Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління-3» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року та за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління-3» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 236 КЗпП України до ПрАТ «Мостобудівне управління-3» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 10 460 грн 64 коп.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 посилався на те, що з 24 червня 1974 року працював машиністом крану у мостобудівному управлінні 3.

20 липня 2009 року його звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2010 року в задоволенні його позову про поновлення на роботі відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2011 року, рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено, поновлено його на роботі з 20 липня 2009 року, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що він неодноразово звертався до ПрАТ «Мостобудівне управління-3» із заявами про те, коли потрібно приступити до роботи, однак відповіді не отримав.

15 серпня 2011 року ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва відкрито виконавче провадження, проте фактично рішення про поновлення на роботі виконано 22 вересня 2011 року, оскільки цього дня його було ознайомлено з наказом про поновлення на роботі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Мостобудівне управління-3» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 2 064 грн 30 коп.

У решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року скасовано, постановлено ухвалу нового змісту.

Заяву ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Мостобудівне управління-3» на користь ОСОБА_4 14 015 грн 85 коп.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

ПрАТ «Мостобудівне управління-3» у касаційній скарзі просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2010 року ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді машиніста крану шостого розряду в АТ «Мостобудівне управління-3» з 20 липня 2009 року та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24 773 грн 40 коп. та 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Наказом ПрАТ «Мостобудівне управління-3» від 11 листопада 2010 року № 84-К скасовано наказ від 21 липня 2009 року № 65-ВК про звільнення ОСОБА_4 та поновлено його на посаді машиніста крану шостого розряду з 11 листопада 2010 року.

Наказом ПрАТ «Мостобудівне управління-3» від 15 липня 2011 року № 48-1ВК скасовано наказ від 21 липня 2009 року № 65-ВК про звільнення ОСОБА_4 та поновлено останнього на роботі.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 2 064 грн 30 коп. за період з 06 червня до 15 липня 2011 року.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та стягуючи на користь ОСОБА_4 14 015 грн 85 коп., зазначав наступне.

Відповідно до вимог ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакція, чинній на час поновлення позивача на роботі) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Таким чином рішення про поновлення працівника на роботі повинно виконуватися негайно, а у випадках його несвоєчасного виконання підприємство сплачує працівнику середній заробіток за весь час затримки такого поновлення. Сплата середнього заробітку відбувається на підставі ухвали органу, який розглядав трудовий спір.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 поновлено на роботі після спливу 129 днів з часу ухвалення рішення апеляційного суду м. Києва, тому саме за цей період слід стягнути середній заробіток.

Середній заробіток позивача за останні два місяці складав 2 064 грн 45 коп., що сторонами не заперечувався.

Позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10 листопада 2010 року до 24 січня 2011 року та з 03 червня до 22 вересня 2011 року.

Апеляційним судом розглянуто спір в межах позовних вимог, останній дійшов висновку, що сума, яка підлягає стягненню, складає 14 015 грн 85 коп.

Крім того апеляційний суд звернув увагу, що на порушення вимог ст. 236 КЗпП України суд першої інстанції допустив процесуальне порушення, назвавши процесуальний документ рішенням, а потрібно вказати - ухвала.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_4 та ПрАТ «Мостобудівне управління-3» не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління-3» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова