Провадження № 2/359/1951/2016
Справа № 359/5633/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
01 грудня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Шляхетко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
13.07.2016 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також неповнолітню ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-4).
Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 20 грудня 2005 року рішенням Вкеликоолександрівскої сільської ради Бориспільського району Київської області №559 в матері позивача ОСОБА_4, як багатодітній матері було надано трикімнатну квартиру за вищевказаною адресою на сімю у складі: матері позивача (уповноважений власник), а також ОСОБА_5 (чоловік), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_3 (онука), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_8 (син).Позивач зазначає, що у квартирі зареєстрували своє місце проживання лише четверо осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3. Позивач стверджує, що 16 вересня 2011 року шлюб між братом позивача ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_2 був розірваний, і з того часу відповідачі виїхали з квартир на постійне місце проживання до батьків відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2. та зобовязалась виписатися з квартири. Позивач зазначає, що в квартирі проживає з братом кислим О.М., утримує її в належному стані, сплачує комунальні послуги. Однак, як в подальшому стало відомо позивачу, у 2007 році відповідач кисла М.С. приватизувала квартиру , отримавши її у спільну із дочкою власність, в звязку з чим позивач був вимушений звертатися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач стверджує, що 23 грудня 2013 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду київської області у справі №2/359/2986/2013 було визнано недійсним свідоцтвом №589 про право власності на житло від 23 листопада 2007 року, видане КП Бориспільської районної ради «ЖКК» на імя відповідачів, на спірну квартиру, а судовим рішенням від 09 січня 2015 року по справі №359/9758/14-ц скасовано державну реєстрацію права власності відповідачів на квартиру. Оскільки відповідачі, починаючи з 2011 року жодного дня не проживали в зазначеній квартирі, не беруть участь у витратах на її утримання, вони повинні бути визнані такими, що втратили право користування квартирою.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позов підтримав, додатково пояснив, що, як йому відомо мати позивача, яка є відповідальним квартиронаймачем, в квартирі не проживає, витрати по оплаті комунальних послуг несе позивач, в тому числі за газ, воду, електроенергію відповідно до показників лічильників за фактичне споживання, квартплату пропорційно до площі квартири. Він вважає, що право позивача порушено, оскільки, та обставина, що відповідачі зареєстровані, не дає позивачу можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, оскільки відповідачі втратили таке право.
Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, про час та місце судового розгляду відповідач ОСОБА_2, як законний представник відповідача ОСОБА_3 була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, ніяких заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи за її відсутністю, не надала.
Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Представник залученої до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації ОСОБА_10 проти позову в частині визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такої що втратила право користування квартирою та позбавлення її прав на житло заперечувала, посилаючись на те, що дитина не має бути позбавлена права на раніше займане житлове приміщення та участі у його приватизації.
Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі п.2 рішення виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області №599 від 20 грудня 2005 року в додаток до займаної приватизованої квартири в с.В.Олександрівка АДРЕСА_3, було надано ОСОБА_4 багатодітній матері з сімєю у складі 8 чоловік трикімнатні квартиру під номером 84 в с.Чубинське по вул.Погребняка, 13 із зняттям з квартирної черги та виданий ордер №03 від 23 грудня 2005 року на право зайняття вищевказаної квартири на імя ОСОБА_4 у складі сімї: ОСОБА_4-заявник, ОСОБА_5 чоловік, ОСОБА_6 син, ОСОБА_7 син, ОСОБА_2 невістка, ОСОБА_3 онука, ОСОБА_1 син, ОСОБА_8 син (а.с.8,9).
Згідно з довідко Великоолександрівської сільської ради №2660 від 23.11.2007 року в квартирі АДРЕСА_4 з 12.01.2006 року були зареєстровані чотири особи: ОСОБА_2 голова, ОСОБА_7 чоловік, ОСОБА_3 дочка, ОСОБА_1 брат чоловіка, інші особи, зазначені в ордері, зареєстровані не були (а.с.10).
За змістом долученого до матеріалів справи рішення Бориспільського міськрайонного суду київської області від 23 грудня 2013 року у справі №359/8752/13-ц за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Бориспільського районного підприємства теплових мереж «Райтепломережа» про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та розпорядження органу приватизації, встановлено, що в ході розгляду вищевказаної справи судом було встановлено, що 23.11.2007 року на імя відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях було видано Свідоцтво №589 про право власності на житло на квартиру №84, що знаходиться в с.Чубинське вул.Погребняка, 13, яке зазначеним рішенням суду, що набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Київської області від 13 березня 2014 року, визнано недійсним (а.с.12-13).
Також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2015 року у справі №259/9758/14-ц, ухваленим за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.15-16), яке набрало законної сили 05.05.2015 року, було скасовано рішення про державну реєстрацію прав на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5, зареєстрованої на праві приватної спільної часткової власності на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_11, згідно з рішенням Бориспільського районного бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності від 06.12.2007 року, номер запису 1035 в книзі 3, реєстраційний номер 21313718 (РПВН).
Згідно актами обстеження по факту не проживання особи за адресою, складеними комісією у складі депутата та члена виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району в період червень, липень, серпень, листопад 2016 року (а.с.19-20, 54-59, 82-85) вбачається, що комісією виявлено на підставі свідчень сусідів мешканців квартир №№85,87 в будинку №13 по вул.Погребняка в с.Чубинське, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_6,- не проживають.
Як вбачається з відповіді Мирненської сільської ради від 30.09.2016 року №02-23/437 сільська рада повідомляє, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно проживають з 28.05.2011 року без реєстрації за адресою: с.Мирне, вул.Центральна (колишня Леніна), буд.23 кв.11 (а.с.60).
Згідно з відповіддю Мирненської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів від 28 вересня 2016 року №146 , ОСОБА_3, дійсно навчалася з 5 класу (наказ про прийняття на навчання №19 від 01.09.2011 року) по 9 клас (наказ про випуск №10 від 15.06.2015) у Мирненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів (а.с.61.
Як підтверджується матеріалами виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2667, виданого 28.11.2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 аліментів ? частина, адреса стягувача, в тому числі зазначена особисто відповідачем у даній справі ОСОБА_2, с.Мирне вул.Леніна, 23/11 (а.с. 62-75), та саме за вказаної адресою їй перераховуються аліменти батьком неповнолітньої ОСОБА_11 ОСОБА_7, братом позивача, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями фіскальних чеків (а.с.76).
Крім того, згідно з письмовою заявою відповідача ОСОБА_2 від 04.10.2016 (а.с.36), саме за вказаною адресою місця свого проживання та проживання своїх батьків відповідач просила повідомити її про дату судового засідання: с.Мирне, вул.Центральна, 23.
Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_11, які як члени сімї квартиронаймача ОСОБА_4 були вселені в квартиру АДРЕСА_7, з 2011 року в квартирі не проживають, а проживають за іншою адресою: с.Мирне, вул.Центральна, 23 Бориспільського району Київської області.
Встановлено, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_2 перестала бути членом наймача, та змінили місце свого постійного проживання.
Будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди у проживанні за місцем її реєстрації в квартирі АДРЕСА_7, або відповідач вибула та проживає за іншою адресою з і інших поважних причин, суду надано не було.
Відповідно до вимог ч.2 ст.107 ЖК УРСР, на яку посилається позивач, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування спірною квартирою.
Водночас за змістом ч.1 ст.72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Ч.2 цієї статті передбачено: якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Крім того, як передбачено п. ч.3 цієї статті жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, зокрема: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
За змістом ч.6 цієї статті, у випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.65 Житлового кодексу УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Суд також враховує, що відповідно до вимог ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
А також, що за змістом ч.3 вказаної статті, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що в силу свого малолітнього віку ОСОБА_3 у 2011 році не мала можливості самостійно визначати місце свого проживання, а отже та обставина, що вона разом зі своєю матірю ОСОБА_2 змінили місце свого проживання, не свідчить про те, що вона також втратила право на користування спірною квартирою, оскільки не проживала в ній з поважних причин.
Крім того, до досягнення дитиною ОСОБА_3 18 років вона може змінювати місце свого проживання, визначивши його з одним із батьків, які проживають окремо, в тому числі з батьком ОСОБА_7, який, як визнано позивачем, зареєстрований та проживає у спірній квартирі.
Крім того, за змістом вищенаведених ст.ст.65,71 Житлового кодексу УРСР законодавець передбачив, що за дітьми зберігається право на жиле приміщення на час їх відсутності, або до досягнення ними повноліття, а також передбачено, що строк, протягом якого у разі відсутності наймача або членів його сімї зберігається право на жиле приміщення, може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору судом.
Докази того, що на даний час існує спір між наймодавцем Великоолександрівською сільською радою Бориспільської міської ради та відсутньою неповнолітньою ОСОБА_3 з приводу продовження строку, протягом якого зберігаються її право на користування житлом відсутній, сільська рада, як розпорядник житлового фонду, у даній справі не оспорює право неповнолітньої ОСОБА_3 на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_8, де залишився проживати батько неповнолітньої, яка в силу вищенаведених вимог ч.3 ст.160 Житлового кодексу УРСР вправі в будь-якій момент, до досягнення повноліття вселитися та проживати за місцем її реєстрації та за місцем проживання та реєстрації її батька ОСОБА_7, отже не втратила право на користування .
Крім того, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок тієї обставини, що в займаному позивачем жилому приміщенні зареєстрованою значиться неповнолітня ОСОБА_3 порушені права позивача, суду надано не було.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що в частині заявленої вимоги про визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №84 в будинку №13 по вул.Погребняка в с.Чубинське Бориспільського району Київської області, задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України в звязку з частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_2 в сумі 551 гривня 50 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88,169, 209, 212, 214, 215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №84 в будинку №13 по вул.Погребняка в с.Чубинське Бориспільського району Київської області.
Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки патника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 60 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути переглянуто Бориспільським міськрайонним судом Київської області за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів