АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Орендного підприємства «Броварипромжитлобуд», третя особа ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, компенсації за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся із позовом, в якому зазначив, що з листопада 1986 року працював головним механіком тресту «Броварипромжитлобуд», коли за наказом від 01.12.1986 року № 201 був командирований у 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС де виконував завдання до 25 грудня 1986 року, у т.ч. 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року на майдані відстою забрудненої радіаційної техніки «Луб'янка», Чорнобильського району.

За 23 дні роботи у грудні 1986 року відповідач мав сплатити проте не сплатив 2 575.66 крб., що в перерахунку на гривні складало 389 грн. та за час затримки розрахунку 139203.65 грн. (7 157 робочих днів х 19.45 грн. середньоденного заробітку у січні 1987 року). Відмова відповідача у проведенні цих виплат спричинила моральну шкоду.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення ст.ст. 48, 55 Конституції України, ст.ст. 44, 116, 117, 237-1 КЗпП України, просив:

- зобов'язати Орендне підприємство «Броварипромжитлобуд» як правонаступника тресту «Броварипромжитлобуд» при розрахунках та підготовці документів для оформлення позивачу пенсії врахувати у повному обсязі роботу по ремонту, налагодженню та технічному обслуговуванню забруднених радіаційних цементовозів ТЦ-10 на об'єкті «Луб'янка» (збільшення на 100% тарифну ставку);

- виконати повний перерахунок довідки про заробітну плату за грудень 1986 року, а також окремо для пенсії видати нову довідку про зарплату за роботу на майданчику «Луб'янка» 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року;

- стягнути із відповідача 389 грн. заборгованості по заробітній платі за грудень 1986 року, 139 203.65 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 50 000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, покласти на відповідача судові витрати. (а.с.1-5)

Відповідач проти позову заперечував, зазначав, що заробітна плата позивачу нарахована і виплачена в повному обсязі, заборгованість відсутня. (а.с.31-32, 140)

Третя особа ОСОБА_2 проти позову заперечував.(а.с. 171-172)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. (а.с.173-177)

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_3 посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи скаргу зазначив, що суд не врахував обставин і доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову та дійшов помилкового висновку про відмову у його задоволенні. (а.с.182-184)

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник відповідача Недошовенко С.С., третя особа ОСОБА_2 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

ОСОБА_1 до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був сповіщений встановленим порядком про що у справі є докази. (а.с.193-196)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 наказом від 28 липня 1986 року № 130к з 29 липня 1986 року був призначений головним механіком тресту «Броварипромжитлобуд». (а.с. 33)

За наказом від 01.12.1986 року № 201-к з 02 грудня 1986 року ОСОБА_1 був командирований для організації робіт по вводу в експлуатацію котельної на об'єкті будівництва КПП в с. Дитятки, у 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС де виконував завдання до25 грудня 1986 року, у т.ч. 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року на майдані відстою забрудненої радіаційної техніки «Луб'янка», Чорнобильського району. (а.с.88-93, 97)

Наказом відповідача від 11 січня 1993 року № 2к ОСОБА_1 15 січня 1993 року був звільнений з посади провідного інженера групи реалізації за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). (а.с. 34-35)

За рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 1994 року, встановлений факт перебування ОСОБА_1 2, 4, 6, 8, 10, 12, 16, 18, 20 і 22 грудня 1986 року в м. Чорнобилі у зв'язку з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с. 130-134)

За рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 1998 року, встановлений факт, що ОСОБА_1 працював в зоні відчуження на площадці розміщення техніки «Луб'янка» 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року по 09 годин в день в тому числі по 3 години надурочно у зв'язку з безпосередньою участю по виконанню робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с. 135-139)

За повідомленням архівної установи та відповідача, документи, які відображають облік робочого часу за жовтень-грудень 1986 року на підприємстві не збереглися у зв'язку із закінченням встановленого строку їх зберігання. (а.с. 181-183)

За довідкою відповідача нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за дні роботи в зоні відчуження 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року було проведено на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 1998 року.(а.с.9, 185-186)

За вищевказаною довідкою, у графі «Годинна тарифна ставка» така вказана виходячи із 6-годинного робочого дня, що визначена шляхом ділення місячного окладу (240 крб.) на кількість робочих годин в грудні 1986 року (162 год.) : 240 : 162 = 1.48 крб. При цьому в довідці додатково зазначена сума надурочних робіт (по 3 години щоденно) в зоні в розмірі 66.60 крб.((3х2х1.48 крб.х1.5 полуторний розмір з урахуванням коеф. кратності х 3) +(3х1х1.48 крб.х2 подвійний розмір з урахуванням коеф. кратності х3).

Сума нарахування за роботу у вихідний день (14 грудня 1986 року) визначена в розмірі 79.92 крб. (1 дн. х 9 годин х 1.48 крб. х 3 х 2). Таким чином відповідачем визначена сума заробітної плати позивача за роботу 10, 12, 14 та 16 грудня 1986 року в розмірі 226.44 крб. (79.92 крб. + 66.60 крб. + 79.92 крб. )

Крім того, відповідачем в довідці зазначена сума збереженого середнього заробітку за дні роботи в зоні відчуження в розмірі 69.75 крб.(а.с. 9, 185-186)

Розмір місячного окладу позивача в сумі 240 крб. та отримання заробітної плати за зазначений позивачем спірний період 10,12,14 та 16 грудня 1986 року саме в такому розмірі позивач не заперечував.

Таке нарахування і визначення розміру заробітної плати за спірний період відповідає рішенню Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 1998 року та положенням ст.ст. 67, 106 КЗпП України (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин), Постанови Держкомпраці СРСР від 07 травня 1986 року № 153/10-43, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Встановивши, що відповідач визначив розмір заробітної плати позивача відповідно до вищевказаних норм законодавства чинних на час виникнення спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову. З цих же підстав не підлягають задоволенню і похідні вимоги про застосування положень ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України.

Інші доводи скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Позивач є особою, яка віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.1, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».(а.с. 7)

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/8042/2016

Унікальний номер 755/14931/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ГончарукВ.П.

Доповідач Левенець Б.Б.