АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Одинак О.О., Половінкіної Н. Ю.

Секретар Герман Я.І.

За участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» та Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комеційний банк «Приват банк» та Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чнрнівецького міського управління юстиції про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на наступне.

Він є власником транспортного засобу пасажирського автобусу, білого кольору, 2003 року випуску, марки «Мерседес БЕНЦ», № кузова WDВ9036631К547635, реєстраційний номер НОМЕР_1. 04 липня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» Сумської філії та державним виконавцем на території міста Чернівці у нього було вилучено даний транспортний засіб, у звязку із чим його фактично позбавили можливості користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 листопада 2011 року підтверджено ОСОБА_1 законне придбання даного автомобіля, визнано його добросовісним набувачем даного транспортного засобу та зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом повернення позивачу даного автобусу.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 листопада 2011 року не виконано та транспортний засіб йому не повернуто.

Таким чином, вважає, що йому нанесено майнову шкоду у розмірі вартості вищезазначеного автомобіля у звязку із неправомірними діями ПАТ КБ «Приватбанк» щодо неповернення його законного майна.

________________________________________________________________________________________________

№ 22ц/794/1055/16р. Головуючий у 1 інстанції: Данилюк М.І.

Категорія : 30 Доповідач: Винту Ю. М.

Просив стягнути з відповідача на його користь заподіяну шкоду в повному обсязі яка дорівнює вартості транспортного засобу, що становить 19 302 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.06.2016 рік становить 484 433 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.06.2007 року ОСОБА_4 в якості забезпечення кредитного договору укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк», надав в заставу належне йому майно, а саме: пасажирський автобус, білого кольору, 2003 року випуску, марки «Мерседес БЕНЦ», № кузова WDВ9036631К547635, реєстраційний номер НОМЕР_2. В ході здійснення моніторингу кредиту було встановлено, що без згоди банку ОСОБА_4 заставний автомобіль по біржовому контракту продав ОСОБА_5 В подальшому автомобіль було перепродано ще декілька разів.

8 квітня 2011 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_6 вищевказаний пасажирський автобус «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада2011 року, яке набрало законної сили за ОСОБА_1 було визнано право власності на пасажирський автобус марки «Мерседес Бенц» реєстраційний номер СЕ 7880 та забовязано ПАТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні вказаним автомобілем, шляхом його повернення.

Дане рішення суперечить рішенню Зарічного районного суду м. Суми від 25.10.2012 року яким було задоволено ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_1, яким було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Мерседес реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказане рішення оскаржувалось позивачем ОСОБА_1, однак було залишено без змін.

Схожі вимоги передбачені ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно положень якої предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених вище норм закону, а також фактичних обставин справи, колегія вважає, що до позивача ОСОБА_1 при купівлі транспортного засобу, який перебував у заставі банку, перейшли всі права та обовязки заставодержателя, оскільки заставодавець ОСОБА_4 відчужив спірний автомобіль третій особі без згоди на це ПАТ КБ «Приватбанк», а тому відповідач мав законне право на отримання автомобіля як заставодержатель.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення.

Таким чином суд першої інстанції вірно встановив, що відчуження заставного майна, а саме: транспортного засобу пасажирського автобусу, білого кольору, 2003 року випуску, марки «Мерседес БЕНЦ», № кузова WDВ9036631К547635, реєстраційний номер НОМЕР_1, відбулося без згоди ПАТ КБ «Приватбанк», а тому згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» права на стягнення автомобіля належить ПАТ КБ «Приватбанк» незалежно від того чи являється ОСОБА_1 добросовісним набувачем, неправомірні дії були здійснені не відповідачем, а заставодавцем ОСОБА_4 оскільки останній не повідомив банк про відчуження заставного майна на протязі 5 днів.

Позивачем не доведено той факт, що йому була завдана матеріальна шкода діями ПАТ КБ «Приватбанк». А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, апелянтом не надано суду першої та апеляційної інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених ними позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

Згідно з оригіналом: