Справа № 464/7728/16-ц
пр.№ 2/464/2086/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.,

за участі секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Львівської міської ради, треті особи Житлово-будівельний кооператив №193, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на майно в порядку спадкування та встановлення факту належності заповіту спадкоємцеві,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що заповіт віл 21 вересня 2000 року, зареєстрований в реєстрі за №4-1029, посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, складений ОСОБА_5 та належить ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабця ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік та дід позивача - ОСОБА_6 ОСОБА_5 на праві власності в кооперативі №193 належить квартира АДРЕСА_1, пай за яку повністю сплачено, однак право власності у встановленому законом не зареєстровано. Бабцею 21 вересня 2000 року на ім'я позивача складено заповіт, в якому зроблено помилку в імені - замість «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1». Син ОСОБА_6 та батько позивачки відмовився від спадщини на її користь. Спадщину у зв'язку із відсутністю у спадкодавців правовстановлюючих документів та помилки в заповіті оформити у нотаріуса неможливо, а тому просить позов задоволити.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечує та просить в такому відмовити.

Треті особи у судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують.

У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України.

Заслухавши показання свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_6 (чоловік ОСОБА_5), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу №193 від 19 липня 2016 року за №86 ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1, за яку пайовий внесок сплачено повністю. Право власності на згаданий гаражний бокс у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до заповіту ОСОБА_5, складеного 21 вересня 2000 року, остання заповіла все свої майно онуці ОСОБА_1, якому помилково ім'я позивача замість «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1».

Матеріалами справи підтверджено та в суді свідок ОСОБА_7, батько позивача, показав, що після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інших спадкоємців немає, а він особисто відмовився від спадщини на користь своєї доньки, позивача по справі.

При цьому, ОСОБА_6 за життя не оформив спадкових прав після смерті дружини ОСОБА_5

Приватним нотаріусом ОСОБА_3 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також помилки в заповіті.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

На підставі положень ЦК України щодо спадкування (ст.ст.1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1270, 1273, 1274 ЦК України) та встановлених обставин у справі, а саме, що позивач є спадкоємцем після смерті бабці ОСОБА_5 за заповітом та діда ОСОБА_6 за законом, яка вважається такою, що прийняла спадщину, відсутність інших спадкоємців та неможливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку, а тому суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на АДРЕСА_1.

Щодо заперечення відповідача проти позову, то таке є голослівним, жодним чином не мотивоване та не підтверджене, а відтак не приймається судом до уваги.

Крім цього, враховуючи вимоги ч.4 ст.256 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення факту, що має юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року є підстави для задоволення вимоги позивача про встановлення належності їй правовстановлюючого документа, а саме заповіту від 21 вересня 2000 року.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов задоволити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що заповіт віл 21 вересня 2000 року, зареєстрований в реєстрі за №4-1029, посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, складений ОСОБА_5 та належить ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Б.Р.Мичка