Справа №295/4241/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з - Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Юрчука Ю.В. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Тімашов Андрій Сергійович звернувся до суду із указаною скаргою на дії державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Юрчука Ю.В.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ним у цивільній справі № 295/4241/14-ц простим листом отримано постанову державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 08.02.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає дану постанову незаконною з огляду на те, що відповідно до ст. 32 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень у тому числі є й інші заходи, передбачені рішенням. Главою 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено особливості виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Вважає, що рішення, заяву про примусове виконання якого подано, відноситься саме до цієї категорії виконавчого провадження. В даному випадку зобов'язано боржника не чинити перешкоди в побаченні стягувача з сином та надати дитину для побачень у визначені в рішенні суду часи.

На підставі викладеного у скарзі просить суд поновити строк для оскарження дій державного виконавця, визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 08.02.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом Богунського райсуду м. Житомира від 08.06.2015, а також зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Представник скаржника - адвокат Тімашов А.С. та державний виконавець в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні було встановлено, що 08 червня 2015 року Апеляційним судом Житомирської області ухвалено рішення, яким визначено ОСОБА_5 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення побачень протягом 3-х днів (п'ятниця, субота, неділя поспіль) один раз на місяць з 16.00 години до 20.00 години у кожен із визначених днів за місцем перебування дитини. Всі побачення батька ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 проводити у присутності матері дитини ОСОБА_7

24 грудня 2015 року позивачу було виписано виконавчий лист на виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області

Постановою від 08 лютого 2016 державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Юрчуком Ю.В. було відмовлено у прийнятті о провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У відповідності із статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Згідно статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" має бути вмотивована та з посиланням на передбачені законом обставини, які виключають здійснення виконавчого провадження. Натомість, як встановлено судом, посилання державного виконавця у мотивувальній частині постанови на відсутність у виконавчому документі заходів примусового характеру, які державний виконавець повинен вжити до боржника є необґрунтованим та спростовується наведеними вище положеннями норм законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Окрім цього, за змістом ч. 2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У той же час судом враховуються роз'яснення, що містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", за якими у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 17 цього Закону.

З урахуванням зазначеного, відсутні правові підстави зобов'язувати державного виконавця відкрити виконавче провадження за вказаним виконавчим листом, так як дані дії можуть здійснюватись тільки державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, тому у задоволенні вимог скарги у цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення із скаргою на дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Юрчука Ю.В. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Юрчука Ю.В. від 08.02.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом Богунського районного суду м. Житомира №295/4241/14-ц.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.В. Кузнєцов