У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Мельник С.Ю., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на рішення Дубенського міськрайонного суду від 08 квітня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

27 серпня 2015 року ПАТ„Дельта Банк" звернулося в Дубенський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого вказувало, що 25.10.2007 року між ПАТ„Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ „КБ „Дельта") та відповідачем було укладено кредитний договір № 003-17063-251007. Банк надав Держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до даного пункту банк відкрив Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., з лімітом кредитної лінії в розмірі 4000 грн.

За користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов'язувалася сплачувати відсотки та комісію. Свої зобов'язання відповідач належним чином не виконувала і станом на 15.07.2015 року у неї виникла заборгованість в розмірі 11946,33 грн., яка складається з тіла кредиту 11946,33 грн.

Із цих підстав просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ „Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору в розмірі 11946,33 грн. та судові витрати по справі.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1000/2016 Головуючий у 1 інстанції : Стадійчук А.О. Доповідач : Григоренко М.П.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 08 квітня 2016 року в задоволенні позову ПАТ„Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ПАТ„Дельта Банк" покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що разом із позовною заявою суду було надано розгорнутий розрахунок заборгованості, Договір та Тарифи на обслуговування кредитної картки, в яких чітко передбачені умови надання та повернення кредиту, які підписані особисто відповідачем.

Розмір вказаної банком заборгованості підтверджений відповідними розрахунками суми заборгованості позичальника за кредитним договором. Відповідачем вказані розрахунки не були спростовані, власних розрахунків з даного приводу суду надано не було, а тому немає підстав вважати, що подані банком документи є неналежними доказами. Кредитний договір сторонами в судовому порядку не оспорений, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним.

Вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Із цих підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 11946,33 грн., а також сплачений судовий збір.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ПАТ„Дельта Банк", суд першої інстанції виходив із того, що останнє не довело належними доказами ці свої вимоги, зокрема, що стосується розміру заборгованості за кредитним договором.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 25 жовтня 2007 року між ТзОВ «Комерційний банк "Дельта» та ОСОБА_2 був укладений договір №003-17063-251007, згідно якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок, надав в користування платіжну картку з встановленням кредитної лінії в розмірі 30000 гривень та лімітом кредитної лінії в розмірі 4000 гривень. Відповідач зобов'язався своєчасно погашати суму заборгованості, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами (а.с.3-4)

Правонаступником ТзОВ "Комерційний банк "Дельта" є ПАТ "Дельта Банк" (а.с.7)

Звертаючись до суду із позовом позивач надав розрахунок, з якого вбачається, що станом на 15 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором становить 11946,33 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту (а.с.6).

Проте, даний розрахунок не дає можливості безперечно встановити механізм виникнення вищевказаної заборгованості за тілом кредитом.

З цього розрахунку вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_2 рахувалась заборгованість по тілу кредиту, в розмірі 5841 грн. 51 коп., прострочена заборгованість по процентах, в розмірі 1410 грн. 34 коп., заборгованість по комісії, в розмірі 6992 грн. 40 коп. та пеня, в розмірі 225 грн., а станом на 31 січня 2013 року за відповідачем вже рахувалась лише заборгованість по тілу кредиту, в розмірі 14636 грн. 33 коп.

В своїх письмових пояснення позивач вказує, що збільшення розміру тіла кредиту відбулось за рахунок включення до тіла кредиту заборгованості по процентах, комісії та пені, але взагалі нічого не зазначає про те, на підставі чого це ним було зроблено.

Умови укладеного між сторонами договору також не передбачають такої можливості, а передбачають окремі нарахування по кожному виду платежу.

Крім того, із того ж розрахунку видно, що із 25 жовтня 2007 року і до 29 грудня 2012 року будь-які «перенесення» заборгованості по процентах, комісії та пені до тіла кредиту не відбувалось, а тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно не взяв цей розрахунок до уваги, як доказ, оскільки він є суперечливим та не узгоджується із умовами кредитного договору.

Надана позивачем виписка по рахунку відповідача не дає можливості перевірити та встановити фактичний розмір заборгованості ОСОБА_2 по тілу кредиту, оскільки в цій виписці містяться лише дані про рух грошових коштів та загальна кінцева сума заборгованості по кредиту.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Дубенського міськрайонного суду від 08 квітня 2016 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич