АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2511/16 Головуючий 1 інст. Федорова О.В.
Справа № 645/9114/15-ц
Категорія: комунальні послуги Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

у с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» (далі ТОВ «Жилсервіс») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

На обґрунтування позивач вказав, що ТОВ «Жилсервіс» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців житлового будинку № 3 по вулиці Лебединській в м. Харкові на підстав Договору про здійснення управління житлового будинку від 01 жовтня 2006 року.

ОСОБА_3 був власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 30 травня 2007 року Виконавчим комітетом Комінтернівської районної в м. Харкові ради.

27 травня 2008 року укладено Договір дарування, за умовами якого ОСОБА_3 безкоштовно передав, а його дружина ОСОБА_1 та малолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняли в дар по ? частині цієї квартири, житловою площею 58,7 кв. м., загальною площею 116,3 кв. м.

Власники даної квартири послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території не сплачують, у звязку з чим станом на 01 липня 2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 15 484 грн. 23 коп.

28 травня 2013 року суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова видано наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилсервіс» суми боргу за надані послуги в розмірі 10 493 грн. 52 коп. Однак ухвалою цього ж суду від 07 серпня 2015 року даний судовий наказ скасовано.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив поновити строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, стягнути на користь ТОВ «Жилсервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в наступних розмірах: з ОСОБА_1 в розмірі 11 607 грн. 23 коп., з ОСОБА_2 в розмірі 3 869 грн. 08 коп., вирішити питання про стягнення 1 218 грн. 00 коп. судових витрат.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 року позов задоволено частково.

На користь ТОВ «Жилсервіс» стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 27 травня 2010 року по червень 2015 року: ОСОБА_5 - в розмірі 9 711 грн. 55 коп.; з ОСОБА_2 - в розмірі 3 237 грн. 18 коп.

На користь ТОВ «Жилсервіс» стягнуто судовий збір: з ОСОБА_5 - в розмірі 764 грн. 31 коп.; з ОСОБА_2 - в розмірі 254 грн. 77 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що справа розглянута за її відсутності, при цьому вона не була належним чином повідомлена про день і час слухання справи; судом безпідставно не врахована заява ОСОБА_6 представника ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності; крім того, розмір заборгованості, зазначений в позовній заяві, не збігається з розміром заборгованості, зазначеним у відповідних квитанціях.

Позивач в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1У «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-1У) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі балансоутримувач) власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Залежно від функціонального призначення пунктом 3 частини 1 статті 13 Закону № 1875-1У виокремлено послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (блансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль за виконанням умов договору тощо).

За пунктом 1 частини 1, пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-1У споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Виконавець має право пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону) і зобовязаний забезпечувати своєчасність та відповідно якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (пункт 1 частини 2, пункт 1 частин 2 статті 21 Закону № 1875-1У).

Матеріали справи свідчать, що згідно договору дарування, нотаріального посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 27 травня 2008 року за реєстровим № 899, ОСОБА_3 безкоштовно передав, а його дружина ОСОБА_1 та малолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняли в дар по ? частині квартири АДРЕСА_2 житловою площею 58,7 кв. м., загальною площею 116,3 кв. м.

Указаний будинок знаходиться в управлінні ТОВ «Жилсервіс», яке надає послуги з утримання будинком та прибудинкової території на підставі Договору про здійсненні управління житлового будинку від 01 жовтня 2006 року (а. с. 8, 12-13).

ТОВ «Жилсервіс» нараховувало щомісяця з 27 травня 2010 року по червень 2015 року відповідачам плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, унаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 12 948 грн. 74 коп.

Згідно вимог частини 1 статті 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 27 травня 2010 року по червень 2015 року за ? частину підлягає стягненню з відповідачів в частковому порядку - з кожного по 3 237 грн. 18 коп.

Сума заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 27 травня 2010 року по червень 2015 року за іншу ? частину цього житла в розмірі 6 474 грн. 37 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_8 як власниці цієї частки.

Суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених вимог.

Довод апеляційної скарги про розгляд справи відсутності ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги. В суді апеляційної інстанції відповідач не надала доказів, які б вплинули на нову оцінку рішення суду першої інстанції з урахуванням її позиції.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 недобросовісно здійснювала свої процесуальні права і виконувала процесуальні обовязки.

Так, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито 12 березня 2016 року.

Згідно частини 1 статті 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Справа призначалась до розгляду в суді апеляційної інстанції неодноразово. За даними адресно-довідкового бюро при ГУ МВС України в м. Харкові ОСОБА_1 значиться зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак від отримання повісток ухиляється.

Враховуючи те, що справа неодноразово відкладалася у звязку з неявкою в судове засідання ОСОБА_1, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за її відсутності.

Посилання на безпідставне невраховання заяви ОСОБА_6 представника ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності не ґрунтуються на законі.

28 травня 2013 року суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова видано наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилсервіс» суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території в загальному розмірі 10 493 грн. 52 коп.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року даний судовий наказ скасовано, у звязку з чим ТОВ «Жилсервіс» звернулося до суду з даним позовом 29 жовтня 2015 року.

Предявленням 27 травня 2013 року позивачем заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території позовна давність перервалася.

Сума заборгованості визначена з урахуванням загального строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості, зазначений в позовній заяві, не збігається з розміром заборгованості, зазначеним у відповідних квитанціях, на висновки суду не впливають. В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що ці розбіжності стосуються іншої заборгованості, що не є предметом позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 січня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території залишити без змін.

В іншій частині рішення не оскаржено та в апеляційному порядку не переглядалось.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_9