АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1259/10 Номер провадження 22-ц/786/1493/16Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Акопян В.І., Абрамова П.С.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Пишненківської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну частку (пай), що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач є племінником ОСОБА_6 і факт родинних відносин підтверджується рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.02.2010 року. Позивач є єдиним спадкоємцем, так як ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2010 року позов задоволений: визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 11 червня 2010 року, площею 4,80 умовних кадастрових гектарів (5,36 га), що перебуває у колективній власності КСП ім.Калініна і розташована на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка залишилася після смерті дядька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі ОСОБА_3 - доньку спадкодавця, та помилково застосував ст.328, ст.373, ст.1266 ЦК України (2003 року), які не поширюються на дані правовідносини, а також не застосував позовну давність.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Згідно п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у разі неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 90 років помер ОСОБА_5 (а.с.6)

Після його смерті відкрилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 5,36 га., розташована на території Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, вартість якої на 2010 рік складала 21 808 грн.(а.с.10-12)

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2010 встановлено факт того, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Саранчівка Зіньківського району Полтавської області, при житті являвся дядьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

22 жовтня 2010 року ОСОБА_3 подала заяву відмову від належної їй долі спадщини померлого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановленому порядку набув право спадкування спірної земельної ділянки.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п'ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

У справі, що розглядається встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 помер у жовтні 1997 року. Строк на прийняття спадщини закінчився до 01 січня 2004 року і жоден із спадкоємців не прийняв спадщину до цієї дати.

За таких обставин спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Відповідно до ст.ст. 529-532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі), онуки і правнуки померлого (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Рішенням Зінківського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2010 року встановлений факт того, що ОСОБА_4 є племінником ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2010 року скасоване, провадження у справі закрито.

Заява ОСОБА_3 (а.с.8), на яку послався суд у своєму рішенні, не може бути прийнята до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.303, ст.307, п.4 ст.309, ст.314, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2010 року скасувати.

ОСОБА_4 відмовити у задоволенні позову до Пишненківської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай).

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий О.А. Лобов

Судді П.С. Абрамов

В.І. Акопян

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов