АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/106/16 Справа № 186/17/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кривошея С. С. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Ремеза В.А., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Уточнивши позовні вимоги, позивач посилався на те, що між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/657-Н від 13 грудня 2006 року, за умовами якого, банк надав, а ОСОБА_2 отримав у кредит грошові кошти в розмірі 13707,00 дол. США зі сплатою 10% річних за користування кредитом та кінцевим строком погашення кредиту 12 грудня 2026 року. Зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором було забезпечено порукою на підставі договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 07 квітня 2014 року, виникла заборгованість у розмірі 24 297,23 дол. США та 485144,20 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з обох відповідачів, а також покласти на них судові витрати по справі (а.с. 2-3, 52).

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 137-140).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 142-150).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, а в межах трирічного строку суд позбавлений можливості розрахувати суму заборгованості.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 8/2006/840-К/657-Н від 13 грудня 2006 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит грошові кошти в розмірі 13707,00 дол. США, на придбання квартири, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 10% на рік з кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2026 року.

Відповідно до п.п. 3.3.2., 3.3.3. договору щомісячна мінімальна сума платежу складає 174,45 дол. США, яку позичальник повинен сплачувати не пізніше 12 числа поточного місяця (а.с. 15-18).

Також, відповідно до п. 1.3.2. позичальник сплачує плату за управління кредитом в розмірі 0,35 % від фактичної суми заборгованості щомісячно.

Згідно п.5.2 кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо сплати мінімально необхідного платежу, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк визначений у п.4.2.3. кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2., 4.3.4., 4.3.10., 4.3.12., 4.3.13. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. Кредитного договору, за кожен випадок.

Крім того, в пункті 4.2.4 кредитного договору сторони передбачили право Банка вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором та можливих штрафних санкцій у разі якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п.3.3.3. договору.

13 грудня 2006 року між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем був укладений договір поруки № 657Н/3, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язалась відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № 8/2006/840-К/657-Н від 13 грудня 2006 року, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 5-6).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

В своїх запереченнях на позов відповідачі просять застосувати строк позовної давності та зменшити розмір неустойки у відповідності до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України (а.с. 46-47).

Таким чином, оскільки позивач звернувся з даним позовом 23 грудня 2013 року (дата поштового відправлення позовної заяви), а останній платіж за кредитом за даними розрахунку було здійснено 24 червня 2009 року (а.с.53) судова колегія вважає, що позивачем дійсно пропущено строк позовної давності щодо деяких чергових платежів, а тому при стягненні заборгованості по кредиту слід враховувати положення ст. 257 та п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Отже, стягненню підлягають чергові платежі за тілом кредиту, нараховані на них відсотки та плату за управління кредитом за три роки, що передують зверненню позивача до суду, а також неустойка в межах одного року.

Крім того, вказані платежі підлягають стягненню і за період з дати звернення позивача до суду по 07 квітня 2014 року (дата розрахунку, доданого до уточненої позовної заяви).

Тому на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13080,33 дол. США, при цьому враховується, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо чергових платежів строк сплати яких настав раніше 23 грудня 2010 року (а.с. 145).

Враховуючи наведене, розмір нарахованих відсотків за період з 24 грудня 2010 року по 07 квітня 2014 року (включно) буде складати 4300,38 дол. США, виходячи з наступного розрахунку:

Фактична сума залишку за тілом кредиту, дол. СШАКількість днів прострочення% ставкаСума нарахованих відсотків, дол. США
13080,33120010 %4300,38

Плата за управління кредитом згідно п. 1.3.2. кредитного договору за цей же період, виходячи з нижченаведеного розрахунку складатиме 1806,16 дол. США.

Фактична сума залишку за тілом кредиту, дол. СШАКількість днів прострочення% ставкаНарахована сума, дол. США
13080,3312004,2 %1806,16

Розмір пені згідно до п.5.2 кредитного договору з урахуванням річного строку позовної давності за період з 24 грудня 2012 року по 07 квітня 2014 року (включно) буде складати - 7368,77 дол. США, виходячи з нижченаведеного розрахунку:

місяцьсума платежу дол. СШАвідсоткова ставкак-ть днів у місяцік-ть днів заборг.сума %, дол. США
дек.12174,451%8470819,92
янв.13174,451%31462805,96
фев.13174,451%28431751,88
мар.13174,451%31403703,03
апр.13174,451%30372648,95
май.13174,451%31342596,62
июн.13174,451%30311542,54
июл.13174,451%31281490,20
авг.13174,451%31250436,13
сен.13174,451%30219382,05
окт.13174,451%31189329,71
ноя.13174,451%30158275,63
дек.13174,451%31128223,30
янв.14174,451%3197169,22
фев.14174,451%2866115,14
мар.14174,451%313866,29
апр.14174,451%7712,21
ВСЬОГО:7368,77

У зв'язку з наведеним висновок суду про неможливість встановити заборгованість відповідачів в межах строку позовної давності є передчасним.

Також, судова колегія враховує заяву відповідачів про застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та вважає за можливе зменшити розмір пені з 7368,77 дол. США до 1000 дол. США.

Отже, загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню станом на 07 квітня 2014 року (включно) становить 19186,87 дол. США та 21040,82 грн., з яких: тіло кредиту - 13080,33 дол. США; відсотки за користування кредитом - 4300,38 дол. США; плата за управління кредитом - 1806,16 дол. США; пеня - 1000,00 дол. США, або 21040,82 грн. за курсом НБУ на ухвалення рішення судом першої інстанції (100 дол. США - 2104,8227 грн.).

При цьому, судова колегія вважає, що підстави для задоволення вимог щодо стягнення штрафу відповідно до п. 5.3. кредитного договору відсутні, оскільки позивачем не надано доказів випадків порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2., 4.3.4., 4.3.10., 4.3.12., 4.3.13. кредитного договору.

Щодо висновків суду першої інстанції про припинення договору поруки укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, то судова колегія не може погодитись і зазначеним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором визначено п.3.3.4. кредитного договору - 12 грудня 2026 року.

Таким чином, порука позивача, не припинилася, оскільки момент початку обчислення шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, ще не наступив.

На виконання умов зазначеного вище кредитного договору банк звертався до відповідачів з вимогами про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування (а.с. 19-20).

Такі дії банку не суперечать вимогам закону. Крім того, як зазначала ОСОБА_4 вона листів про дострокове стягнення заборгованості не отримувала (а.с. 72).

В пункті 24 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З наведеного вище вбачається, що підстави для визнання договору поруки припиненим відсутні.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат, судова колегія вважає, що судовий збір, який був сплачений позивачем під час розгляду справи в сумі 3441,00 грн. (а.с. 1) необхідно стягнути з відповідачів в рівних частках по 1720,50 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» - задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), ОСОБА_3 (код НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» () заборгованість за кредитним договором №8/2006/840-К/657-Н від 13 грудня 2006 року, яка станом на 07 квітня 2014 року становить 19186,87 дол. США та 21040,82 грн., з яких: тіло кредиту - 13080,33 дол. США; відсотки за користування кредитом - 4300,38 дол. США; плата за управління кредитом - 1806,16 дол. США; пеня - 21040,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), ОСОБА_3 (код НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» () у рахунок відшкодування судових витрат по 1720,50 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: