_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7492/16-ц
Провадження № 2/520/3799/16
УХВАЛА

03 листопада 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки майна та звернення стягнення, -

встановив:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа про поділ майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частки нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. І. Франка, буд. 55, №11.

У судовому засіданні представник відповідача звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі з підстав п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки спір між тими самими сторонами з того самого приводу вже був розглянутий судом, та позивачу було відмовлено у визнанні за ним права власності на 1/2 частку спірного майна.

Представник відповідача заперечувала проти такої заяви та вказала, що дійсно, судом вже розглядалось питання про поділ майна подружжя, де позивач просив суд захистити його майнові права шляхом визнання за ним ідеальної частки у праві власності на спірне майно, натомість в рамках цього провадження вирішується питання про захист майнових прав позивача у інший спосіб шляхом стягнення грошової компенсації належної йому частки у праві власності щодо майна, яке перебуває під правовим режимом спільної сумісної власності. Додатково у своїх запереченнях представник позивача посилалась на правову позицію Верховного суду України, згідно постанови від 11 березня 2015 року у справі №6-21цс15.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані ними докази суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України якщо буде встановлено, що є такі, що набрали законної сили рішення суду, або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторонами, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, то провадження у справі має бути закрито.

Необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

У той самий час прийняте з певних підстав судове рішення про відмову в позові за окремими категоріями справ при збереженні існуючих правовідносин, які спричинили звернення до суду, не є перешкодою для повторного звернення до суду заінтересованих осіб з метою вирішення спору.

Так, як встановлено судом, рішеннями Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.06.2013 року №509/349/13-ц та Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року було вирішено спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зокрема шляхом визнання за позивачем прав власності на 1/2 частку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. І. Франка, буд. 55, №11, та у задоволенні таких вимог було відмовлено з тих підстав, що наведене майно було набуто ОСОБА_2 у період шлюбних відносин як фізичною особою-підприємцем, та воно використовується нею у підприємницькій діяльності, а з такого не може бути поділено між подружжям. Разом з тим Апеляційний суд Одеської області констатував, що спірне майно набуто у період подружніх відносин сторін, а з такого на таке майно поширюється режим спільного сумісного майна подружжя, тобто вбачається що позивач має певні майнові права до такого майна, однак спір щодо їх захисту таким рішенням суду не вичерпано.

За змістом пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Звертаючись до Овідіопольського районного суду Одеської області позивач заявляв позов, предметом якого була матеріально-правова вимога про поділ спільного сумісного майна подружжя, до складу якого входило, серед іншого спірне, нежитлове приміщення, шляхом визнання за позивачем права особистої приватної власності на 1/2 його частку.

На відміну від попередньої справи, у справі №520/7482/16-ц предметом позову є інша матеріально-правова вимога - поділ майна подружжя шляхом стягнення з відповідача компенсації вартості належної позивачу частки у справі спільної сумісної власності.

З огляду на це закриття судом провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору.

Разом з тим, суд зазначає і про те, що засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Наведені права особи є недоторканими та визнаними мировою спільнотою, а тому суд, приймаючи наведені вище доводи, що кореспондують правовій позиції Верховного суду України, оголошеній у справі N 6-79цс15, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 205, 208-210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Прохоров П. А.