У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договорів кредиту та іпотеки недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з указаним позовом посилаючись на те, що на підставі кредитного договору від 13 вересня 2006 року банк надав відповідачу в строкове платне користування кредит в розмірі 23 100 доларів США з кінцевим терміном повернення 13 вересня 2021 року.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином прийнятих на себе зобов'язань не виконує, у неї станом на 13 березня 2015 року виникла заборгованість перед банком в сумі 14 676,19 доларів США, що еквівалентно 317 152,47 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13 262,06 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1 037,74 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 246,93 доларів США та пені в розмірі 135,46 доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, банк просив суд стягнути з позичальника заборгованість у вказаному вище розмірі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом, уточненим в ході розгляду справи, в якому просила визнати недійсними договори кредиту та іпотеки, укладені між нею та банком 13 вересня 2006 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу, затверджених постановою НБУ від 25 травня 2007 року № 168.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 08 липня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2015 року рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № НЕН20К00000028 від 13 вересня 2006 року змінено. Стягнуто в рахунок вказаної заборгованості 14 540,73 доларів США, що еквівалентно 314 225,18 грн, та 2 927,29 грн пені. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що твердження ОСОБА_1 про невідповідність кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, враховуючи, що банк надав останній послуги у вигляді надання кредитних коштів, плата за користування якими та умови повернення чітко визначені кредитним договором, зокрема, встановлено мінімальну суму щомісячного платежу у розмірі 284,18 доларів США, визначено порядок нарахування відсотків, розмір та періоди сплати інших платежів, а також інші права і обов'язки сторін, в тому числі, заходи відповідальності, які покладаються на сторін у зв'язку з порушенням зобов'язань.

Крім того, судами зазначено, що умови договору є результатом домовленості сторін та жодним чином не свідчать про обмеження прав споживача.

Змінюючи рішення районного суду в частині стягнення неустойки, апеляційний суд виходив з того, що неустойка, нарахована за порушення кредитної дисципліни навіть при кредиті в іноземній валюті, має обчислюватися в гривнях, за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про стягнення кредитної заборгованості з відповідача на користь банку та відмову у задоволенні зустрічного позову,з указаних вище підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08 липня 2015 року в його незміненій частині та рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова