Справа № 500/2979/16-ц
Провадження № 2/500/2041/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.

при секретарі - Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивачів - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній документ на вищезазначений спадковий житловий будинок, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку від 29.06.1964 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі за № 12-67, ОСОБА_6 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджено довідкою, наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.08.2016 року за № 1282.

Крім цього, згідно довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.08.2016 року за № 1282 зазначено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, побудований у 1972 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 р., яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 582/5773 від 10.07.2001 р., не належить до самочинного будівництва. Тому, об'єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництвом, який не підлягає здачі в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.02.1998 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 43543071 від 09.04.2016 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_6, відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_6 є:

- син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.06.1973 року виданим Ізмаїльським міським відділом РАЦСу;

- донька ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 13.05.1977 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_6, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тому вважаються такими що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неможливо, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус