Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про розірвання договору, стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на нерухоме майно за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7, було укладено договір кредиту № 014/1179/82/722, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 100 000,00 доларів США.

У забезпечення даного кредитного договору 03 липня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., та зареєстрований у реєстрі № 1513. Предметом іпотеки є земельна ділянка та будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1

З огляду на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання погашати зазначений кредит та відсотки за користування кредитом у встановлені строки належним чином не виконує позивач просив суд розірвати кредитний договір, стягнути з відповідача ОСОБА_7, заборгованість за кредитним договором у сумі 772 214,90 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року, позовні вимоги банку задоволено.

Кредитний договір № 014/1179/82/722 від 03 липня 2006 року укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» 722 214,90 грн заборгованість за кредитним договором.

Звернуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/1179/82/722 від 03 липня 2006 року у сумі 774 034,90 грн, стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,301 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий головою Жуківецької сільської ради 09 квітня 1999 року, зареєстрований у книзі записів за № 689 та будинок АДРЕСА_2 та на праві власності належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Визначено способом звернення стягнення, реалізацію предмета іпотеки (вказаної земельної ділянки та житлового будинку) через прилюдні торги та встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки (вказаної земельної ділянки та житлового будинку) не нижче 868 730,00 грн. Визначено різницю суми від реалізації предмету іпотеки повернути ОСОБА_8

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 03 липня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7, було укладено кредитний договір № 014/1179/82/722, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 100 000,00 доларів США.

ОСОБА_7, як позичальник за зазначеним вище договором, взяв на себе зобов'язання повертати кредит щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту відповідно до договору кредиту, та сплачувати відсотки у валюті кредиту, що слідує за місяцем нарахування одночасно з остаточним поверненням кредиту.

У забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором 03 липня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_8 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та будинок, що знаходяться у АДРЕСА_1

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором, у нього виникла заборгованість перед банком, яка на день звернення до суду з даним позовом становила 772 214,90 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_7 кредитний договір своєчасно не виконувався, а тому виникла заборгованість за кредитним договором. Забезпеченням виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором № 014/1179/82/722 від 03 липня 2006 року є нерухоме майно, що підтверджується укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 іпотечним договором.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Підстави для розірвання договору передбачено у ст. 651 ЦК України, зокрема розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено вичерпний перелік для припинення іпотеки, зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Вирішуючи спір та розриваючи кредитний договір, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України не звернули уваги на правові наслідки розірвання договору, визначених ч. 3 ст. 653 ЦК України, та висновків щодо припинення зобов'язань за кредитним договором та припинення іпотеки не зробили, з огляду на що дійшли до передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, тому рішення судів попередніх інстанцій на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова