АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-6525 Головуючий у 1-й інстанції - Арапіна Н.Є.
Доповідач - Пікуль А.А
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

Невідомої Т.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова", про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову.

В порядку забезпечення позову суд наклав арешт на автомобіль марки "Nissan Murano 3498", державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_3 та транспортний засіб марки "Khott 71T 0", державний номер НОМЕР_2, шасі НОМЕР_4, які належать ОСОБА_3

Не погодившись з таким вирішенням питання, ОСОБА_3 через свого представника, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року скасувати (т.1, а.с.200-202).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника позивача, ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2 зазначає, що суд, неповно з'ясувавши усі обставини у справі, наклав арешт ТЗ "Khott 71T 0", державний номер НОМЕР_2, шасі НОМЕР_4, який не належить ОСОБА_3

Апеляційний суд не бере до уваги указані доводи, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи у місті Києві та НАІС ДДАІ МВС України, ТЗ "Khott 71T 0", шасі НОМЕР_4 належить ОСОБА_3 (т.1, а.с.126, 152).

Крім наведеного ОСОБА_2 посилається на те, що застосований районним судом вид забезпечення позову не співмірний із заявленими вимогами, оскільки вартість арештованого майна є більшою від ціни забезпеченого позову, яка в частині вимог до ОСОБА_3 становить 129 002 грн., у той час як вартість арештованого автомобіля "Nissan Murano 3498" становить 156 900 грн., а вартість арештованого ТЗ "Khott 71T 0" - 79 192 грн. На підтвердження обставин щодо вартості арештованого майна, ОСОБА_2 долучив до апеляційної скарги роздруківки з мережі Інтернет щодо вартості вищезазначеного майна.

В ході апеляційного розгляду в судовому засіданні ОСОБА_2 заявив клопотання про дослідження указаних роздруківок в якості нових доказів, поданих на підтвердження вищезазначеної обставини.

Заслухавши думку представника позивача стосовно заявленого клопотання, яка заперечувала проти його задоволення, ураховуючи ту обставину, що питання забезпечення позову вирішувалось у відсутності відповідача ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції у порядку, визначеному ч.2 ст.303 ЦПК України, дослідив у якості нових доказів роздруківки з мережі Інтернет щодо вартості подібного майна, відповідно до яких, вартість: автомобіля "Nissan Murano", 2006 року випуску, об'єм двигуна 3.5 л, становить 6000 доларів США; вартість ТЗ "Khott 71T", 2012 року випуску, становить 79 192 грн. (т.1, а.с.206-207).

Суд вважає таку інформацію щодо вартості транспортних засобів не переконливою, такою, що не може бути покладена в основу судового рішення при вирішенні питання співмірності заходів забезпечення позову, оскільки зазначена ціна є ціною пропозиції, а не ціною продажу. Крім того, суд вважає, що відповідач намагається заплутати суд, оскільки надає інформацію щодо ціни транспортного засобу "Khott 71T 0" 2010 року випуску із посиланням на ціну пропозиції такого транспортного засобу 2012 року випуску.

При вирішенні питання співмірності заходів забезпечення позову суд також ураховує, що транспортні засоби з часом дешевшають унаслідок їх зносу, а від події застосування заходів забезпечення позову до події виконання можливого рішення про задоволення позову проходить значний проміжок часу.

З огляду на викладене, наведені представником відповідача доводи щодо неспівмірності обраного судом виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Посилання апеляційної скарги на наявність високого доходу ОСОБА_3 не спростовують висновків районного суду щодо існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки, по-перше, ця обставина не була відома суду на час вирішення питання про забезпечення позову; по-друге, сама по собі обставина наявності фінансової можливості виконати рішення суду, відповідно до положень процесуального закону не є підставою для відмови у забезпеченні позову. Навпаки, наявність високого доходу надає відповідачу можливість внести на депозитний рахунок суду суму, зазначену у позовній заяві, і вирішити питання заміни виду забезпечення позову у порядку, визначеному ст.154 ЦПК України.

Факт наявності в матеріалах справи розписки про добровільну виплату відповідачем коштів позивачу не має вирішального значення при вирішенні питання про забезпечення даного позову, оскільки відповідно до змісту указаної заяви (т.1, а.с.112), у ОСОБА_4 відсутні претензії до ОСОБА_3 щодо компенсації моральної шкоди та шкоди, завданої її здоров'ю, в той час як предметом забезпечуваного оскаржуваною заявою позову є вимога про відшкодування матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома