Справа № 580/564/16-ц
Номер провадження 2/580/259/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,

при секретарі - Івановій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.06.2015 року вона придбала у відповідача 1/6 частину домогосподарства, розташованого по вул. Суворова, 17, м. Лебедин Сумської області. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчувався. При цьому вони домовилися, що посвідчать його в строк до 01.12.2015 року, але до цього часу договір нотаріально не посвідчений, оскільки відповідач ухиляються від взятих на себе зобовязань. Тому ОСОБА_1 просила визнати укладений між нею та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу від 20.06.2015 року дійсним та визнати за нею право власності на придбане нерухоме майно.

Особи, які брали участь у справі, в судове засідання не зявилися.

Позивачка в наданій заяві свої вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідач в заяві, адресованій суду, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути без його участі.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне.

20.06.2015 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме 1/6 частину житлового будинку шлакобетонного під літ. «А» з надвірним спорудами: верандою цегляною під літ. «а», літньою кухнею шлакобетонною під літ. «В», верандою цегляною під літ. «в», сараєм з черепашнику під літ. «Д», погребом цегляним під літ. «п/г», убиральнею дощатою під літ. «Г», гаражем цегляним під літ. «З», сараєм шлакоблочним під літ. «Е», огорожею металевою, дощатою під «№1-3» по вул. Суворова, 17, м. Лебедин Сумської області.

Дана угода нотаріально не посвідчувалася, а була оформлена між сторонами у простій письмовій формі. На її виконання позивачка сплатила відповідачеві кошти за придбане нерухоме майно в сумі 25000 грн. та прийняла його у фактичне володіння.

При цьому сторони домовилися посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальній конторі в строк до грудня 2015 року. Але до цього часу позивачка не оформила належним чином своє право, оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобовязань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, який між ними фактично відбувся 20.06.2015 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, враховуючи, що позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння, і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, але продавець в подальшому ухилився від нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на спірне майно.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 220, 392 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/6 частини будинку з надвірними спорудами по вул. Суворова, 17 м. Лебедин Сумської області, укладений 20.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку шлакобетонного під літ. «А» з надвірним спорудами: верандою цегляною під літ. «а», літньою кухнею шлакобетонною під літ. «В», верандою цегляною під літ. «в», сараєм з черепашнику під літ. «Д», погребом цегляним під літ. «п/г», убиральнею дощатою під літ. «Г», гаражем цегляним під літ. «З», сараєм шлакоблочним під літ. «Е», огорожею металевою, дощатою під «№1-3» по вул. Суворова, 17, м. Лебедин Сумської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.