Номер провадження: 22-ц/785/4478/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про повернення завдатку в подвійному розмірі,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь завдаток у подвійному розмірі в сумі 54238 грн. та судовий збір у розмірі 542,38 грн., посилаючись на те, що 05.11.2012 року між ним та ОСОБА_2 за участю ОСОБА_3 було укладено договір передачі завдатку, за яким сторони зобов'язались 10.12.2012 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0700 га, розташованої за адресою: м. Біляївка, пров. Річний, 11. На умовах вказаного договору відповідачі прийняли від позивача завдаток у розмірі 12285 грн., що еквівалентно 1500 доларів США на 05.11.2012 року. Позивач всі зобов'язання по договору виконав, але відповідачі не виконали умови, так як земельна ділянка була під арештом і жоден з відповідачів про цей факт не знав. На вимогу позивача повернути завдаток відповідачі відмовили, мотивуючи, це тим що завдаток витрачений на підготовку пакету документів. Проігнорувавши неодноразові усні вимоги позивача, лише 25.01.2013 року відповідачі під розписку повернули частину завдатку у розмірі 5323,5 грн., що на той день було еквівалентно 650 доларів США. Безуспішно на протязі трьох років позивач намагався довести до відома відповідачів зміст ст.570 ЦК України та п.п. 4.7 договору від 05.11.2012 року. Позивач вказує, що передана сума не є авансом, а є завдатком.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.04.2016 року частково задоволено позов ОСОБА_4 Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 залишок авансу у сумі 19618 грн. Стягнуто у рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 271,19 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 в повному обсязі.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 05.11.2012 року між позивачем та відповідачами був укладений попередній договір, відповідно до умов якого сторони у майбутньому укладуть і нотаріально посвідчать договір відчуження земельної ділянки площею 0,0700 га, розташованої за адресою: м. Біляївка, пров. Річний, 11 (а.с. 4).

Пунктами 3.2.2, 4.4. 4.6 вказаного договору визначено, що передана сума позивачем у розмірі 12285 грн., що еквівалентно 1500 доларів СІЛА, відповідачам, являється авансом.

Сторони у судовому засіданні не заперечували, що позивач передав відповідачам суму авансу у доларах США, а також що відповідачі продали іншій особі земельну ділянку зазначену та позивачі у зв'язку з відмовою відповідачів показати їм правовстановлюючі документи, передумали купувати земельну ділянку.

Відповідно до розписки від 25.01.2013 року відповідачі повернули суму у розмірі 650 доларів США від суми авансу 1500 США за договором від 05.11.2012 року (а.с. 6).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що передані кошти слід вважати авансом, який підлягає поверненню у встановленому законом порядку.

Такий висновок суду ґрунтується на законі, і доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують.

Відповідно до ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, попередній договір слід вважати нікчемним через недотримання нотаріальної форми, а відтак він не породжує прав та обовязків для сторін, окрім повернення отриманого.

Зважаючи на такі обставини, суд першої інстанції правомірно стягнув аванс, який підлягає поверненню незалежно від мотивів і причин не укладання договору купівлі продажу земельної ділянки, тому апеляційна скарга з таких підстав задоволенню не підлягає.

Разом із тим, не можна погодитися із висновком суду в частині стягнення коштів із ОСОБА_3, який не є належним відповідачем у виниклих правовідносинах.

Сам факт підписання ним нікчемного договору не свідчить про те, що він став учасником правовідносин, оскільки зобовязання щодо укладання договору купівлі продажу виникли між покупцем ОСОБА_4 та продавцем власником земельної ділянки ОСОБА_2, і факт отримання коштів останнім не заперечувався, про що зазначено в п.4.4 договору (а.с.4).

Таким чином, судом невірно застосовані норми матеріального права, помилково задоволені вимоги до ОСОБА_3, тому рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з огляду на викладені обставини.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норма матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року в частині задоволення позову до ОСОБА_3 про стягнення коштів скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: