Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Собіни І.М.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року в задоволенні позову ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" покликається на неповноту встановлення судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що всі суми, які були вказані в квитанціях, поданих відповідачем в якості доказів сплати боргу, наявні наданому на вимогу суду розширеному розрахунку заборгованості станом 5.01.2016 року.

Крім того, розмір заборгованості по кредитному договору збігається з розміром заборгованості на момент укладення договору факторингу від 22.12.2014 року, після укладення якого відсотки та комісія за обслуговування кредиту не нараховувались.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що існують розбіжності у розмірі заборгованості за кредитним договором, що спростовується розрахунком заборгованості та поданими відповідачем квитанціями про сплату заборгованості.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок містить розбіжності та не дає змоги встановити дійсну заборгованість по кредиту.

Проте такі висновки суперечать обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст.ст. 526,599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлено, що 24 липня 2013 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 29200 грн. на придбання товарів та послуг у продавців, зі строком повернення до 24 липня 2016 року, сплати відсотків в розмірі 0,01% річних та щомісячної комісії в розмірі 2% від суми кредиту.

Факт отримання споживчого кредиту в розмірі 29200 грн. відповідачкою не оспорюється.

У відповідності до п. 1.4.6 договору Графік платежів є додатком №1 та невід'ємною частиною даного договору, та розраховується з урахуванням розміру та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду. Розмір щомісячних платежів зазначається в Графіку платежів та визначається з урахування фактичної кількості календарних днів у році.

Відповідно до графіку в серпні, вересні та жовтні 2013року позичальник повинна була сплачувати платежі щомісячно в загальній сумі по 811грн., в період з листопада 2013року по червень 2016року по 1395грн. щомісячно, а в липні 2016року-1403,51грн.

Згідно п.1.5.4 кредитного договору в разі порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором.

У випадку невиконання позичальником умов вимоги про погашення заборгованості, банк має право звернутися до відповідного суду з метою стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку (п. 1.5.6 кредитного договору).

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Встановлено, що вказаний кредитний договір містить в собі умови договору кредиту (кредитор - ПАТ«ОТП Банк») та договору видачі і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, тобто він є змішаний, в якому містяться елементи різних договорів.

Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту від 24.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 виникли правовідносини щодо видачі споживчого кредиту (п.1 договору) та видачі та обслуговування кредитної картки та відкриття карткового рахунку із розміром кредитного ліміту 1000 грн. (п. 2 договору)

22 грудня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" своє право вимоги стягнення заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором споживчого кредиту № від 24 липня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1

Розрахунок заборгованості, наведений в позовній заяві та витяг з додатку №1 до реєстру боржників №2 до договору факторингу, відноситься до кредитних грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 на підставі договору про надання споживчого кредиту від 24.07.2013року.

Матеріали справи не містять доказів існування заборгованості позичальника за вказаним договором саме в частині видачі та обслуговування кредитної картки.

21.01.2016 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" направлено відповідачці письмове повідомлення про зміну кредитора за її зобов'язанням та наявність у неї заборгованості станом на 5.01.2015 року в розмірі 28817,1 грн. за договором споживчого кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості з лютого 2014 року позичальник щомісячно борг не погашала, всього нею в рахунок погашення кредиту внесено кошти на загальну суму 8543,1 грн., з яких банком було зараховано на погашення тіла кредиту 4936,63 грн., відсотків - 2,98 грн. та комісії - 3603,49 грн. Останній платіж ОСОБА_1 здійснено в жовтні 2014 року.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором станом на 5.01.2016 року утворилась заборгованість в розмірі в розмірі 28817,1 грн., з яких 24263,37 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,59 грн. за відсотками та 4553,14 грн. по комісії.

З розрахунку заборгованості також вбачається, що після відступлення права вимоги за кредитним договором № від 24.07.2013 року ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" відсотки та комісія відповідачці не нараховувались.

Покликання суду першої інстанції на те, що із поданих розрахунків не вбачається, яка сума коштів була сплачена позичальником, не вказано суми коштів заборгованості по тілу кредиту, на яку суму нарахована комісія та з чого складається сума заборгованості спростовується в сукупності самим розрахунком, що міститься на а.с.47 та графіком платежів (а.с.8). Відповідно до них щомісячна комісія з листопада 2013року становила 584грн., тіло кредиту та відсотки підлягали сплаті щомісячно з серпня 2013року в загальній сумі 811грн.

Висновок суду першої інстанції про не відображення у розрахунку погашених відповідачкою сум згідно оглянутих квитанцій є неправильним, так як згідно копій квитанцій, що міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 по кредиту сплатила кошти на загальну суму 8090грн., а відповідно до інформації що міститься в розрахунку, наданого позивачем нею сплачено кошти на загальну суму 8543,10грн., тобто вони враховані та в ньому відображені.

Відповідно до ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження представника відповідачки на відсутність у договорі факторингу конкретних даних про те, за якими саме кредитними договорами зобов'язання ним передаються, а містить посилання на реєстр боржників, який є додатком до вказаного договору, та акт приймання-передачі права вимоги до боржника, але вказані документи в якості доказів суду не надано, у зв'язку із чим неможливо встановити, чи було передано за договором факторингу право вимоги позивачу за договором від 24 липня 2013 року не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

З договору факторингу від 22 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», вбачається, що відповідно до його умов ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги, що належить первинному кредитору, і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфелю заборгованості.

Загальний розмір портфелю заборгованості боржників, право вимоги до яких відступається, складає 169 818 201 грн. 42 коп. на дату підписання договору.

При цьому, додаток до договору факторингу від 22 грудня 2014 року містить інформацію щодо всіх боржників, кредитні договори яких були придбані ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка є банківською таємницею відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Порядок розголошення відомостей, що містять банківську таємницю щодо фізичних та юридичних осіб, передбачений розділом 4 глави 12 ЦПК України.

В ході розгляду справи ні відповідачка, ні її представник у порядку визначеному ЦПК України не ставили питання про витребування оригіналу додатку до договору факторингу, а тому наданий ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на підтвердження переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 витяг з цього додатку в частині передачі кредитного договору, укладеного з відповідачкою є належним доказом, він містить всі необхідні дані по договору, засвідчений уповноваженою особою та печаткою позивача. У свою чергу відповідач не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів, що відступлення права вимоги за договором факторингу не відбулося.

Доводи представника відповідачки про відсутність у позивача права вимоги дострокового виконання зобов'язань за договором не ґрунтується на п. 1.5.4 договору про надання споживчого кредиту та п.6.2.1 і п.6.2.3 договору факторингу. Відповідачка не сплачує заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, а тому зміна кредитора в зобов'язанні не може бути підставою для звільнення позичальника від погашення кредиту взагалі.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТзОВ "ОТП Факторинг Україна", оскільки не дослідив та не надав належної правової оцінки умовам кредитного договору, не перевірив у достатньому обсязі наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 2557,8 грн.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325 ЦПК України, ст.ст. 256, 599 ЦК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 24.07.2013 р. в загальному розмірі 28817 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 10 коп., яка складається із тіла кредиту в розмірі 24 263,37грн., відсотків в сумі 0,59грн. та комісії в сумі 4 553,14грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2557 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) грн. 80 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Собіна І.М.