Справа № 137/1073/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"14" червня 2016 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № VIW3A009700042 від 12.12.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 14507,90 доларів США на термін до 11.12.2012 р. та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і порядку встановлених кредитним договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

У порушення умов договору та ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 05.04.2016 р. року виникла заборгованість в сумі 40192,90 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 9464,20 дол. США, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1442,43 дол. США, заборгованість за пенею 29286,27 дол. США, штраф (фіксована частина) - 9,62 дол. США, штраф (процентна складова)- 953,22 дол. США

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області від 21.12.2012 р., з ОСОБА_2 на користь позивача задоволено стягнути 21128,57 дол. США., тому представник позивача вважає, що станом на 05.04.2016 р. сума до стягнення з відповідача становить 20027,17 дол. США, що за курсом 25,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.04.2016 р. складає 520506,03 грн.

Представником позивача ОСОБА_3 при подачі позову до суду заявлене письмове клопотання із проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача (а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_2 будучи викликаним у судове засідання через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" (випуск від 02 червня 2016 р.), відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 38).

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до укладеного договору № VIW3A009700042 від 12.12.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 14507,90 доларів США на термін до 11.12.2012 р. та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки в порядку встановлених кредитним договором (а.с. 10-13).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області від 21.12.2012 р., яке набрало чинності 02.01.2013 р., з ОСОБА_2 на користь позивача задоволено стягнути 21128,57 дол. США (а.с.5).

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до п. 17 ППВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за № 5 від 30.03.2012 р., наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Всупереч наведеному позивачем не надано жодних доказів того, що вище згадане рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області від 21.12.2012 р. року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № VIW3A009700042 від 12.12.2007 р., не виконане, тобто доказів того, що правовідносини між кредитором та боржником не припинилися внаслідок його виконання.

Окрім того, посилання позивача на розрахунок заборгованості за договором № VIW3A009700042 від 12.12.2007 р., станом на 05.04.2016р., не приймається судом до уваги, оскільки у вказаному документі відсутні розрахунки за період з 12.12.2012 р. по 05.04.2016 р. (а.с. 6-8).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224-227 ЦПК України, враховуючи правові позиції викладені у ППВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за № 5 від 30.03.2012 р., суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя : Гопкін П. В.