Справа № 454/2143/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Служби у справах дітей Сокальської РДА про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з даним позовом та просить визнати відповідача та її малолітніх дітей такими, що втратив право на користування житловим будинком.

Свої вимоги мотивує наступним.

Даний житловий будинок належить їй на праві власності.

В даному будинку зареєстрована відповідач (внучка) та двоє її малолітніх дітей. На усні прохання позивачки звільнити приміщення та знятись з реєстрації відповідач не реагує, тому 27.07.2016р. вона звернулась до відповідачки із рекомендованим листом, який нею був отриманий. Однак жодної відповіді вона не отримала.

Вказує, що такі дії відповідачки порушують її права як власника будинку.

Зазначає, що приблизно рік тому її внучка вмовила позивачку на те, щоб проживати з двома малолітніми дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в належному позивачці житловому будинку по АДРЕСА_1. Так як відповідачка є її внучкою та зважаючи на обіцянку допомагати по господарству позивачка погодилась на те, щоб відповідачка проживала з дітьми у вказаному будинку 23.07.2015р. відповідачка та її діти були зареєстровані в належному позивачці будинку. Однак на цьому обіцянки ОСОБА_2 закінчились. Протягом року відповідачка систематично порушує громадський порядок та душевний спокій позивачки, не бере участі в комунальних витратах. 13.07.2016р. відповідачка нанесла позивачці тілесні ушкодження, внаслідок чого остання зверталась за медичною допомогою та по даному факту відкрито кримінальне провадження. Внаслідок вказаних подій відповідачка з дітьми 13.07.2016р. забрала свої речі та виїхала з належного позивачці будинку.

Просить суд визнати ОСОБА_2, малолітню ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1

Позивач в судове засідання не прибула.

Представник позивача подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його та позивачки відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася.

Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не подала.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, що беруть участь у справі, суд ухвалив не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Позивачу належить житловий будинок АДРЕСА_1 в якому зареєстровані відповідач ОСОБА_2 та її малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Зазначені обставини стверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та витягом з будинкової книги.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Також, П.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз»яснено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Виселенню наймача або членів його сім'ї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення мають передувати офіційні заходи запобігання виникнення такої ситуації або громадського впливу на наймача. Зокрема, йдеться про заходи попередження, яких застосовують суди, прокурори, органи внутрішніх справ, адміністративні комісії виконкомів, або заходи громадського впливу, яких вживають збори мешканців будинку, члени житлово-будівельних кооперативів, трудові колективи, товариські суди й інші громадські організації за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до ст. 29 ЦК України факт застосування таких заходів попередження чи громадського впливу має підтверджуватись письмовими доказами.

Позивачем суду не представлено доказів антигромадської поведінки відповідача а також застосування до неї заходів запобігання і заходів громадського впливу.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Служби у справах дітей Сокальської РДА про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: М. Я. Адамович