Справа № 760/5961/16-ц
Провадження № 2/760/3457/16
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

01 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва на дії та бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

30.03.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва на дії та бездіяльність державного виконавця.

Зазначена заява подана у формі цивільного позову.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснив, що «Розглядаючи скарги на дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, суд повинен перевірити їх відповідність як положенням статті 62 Закону про виконавче провадження, так і прийнятим відповідно до цього Закону нормативно-правовим актам, зокрема, Порядку накладення арешту на цінні папери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1999 року N 1744; Положенню про порядок і умови зберігання цінних паперів, на які накладено арешт, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 4 жовтня 1999 року N 489 (з наступними змінами), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 1999 року за N 740/4033; Порядку реалізації на фондовій біржі цінних паперів, на які звернено стягнення, затвердженому рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 25 грудня 2012 року N 1853, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22 січня 2013 року N за 159/22691; Тимчасовому положенню про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5 (з наступними змінами), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за N 745/4038; Порядку реалізації арештованого майна, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року N 42/5 (з наступними змінами), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 року за N 480/3773.

Оскільки дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, у зв'язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз'яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні» (пункт 25).

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно зазначити чи є вона стороною виконавчого провадження та в залежності від цього звернутися до суду із заявою у форми скарги на дії державного виконавця або у формі позову.

У разі, якщо виникне необхідність звертатися до суду із скаргою, то вона повинна відповідати вимогам, встановленим статтями 383-385 ЦПК, а якщо із позовом, необхідно дотриматися вимог статте 119 - 120 ЦПК.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Зокрема, позивачеві необхідно викласти зміст позовних вимог, який повинен відповідати способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України; викласти обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішити справу.

Крім того, частина п'ята статті 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Подаючи позов, позивач сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн., однак об'єднала три самостійні вимоги немайнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно доплатити судовий збір, враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір», згідно з яким за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6). Розміри ставок судового збору, визначені статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК «суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали».

Враховуючи вищезазначене, заяву належить залишити без руху, встановивши спосіб усунення недоліків шляхом подання нової, належним чином оформленої заяви у формі скарги або позовної заяви, її копій та копій документів, що додаються до неї, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, а також належного доказу сплати судового збору.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва на дії та бездіяльність державного виконавця - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позов буде вважатися неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко