Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 17 грудня 2012 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором, укладеним 12 грудня 2007 рок між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3

Позивач зазначав, що 12 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Промінвестбанк» (далі - ЗАТ «Промінвестбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк», та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 11 грудня 2017 року.

На забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 12 грудня 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, як солідарний боржник.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, утворилася заборгованість, яка станом на 31 січня 2014 року становить 26 897 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день проведення розрахунку складає 214 987 грн 72 коп. заборгованості за кредитом; 16 989 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку складає 135 793 грн 08 коп. заборгованості за відсотками; 2 717,10 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку складає 21 717 грн 78 коп. пені.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ТОВ «Кредитні ініціативи», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за договором про іпотечний кредит від 12 грудня 2007 року, що утворилась станом на 31 травня 2015 року, у розмірі 1 419 347 грн 83 коп., з яких: 566 134 грн 16 коп. - заборгованість за кредитом; 550 953 грн 34 коп. - заборгованість за процентами; 302 260 грн 33 коп. - пеня. Також просило стягнути з відповідачів понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 12 грудня 2007 року, що станом на 31 травня 2015 року становить 1 419 347 грн 83 коп., з яких: 566 134 грн 16 коп. - заборгованість за кредитом; 550 953 грн 34 коп. - заборгованість за процентами; 302 260 грн 33 коп. - пеня.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області 14 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції частково скасовано.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 12 грудня 2007 року у розмір 846 134 грн 16 коп., з яких: 566 134 грн 16 коп. - заборгованість за кредитом; 275 000 грн - заборгованість за процентами та 5 000 - пеня.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, справу направити на повторний розгляд.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12 грудня 2007 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання з кінцевим терміном повернення кредиту до 11 грудня 2017 року, зі сплатою 12,5 % річних на весь строк фактичного користування кредитом.

Договором про внесення змін до договору про іпотечний кредит від 21 серпня 2008 року було збільшено процентну ставку за користування кредитом до 14 % річних.

Також 12 грудня 2007 року на забезпечення виконання зобов'язань за договором між кредитором, позичальником та поручителем ОСОБА_4 укладено тристоронній договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалась відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, зокрема і тих, що виникнуть у майбутньому, що випливають з умов кредитного договору.

Взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором позичальник не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2015 рокуутворилась заборгованість у розмірі 1 419 347 грн 83 коп., з яких: 26 897 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 566 134 грн 16 коп., - заборгованість за кредитом; 26 175,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 550 953 грн 34 коп., - заборгованість за процентами; пеня у розмірі 14 360,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 302 260 грн 33 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань позичальником утворилася заборгованість, яку слід стягнути з позичальника та поручителя на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що у лютому 2011 року ПАТ «Промінвестбанк» вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, який ухвалою суду від 06 червня 2013 року залишений без розгляду у зв'язку з неявкою представника позивача, хоча 17 грудня 2012 року банк відступив право вимоги за вказаним договором ТОВ «Кредитні ініціативи». Тому, виходячи з положень ст. 616 ЦК України, дійшов висновку про зменшення розміру процентів та пені, оскільки їх збільшення було зумовлене бездіяльністю ПАТ «Промінвестбанк», який не повідомив суд про відступлення права вимоги на користь позивача, та з вини самого позивача у даній справі.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судом надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, оскільки позичальником порушено умови договору про іпотечний кредит, у зв'язку з чим у позивача виникло право на дострокове отримання кредиту, процентів та неустойки за несвоєчасне виконання умов договору.

Таким чином, при вирішенні даної справи судом апеляційної правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Рівненської області 14 грудня 2015 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Рівненської області 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська