У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Рубіжанської Міської ради Луганської області, виконавчого комітету Рубіжанської Міської ради Луганської області, секретаря Рубіжанської Міської ради Луганської області Мухтарова Дмитра Хайдаровича, третя особа - комунальне підприємство Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Рубіжанської міської ради Луганської області, про визнання незаконним розпорядження про звільнення, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, за касаційною скаргою секретаря Рубіжанської міської ради Луганської області - ОСОБА_7, на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до розпорядження № 259 від 18 травня 2015 року секретаря Рубіжанської міської ради Луганської області ОСОБА_7 було, зокрема, припинено 20 травня 2015 року дію контракту № 13 від 05 липня 2012 року, укладеного між виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради та ОСОБА_6, звільнено 20 травня 2015 року ОСОБА_6 з посади директора КП «РВУВКГ» за невиконання умов контракту від 05 липня 2012 року № 13 на підставі п.п. «в», «ж» п. 26 контракту та п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Позивач зазначала, що вказане розпорядження є незаконним, оскільки її звільнення з ініціативи власника відбулося під час перебування її на лікарняному і вказувала, що в оскаржуваному розпорядженні міститься необґрунтоване посилання на п. 96.4 ст. 96 Податкового кодексу України стосовно звільнення з займаної посади за виникнення у комунального підприємства податкового боргу, оскільки під час перебування на посаді директора комунального підприємства заборгованість по платежах в бюджет скоротилася, тобто фінансовий стан підприємства покращився, податковий борг не виник, а скоротився.

Крім того, в порушення п. 10 контракту секретар Рубіжанської міської ради ОСОБА_7 не вимагав дострокового звіту про дії керівника та в порушення п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України № 170 від 19 березня 1994 року не попередив керівника про майбутнє розірвання контракту за два тижні, а положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заборонено проведення реєстраційних змін, пов'язаних зі зміною керівника юридичної особи, місцезнаходження якої є територія проведення антитерористичної операції.

Посилаючись з урахуванням уточнень на зазначене, позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним розпорядження міського голови № 259-к від 18 травня 2015 року «Про розірвання контракту та звільнення з посади директора комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ОСОБА_6».

Поновлено ОСОБА_6 на роботі на посаді директора комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради з 20 травня 2015 року.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі на посаді директора комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради.

У касаційній скарзі секретар Рубіжанської міської ради Луганської області - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із Статутом, затвердженим рішенням Рубіжанської міської ради від 27 вересня 2012 року за №26/51, КП «Рубіжанське ВУ ВКГ» є комунальним, унітарним, комерційним підприємством, заснованим на власності територіальної громади міста Рубіжне, створене з метою ведення господарської діяльності і якнайповнішого задоволення потреб населення, підприємств і організацій в послугах з постачання води і водовідведення, гарантованого забезпечення населення якісною і безпечною для здоров'я питною водою, розвитку інфраструктури міста.

Судами встановлено та не оспорюється сторонами, що 05 липня 2012 року між виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, як органом управління майном, було укладено контракт №13 з ОСОБА_6, згідно з яким остання наймається (призначається) на посаду директора КП «Рубіжанське ВУ ВКГ», що є у комунальній власності, на термін з 05 липня 2012 року по 05 липня 2013 року. Згідно з додатковими угодами до контракту строк його дії було продовжено до 07 липня 2017 року.

Розпорядженням №259-к від 18 травня 2015 року секретаря Рубіжанської міської ради - ОСОБА_7, дію спірного контракту припинено з 20 травня 2015 року та звільнено ОСОБА_6 з посади директора КП «Рубіжанське ВУ ВКГ» за невиконання умов контракту на підставі п.п. «в», «ж» п. 26 контракту та п. 8. ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

За змістом розпорядження підставою для його видачі став лист Рубіжанської ОДПІ від 17 квітня 2015 року №1006-25/01-15 про наявність у КП «Рубіжанське ВУ ВКГ» податкового боргу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним розпорядження та поновлення позивачки на посаді директора КП «Рубіжанське ВУВКГ», суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивачки здійснено з порушенням встановленого порядку, а саме виконавчим комітетом та секретарем міської ради позивачку не було попереджено про розірвання контракту за два тижні.

Проте, повністю з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення не відповідають з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_6 мотивувала свої вимоги тим, що спірне розпорядження секретаря Рубіжанської міської ради - ОСОБА_7, №259-к від 18 травня 2015 року прийняте із порушенням вимог чинного законодавства.

Однак, зі змісту указаного розпорядження вбачається, що підставами припинення спірного контракту є лист Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Луганській області про наявність податкового боргу КП «Рубіжанське ВУ ВКГ» перед державою і місцевими бюджетами та невиконання директором КП «Рубіжанське ВУ ВКГ» - ОСОБА_6, умов п.п. «в», «ж» п. 26 спірного контракту.

При цьому, оспорене розпорядження прийняте з урахуванням, зокрема, положень п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, п. 96.4 ст. 96 ПК України, постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору».

Положенням п. 1постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» установлено, що контрактна форма трудового договору застосовується до працівників при прийнятті (найманні) на роботу, лише у випадках, прямо передбачених законами.

Судами встановлено, що 05 липня 2012 року між виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, як органом управління майном, було укладено контракт №13 з ОСОБА_6, згідно з яким остання наймається (призначається) на посаду директора КП «Рубіжанське ВУ ВКГ», що є у комунальній власності.

Відповідні права та обов'язки сторін контракту передбачені розділом 2 указаного контракту.

Згідно з положеннями ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому за угодою сторін можуть встановлюватися строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового.

Тобто, при укладенні відповідного контракту сторонами можуть бути погоджені додаткові підстави дострокового розірвання трудового договору (контракту).

Відповідно до п.п. «в», «ж» п. 26 спірного контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, зокрема у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, а також у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості.

Такі підстави визначаються як самостійні підстави, установлені угодою сторін, які не передбачені нормами трудового законодавства, однак мають виконуватися сторонами такої угоди.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Крім того, відповідно до умов Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», на яке посилались суди попередніх інстанцій, задовольняючи частково позов, контракт може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті.

Однак, відповідно до змісту оспореного розпорядження №259-к від 18 травня 2015 року підставою для звільнення указано не невиконання або неналежного виконання ОСОБА_6 зобов'язань, передбачених у контракті, а допущення останньою, як керівником КП «Рубіжанське ВУ ВКГ» податкового боргу підприємства перед державою і місцевими бюджетами, що згідно з умовами контракту є самостійною підставою для звільнення керівника з посади та розірвання контракту з ініціативи органу управління майном.

З огляду на зазначене, судами першої та апеляційної інстанцій, у порушення вимог статей 212-214, 303, 315 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема не враховано наявності узгоджених між Рубіжанською міською радою, як органом управління майном, та ОСОБА_6самостійних підстав для звільнення останньої з посади та розірвання контракту.

Тому, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суди допустили порушення норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу секретаря Рубіжанської міської ради Луганської області - ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик