Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі: Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.09.2006 року між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 025/0906/71-036, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 18026,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,50% річних з кінцевим терміном повернення 07.09.2026 р. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та відповідачкою ОСОБА_1 08.09.2006 року було укладено Договір поруки №025/0906/71-036-Р-1. Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальним договором №025/0906/71-036 від 08.09.2006 року.

У порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 28.07.2015 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 198 450,38 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 178 919 грн. 05 коп., відсотки - 19531 грн. 32 коп. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 198 450,38 грн. та понесені витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх необгрунтованість, та застосувати до вимог строк позовної давності.

В судове засідання треті особи, їх представники не з"явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, представник Національного банку України надав суду пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги позивача.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у цивільній справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересі передбачені ч.2 ст. 16 ЦК України.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати про центів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч.2 цієї статті - розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.3 - фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.2, 3 цієї статті - порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ч.2, 3 ст. 554 ЦК України - поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Відповідно до ч.2 ст. 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Частиною 1 ст. 559 ЦК УКраїни передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Відповідно до ч.3 цієї статті - порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Як встановлено в судовому засіданні, 08.09.2006 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №025/0906/71-036, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 18026,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,50% річних з кінцевим терміном повернення 07.09.2026 р.

14.05.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору № 025/0906/71-036 від 08.09.2006 року, якою кредитний договір був викладений в новій редакції.

Відповідно до п.3.1.1. кредитного договору - позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за попередній місяць, нарахованих відповідно до п.3.2. цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 199,00 Євро у чітко встановлений цим договором термін до 20-го числа кожного місяця. За рахунок ануїтетного платежу позичальник зобов"язується щомісяця здійснювати у першу чергу погашення суми нарахованих відповідно до п.3.2. цього договору процентів, а за рахунок залишку суми - погашення частини кредиту. Проценти за користування кредитом, у разі їх несплати, вважаються простроченими з дня, наступного за днем, визначеним в абзаці першому цього підпункту пункту 3.1. цього договору.

Відповідно до п.3.1.3. кредитного договору - позичальник зобов"язується сплачувати ануїтетні платежі, платежі на погашення відсотків шляхом направлення коштів на рахунок № НОМЕР_2 в АТ "Сведбанк" (публічне), МФО 300164 через касу банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, у чітко встановлений термін здійнення платежів, крім випадків, передбачених п. 9.1. даного договору.

Відповідно до п.3.2. кредитного договору - проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.3. або зміненої відповідно до п.8.4. цього договору, та фактичної кількості днів користування кредитом, на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування кредитом за кількість днів у місяці приймається 30 днів, у році 360. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту.

Відповідно до п.8.1. кредитного договору за порушення терміну сплати ануїтетних платежів та/або комісій за цим договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в тому числі за день погашення простроченої заборгованості. У випадку часткової сплати суми ануїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. При розрахунку суми пені використовується фактична кількість днів у році.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого був ПАТ «Сведбанк», та відповідачкою ОСОБА_1 08.09.2006 року було укладено Договір поруки №025/0906/71-036-Р-1, за умовами якого ОСОБА_1 поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору.

Пунктом 2 договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов"язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Пунктом 3 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов"язанням, нарахованими відсотками, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов"язанням.

Відповідно до п.4 договору поруки у разі невиконання позичальником умов основного зобов"язання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобов"язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 5 календарних днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобов"язань, передбачених основним зобов"язанням, надісланою банком за адресою, зазначеною у реквізитах поручителя в цьому договорі.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальним договором №025/0906/71-036 від 08.09.2006 року. В наслідок зазначеного до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги до боржника повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитним та забезпечувальним договором. Таким чином, на підставі вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ "Дельта Банк" набуло статус нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та всіх прав та обов"язків нового кредитора по вищевказаному кредитному договору та договору поруки. Вказаний договір купівлі-продажу є чинним на час розгляду справи.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації У ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року та призначено уповноваженою особою Фонду Кадирова В.В., який набув всі повноваження органів управління та органу контролю банку і розпочав здійснення заходів для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку..

Вищевказаний Кредитний договір № 025/0906/71-036 від 08.09.2006 року знаходиться в забезпеченні у Національного банку України за зобов"язаннями ПАТ "Дельта Банк" перед Національним банком України.

Встановлено, що в порушення умов договору позичальник зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.07.2015 рік утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 198450,38 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 178919 грн. 05 коп., відсотки - 19531 грн. 32 коп.

В зв"язку з зазначеним позивачем на адресу відповідачки була направлена досудова вимога від 27.08.2015 року № 31.4-08/9810/15, в якій пропонувалося погасити заборгованість по кредитному договору. Така ж вимога від 27.08.2015 року № 31.4-08/9814/15 була направлена позивачем і на адресу ОСОБА_2, проте ці вимоги залишилися без виконання.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 198 450 грн. 38 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 178 919 грн. 05 коп., відсотки - 19 531 грн. 32 коп. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти розміру вказаної заборгованості, проте будь-яких доказів в спростування зазначеної суми заборгованості суду не надав.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, вважав? що позивачем не надано доказів переходу прав вимоги від ПАТ "Сведбанк" до позивача та направлення відповідачу та третій особі письмових вимог про необхідність погашення боргу, проте будь-яких доказів таких тверджень суду не надав. Натомість, матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» ПАТ «Сведбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором №025/0906/71-036 від 08.09.2006 року та договором поруки, укладеним для забезпечення виконання цього договору. Містять матеріали справи і підтвердження направлення позивачем на адресу відповідача та третьої особи письмової вимоги за адресами, вказаними ними в кредитному договорі та договорі поруки, яким, зокрема є поштові квитанції, що передбачено п.9.2. договору про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору від 14.05.2010 року, та п.4 договору поруки.

В судовому засіданні представник відповідача просив застосувати до вимог позивача наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ніяких досудових вимог до відповідача від позивача не надходило, тому в силу ч.4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою і позовні вимоги заявлено після спливу позовної давності. Разом з цим, зазначені доводи не обгрунтовані представником позивача та спростовуються матеріалами справи та вищевказаними встановленими обставинами, а зокрема, доказами направлення на адресу відповідача досудової вимоги від 27.08.2015 року. З даним позовом позивач звернувся до суду 03.09.2015 року, тобто в межах позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1984 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", , заборгованість за кредитним договором в сумі 198 450 грн. 38 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 178 919 грн. 05 коп., відсотки - 19 531 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 1984 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева