Справа № 200/3264/16-ц
провадження № 2/200/2265/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську (Дніпрі) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2, померлою 24.05.2015 року, а саме встановити, що померла є її рідної тіткою; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24.05.2015 року померла її тітка ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2. Заповіту померла не залишила та спадкоємці першої черги відсутні. ЇЇ батько та рідний брат померлої ОСОБА_3 помер 15.12.2010 року, тому вона має право на спадкування за правом представлення у другу чергу спадкоємців за законом. У визначений законом строк вона звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, через відсутність документів, які посвідчують родинні стосунки із спадкодавцем. Задля доведення свого права вона була вимушена звернутись до Державного архіву Дніпропетровської області із запитом про отримання копії актового запису про народження тітки ОСОБА_2, однак листом від 21.09.2015 року її було повідомлено про відсутність такого актового запису. Разом з цим, її батько ОСОБА_3 та її тітка ОСОБА_2 народились у м.Павлоград, Дніпропетровської області у сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що можуть підтвердити свідки та доводиться зібраними нею доказами.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у ньому відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги заявлені передчасно.

Представник третьої особи Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судовому засіданні повідомив, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулась лише позивач, однак їй у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у звязку з відсутністю документів, що посвідчують родинні стосунки, на підтвердження чого надав належним чином завірену копію спадкової справи №324-2015, розпочатої 14.07.2015 року.

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Вислухавши осіб, які з"явилися, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. І згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД №119345, свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_6 серії ІІІ-КИ №122206, паспортом позивача серії АМ №1117378.

Встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження №1348 від 25.07.1930 року, що ОСОБА_3 народився у м.Павлоград, Дніпропетровської області 23.07.1930 року у сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

15 грудня 2010 року ОСОБА_3 помер, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво серії 1-КИ №369596.

Відповідно до паспортних даних (паспорт серії АМ №1806908) ОСОБА_2 народилась у м.Павлограді, Дніпропетровської області 13.07.1936 року, а згідно записів у її трудовій книжці працювала з 1961 року по 1964 рік у Сьомому тресті «Павлоградшахтострой», після чого продовжила трудову діяльність на промислових підприємствах м. Дніпропетровська.

Державним архівом Дніпропетровської області 21.09.2015 року видано довідку за №Р-85-2015 щодо відсутності у книгах реєстрації актів цивільного стану відділів РАЦС м.Павлоград за 1936 рік запису про народження ОСОБА_2.

Разом з цим, атестат зрілості, виданий на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, середньою школою №22 у м.Дніпропетровську за №780438, свідчить про те, що ОСОБА_2 народилась у м.Павлоград та до середньої школи №22 у м.Дніпропетровську вступила лише у 1954 році, тобто у віці 17 років.

В судовому засіданні досліджена анкета ОСОБА_3, датована 03.12.1979 року та засвідчена відділом кадрів 29.09.2015 року, та встановлено, що анкетований зазначив своїми близькими родичами, зокрема сестрою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4.

24 травня 2015 року ОСОБА_2 померла, про що Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-КИ №637347, актовий запис № 4289.

На день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується даними її особистого паспорту та довідкою КП «Жилсервіс-2» ДМР від 19.11.2015 року №6028.

Також, судом установлено та підтверджується свідоцтвом про поховання серії ААА №622854, лікарським свідоцтвом про смерть №244 від 25.05.2015 року, пояснення позивача, що похованням померлої ОСОБА_2 займалась позивач.

14.07.2015 року позивач звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у якій повідомила, що 24.05.2015 року померла її тітка ОСОБА_2, та вона виявляє бажання прийняти спадщину, яка відкрилась після її смерті, при цьому інших спадкоємців немає.

Згідно довідки зі Спадкового реєстру №40936364 від 14.07.2015 року, померла ОСОБА_2 заповіту на випадок своєї смерті не залишила.

19.01.2016 року завідуючою Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 24.05.2015 року, яка обґрунтована відсутністю документів, що підтверджуються факт родинних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до копії спадкової справи № 324-2015, заведеної Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2, з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у встановлений законом строк до нотаріальної контори звернулася лише ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що проживає разом з позивачем та являється її чоловіком. З ОСОБА_2 позивач постійно підтримувала стосунки, доглядала її перед смертю, оскільки померла була її рідною тіткою та вони проживали неподалік. З ОСОБА_2 він познайомився на весіллі, яке відбулось понад 30 років тому, де її представили йому як тітку його дружини ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що працювала разом з позивачем на одному підприємстві, знала померлого батька позивача ОСОБА_3, який також працював на тому ж підприємстві, їй відомо, що померла ОСОБА_2 є тіткою позивача та сестрою померлого ОСОБА_3.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що працює разом з позивачем та коли відбувались поминки батька позивача ОСОБА_3 вона познайомилась з ОСОБА_2, яку їй представили тіткою позивача. Їй відомо, що ОСОБА_2 хворіла, доглядала її позивач, купувала їй ліки, а коли тітка померла, займалась похованням.

Зібрані по справі докази у їх сукупності та оцінені судом покази свідків, разом з особистим листуванням, переконують суд у тому, що ОСОБА_2, яка народилась 13.07.1936 року у м.Павлограді, є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рідною сестрою ОСОБА_3, який помер 15.12.2010 року, та рідною тіткою позивача. При цьому, в ході судового розгляду сторонами, зокрема відповідачем, який позов не визнає, не представлено жодного доказу, який би поставив цей факт під сумнів.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту родинних відносин позивача з померлою ОСОБА_2 має для позивача юридичне значення, що полягає у реалізації права на спадкування, та між сторонами дійсно виник спір, оскільки відповідач заперечує позовні вимоги, позовна заява в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню із встановленням факту родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, померлою 24.05.2015 року, а саме те, що ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_1

Судом встановлено, що за життя померлій ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_3, на яку після її смерті 24.05.2015 року відкрилась спадщина. Право власності на квартиру ОСОБА_2 набуто на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів 17.01.1994 року.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, виготовленого ФОП ОСОБА_10 станом на 08.01.2016 року, вказана квартира складається з: поз.1 коридору, поз.2 - житлової, поз.3 житлової, поз.4 кухні, поз.5 ванної, поз.6 туалету, поз. 7 кладової, поз.8 кладової, поз.І балкону, загальна площа становить 51,3 кв.м., житлова площа 30,3 кв.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно приписів ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність заповіту ОСОБА_2 та факт родинних відносин позивача та її померлої рідної тітки ОСОБА_2, позивач є єдиним закликаним до спадкування спадкоємцем другої черги за правом представлення, відповідач як представник територіальної громади позовних вимог не визнає, проте доказів в спротсування вимог не надав, спадщину позивачем прийнято шляхом своєчасного подання заяви до нотаріальної контори, тому позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 24.05.2015 року, на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., яка складається з: 1-коридор, 2-житлова, 3- житлова, 4-кухня, 5-ванна, 6-туалет, 7-кладова, 8-кладова, І-балкон.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача, судові витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, померлою 24.05.2015 року, а саме те, що ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 24.05.2015 року, на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., яка складається з: 1-коридор, 2-житлова, 3- житлова, 4-кухня, 5-ванна, 6-туалет, 7-кладова, 8-кладова, І-балкон.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя Т.О. Кудрявцева