони земельної ділянки належної на праві власності ОСОБА_3, вказані обставини також вбачаються з фото таблиці до судової земельно-технічної експертизи №1 від 27.02.2015.

Також позивачкою за зустрічним позовом не надано жодного доказу щодо самовільного заняття відповідачкою належного їй сараю літ «Д».

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення судупершої інстанції, з підстав визначених ст. 309 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1