Справа № 755/2501/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду міста Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

20 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення , яким частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Судом присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 14924 грн. 41 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.58-61)

05 травня 2016 року представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року, яка зареєстрована в канцелярії суду 05 травня 2016 року (вх.№27361), обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що рішення суду прийняте у відсутності відповідача, яка не мала змоги прибути у судове засідання, оскільки на час перебування в провадженні суду цивільної справи відповідач проживала за кордоном, що позбавило можливості подати письмові заперечення на позов та надати докази на спростування заявлених позовних вимог, тому, на думку відповідача, наявні всі обставини для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив скасувати заочне рішення суду, мотивуючи тим, що ухвалюючи заочне рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки відповідач належним чином не була повідомлена про день та час розгляду справи, що позбавило відповідача висловити свою правову позицію щодо предмету спору та надати докази, які безпосередньо впливали на розгляд спору по суті, у зв'язку з чим в основу рішення суду покладено лише докази, які надавались позивачем, тому виходячи із сукупності наведених обставин є підстави скасувати заочне рішення та призначити справи до судового розгляду в загальному порядку.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про вручення виклику до суду особисто відповідачу, про причин неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Оцінивши наведені представником відповідача підстави для скасування заочного рішення суду, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 27 лютого 2014 року відкрите провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. (а.с.41)

Виходячи зі змісту позовної заяви, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 місце реєстрації відповідача підтверджується довідкою, виданою Відділом адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві (а.с.40), про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судових викликів за вищезазначеної адресою, однак поштова кореспонденція поверталась на адресу суду з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с.50,55)

Відповідно до положень ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до положень ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення).

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до ст.232 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в межах розгляду даної справи судом було дотримано процедуру виклику відповідача в судові засідання, вжито відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи відповідно до положень ст.ст.74, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, посилання відповідача на те, що суд при ухвалені заочного рішення обмежився лише доказами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у судовому засіданні є безпідставними.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права та навести доводи та заперечення щодо предмету спору на стадії судового розгляду справи, в тому числі шляхом надання письмових пояснень (заперечень) по суті предмету спору.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало право суду при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду відповідач не надала докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, та підтвердили наявність у відповідача поважних причин, які перешкоджали своєчасно з'явитись в судове засідання та реалізувати своє право на захист, а відповідно до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів не підлягає задоволенню, оскільки відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права безпосередньо в судовому засіданні, однак небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 209-210, 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановлено цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я