Номер провадження: 22-ц/785/1774/16
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року,

встановила:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати позивачеві у розпорядженні, володінні та користуванні 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 а також вселити ОСОБА_3 в зазначену квартиру.

Зазначив, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 05.05.2015 року було зареєстровано право власності позивача на вказаний об'єкт.

Відповідач ОСОБА_4 є другим законним власником квартири АДРЕСА_1

Однак, позивач ОСОБА_3 не має доступу в квартиру АДРЕСА_1 оскільки між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 виник конфлікт, тому відповідач не надає можливості користуватися та розпоряджатися позивачу своїм власним майном шляхом відмови в наданні ключів до вхідних дверей квартири.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 було задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 у розпорядженні, володінні та користуванні 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

Вселено ОСОБА_3 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Зазначене рішення суду, після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку, оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є другим законним власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

Однак позивач ОСОБА_3 не має доступу в квартиру АДРЕСА_1, оскільки відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Факт перешкоджання відповідачем у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном ОСОБА_3 підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами. (а.с.67-76)

В судовому засіданні мирової угоди щодо предмету спору між сторонами не досягнуто.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева