Справа № 417/3170/16-ц
Провадження № 2-о/417/249/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

"05" жовтня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.

за участі секретаря Грибєнік О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1, що діє в інтересах заявника ОСОБА_2 заінтересована особа: Марківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

29.09.2016 представник заявника ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах заявника ОСОБА_2 із заявою про встановлення юридичного факту - народження дитини жіночої статі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у доньки заявника ОСОБА_3 в м. Луганську народилася дівчинка, про що їй було видане медичне свідоцтво про народження дитини, а в подальшому й свідоцтво про народження органами, які видані на тимчасово окупованій території України.

Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану виявилося неможливим, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України, що визначено постановою ВРУ від 17.03.2015 №254.

При цьому Марківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області відмовив у видачі свідоцтва про народження.

Встановлення факту народження заявнику надасть право для державної реєстрації народження дитини на території України.

Заявник в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив розглянути справу без його участі.

В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення телефонограми, заперечень проти задоволення вимог, викладених у заяві про встановлення факту народження дитини суду не надав, просив справу розглядати без участі представника.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Заявник є матір'ю ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 17.01.1985 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 24.10.1998.

ОСОБА_3 являється громадянкою України, що підтверджується копією паспота громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області 23.01.2001.

Згідно оригіналу свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 07 травня 2015 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, матір'ю якої вказана ОСОБА_3.

Проте вищезазначене свідоцтво про народження дитини видано органом, який знаходяться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсним та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі.

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 29.09.2016р. № 67/02.2-2.21 заявнику відмовлено з підстав, що документ про народження дитини виданий на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином виникла необхідність для встановлення юридичного факту народження особи в певний час, оскільки неможлива реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини.

Суд вирішуючи справу по суті використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК Україникожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ч. 1ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Порядок реєстрації народження дитини встановлено Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 "Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні". Згідно даних Правил, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини ємедичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставімедичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), тависновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровяза формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. При відсутності підстав для державної реєстрації народження,державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Крім цього, згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині має належати з його народження право на імя та громадянство.

Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

За цих обставин суд вважає надані заявником медичні документи, як доказ народження дитини, не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, знаходиться на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України належними та допустимими.

Відповідно до ч. 1ст. 14 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Судом встановлено, що мати дитини - ОСОБА_3 громадянка України в зареєстрованому шлюбі не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по-батькові дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч.1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 146 СК України, імя дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матірю дитини.

А тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені заявником вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,60,197,208,209,212-215,251-256,367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, що діє в інтересах заявника ОСОБА_2 заінтересована особа: Марківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт народження живонародженої дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Луганськ (Україна) громадянкою України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ст. Мольчевська Мілерівського району Луганської області, відомості про батька та ім'я по-батькові дитини внести відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Роз'яснити заявникові, що рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Допустити рішення суду до негайного виконання, оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскарженепротягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марківського районного суду В.М. Шкиря

Суддя Марківського районного суду В. М. Шкиря