Ухвала

іменем україни

18 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркристал», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркристал» (далі - ТОВ «Інтеркристал»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 24 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Інтеркристал» в особі ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 010/315966/0188835, відповідно до умов якого ТОВ «Інтеркристал» було надано кредит з лімітом кредитної операції для фінансування витрат пов'язаних з господарською діяльністю в сумі 1 000 000 грн зі сплатою 17 % строком до 23 грудня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання за зазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 821 488 грн 43 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 821 488 грн 43 коп., з яких 782 000 грн основного боргу, 25 859 гр 55 коп. заборгованості за відсотками, 3 248 грн 29 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 380 грн 58 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків за кредитом та 10 000 грн штрафу за неподання фінансової звітності за період з 24 грудня 2013 року по 06 січня 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки, як встановив суд, ТОВ «Інтеркристал» не виконало належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості, та відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України правомірно стягнув заборгованість з поручителя.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

В.А.Нагорняк

Т.О.Писана