№ 468/941/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

05.09.2016 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Янчук С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до СТОВ «Відродження» про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до СТОВ «Відродження» про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом.

Із змісту позовної заяви слідує, що в 1980 році сімя позивача була переселена до міста Баштанка Миколаївської області згідно переселенського квитка від 11.04.1980 року серії П№065076. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами чоловік позивача ОСОБА_2 отримав у власність як член агрофірми «Дружба народів» та повністю сплатив його вартість останньому. 14.02.2010 року ОСОБА_2 помер, при цьому за час життя не оформився у правах власника на даний будинок. Право власності на даний будинок не зареєстровано ні в Баштанському БТІ, ні в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно. При звернені до нотаріуса по питанню оформлення у спадкових правах, останнім було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок за спадкодавцем. За таких обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Дана заява не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, відповідно до вимог п. 4 ч.2 якої позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

В силу п.2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Позивачем зазначено ціну позову в розмірі 191770 грн. на підставі вартості спірного будинку, яка була встановлена на підставі укладеного договору про проведення оцінки від 20.07.2016 року. При цьому, з долученого до позову резюме слідує, що строк проведеної оцінки (яка була складена 20.07.2015 року) становить 6 місяців з дати оцінки. Таким чином, на час подачі позову до суду станом на 02.09.2016 року пройшов час більше 6 місяців, що свідчить про те, що в позові не вказана фактична вартість майна на час подачі позову до суду, в звязку з чим позивачем не вірно визначено та вказано в позовній заяві ціну позову, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Не вірне зазначення позивачем ціни позову, в свою чергу, вбачає також недотримання вимог ч.5 ст. 119 ЦПК України, із якої слідує, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору, який в даному випадку, в силу вимог ст. 4 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», визначається виходячи з розміру ціни позову.

Крім того, позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору, яку було здійснено 21.10.2015 року, при цьому позов не містить опису обставин сплати позивачем позову у вказаний період часу, а не станом на час подачі позовної заяви до суду.

Відповідно до п. 3, 5 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з позову спадкодавець ОСОБА_2 отримав спірний будинок у власність в 1980 році, однак не зареєстрував своє право власності на вказаний будинок.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В даному випадку погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в УРСР.

При цьому, позовна заява не містить опису обставин з наданням відповідних фактичних даних того, що будинок по вул. Дружби народів, 45 м. Баштанка згідно з даними по господарських книг м. Баштанка був зареєстрований за спадкодавцем ОСОБА_2 (чи не було проведено вказану реєстрацію та з яких причин).

Крім того, з долученого до позову технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок слідує, що крім самого житлового будинку на земельній ділянці наявні ряд допоміжних будівель та споруд, та в період з 1980 року по 2005 роки ОСОБА_2 здійснив самовільне будівництво, добудувавши допоміжні будівлі та споруди, а саме: убиральню Г-1, погріб Диб, сарай Е-1, сарай Ж-1, сарай Л-1, які мають ознаки самовільного будівництва, й позовна заява не містить викладу обставин, в звязку з чим позивач просить визнати за нею право власності на вказані обєкти будівництва, оскільки господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані після Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель, і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, відносяться до категорії самовільних (самочинних).

Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Із викладеного слідує, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, а тому це є підставою для залишення її без руху для виправлення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя , -

УХ В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до СТОВ «Відродження» про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк, для виправлення вказаних в ухвалі недоліків, але не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява вважається неподаною і повертається.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: