Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Місто Банк» (далі - ПАТ «Місто Банк») звернулося до суду з указаним позовом, підстави якого під час розгляду справи змінило, про що подало відповідну заяву, обґрунтовуючи тим, що 24 січня 2005 року у м. Краматорську було укладено договір про банківський вклад (депозит) між комерційним банком - товариством з обмеженою відповідальністю «Місто Банк» - в особі директора Донецької філії «Місто Банк» ОСОБА_6, який діє на підставі положення про Донецьку філію та доручення від 07 жовтня 2003 року № 4047, та ОСОБА_4, відповідно до умов якого вкладник передає грошові кошти на вклад (депозит) терміном із 24 січня 2005 року до 24 січня 2006 року у сумі 330 тис. грн.

Під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 19 січня 2009 року та ухвалою апеляційного суду Донецької області від 02 червня 2009 року були встановлені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення вказаної цивільної справи, а саме: керуючий Краматорським відділенням Донецької філії КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_7, будучи посадовою особою, яка уповноважена на підставі довіреності від КБ ТОВ «Місто Банк» укладати договори від імені банку та здійснювати банківські операції, з метою приховування іншого злочину, склав завідомо неправдиві офіційні документи, підробив підпис керуючого Донецькою філією КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_8 у договорі банківського вкладу (депозиту) з фізичною особою від 24 січня 2005 року № 06/01-05-к та видав ОСОБА_4 у районі будинку АДРЕСА_1 підроблений договір про прийняття КБ ТОВ «Місто Банк» від ОСОБА_4 депозиту у сумі 330 тис. грн з призначенням платежу у вигляді внеску на депозитний рахунок відповідно договору від 24 січня 2005 року № 06/01-05-к; керуючий Краматорським відділенням Донецької філії КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_7, будучи посадовою особою, яка уповноважена на підставі довіреності від КБ ТОВ «МістоБанк» укладати договори від імені банку та здійснювати банківські операції, з метою приховування іншого злочину, склав завідомо неправдиві офіційні документи: додаткову угоду від 10 жовтня 2005 року до договору банківського вкладу (депозиту) № 17/к-68USD, у яку вніс завідомо неправдиві відомості про прийняття банком від ОСОБА_4 додаткового внеску на загальну суму 90 тис. грн, завідомо неправдивий касовий документ - заяву на перерахування готівки - та видав ОСОБА_4 у районі будинку АДРЕСА_2 підроблений договір про прийняття КБ ТОВ «Місто Банк» від ОСОБА_4 додаткового депозиту у сумі 90 тис. грн з призначенням платежу у вигляді внеску на депозитний рахунок відповідно до додаткової угоди до договору від 24 січня 2005 року № 06/01-05-к; ОСОБА_7 на виконання удаваного договору про банківський вклад (депозит) з ОСОБА_4 передав останньому грошові кошти у розмірі 380 200 грн, проти чого не заперечував сам ОСОБА_7 у судовому засіданні, а також потерпілий ОСОБА_4, який так само пояснював суду, що він до приміщення Краматорського відділення ДФ КБ ТОВ «МістоБанк» у січні 2005 року та у жовтні 2005 року не звертався, оскільки довіряв ОСОБА_7, депозитні гроші він також передавав особисто ОСОБА_7, не в операційній залі Краматорського відділення ДФ ТОВ «Місто Банк», після того, як він побачив розбіжності у договорах, то домовився з ОСОБА_7 про те, що останній поверне йому суму депозиту з відповідними процентами на загальну суму 540 тис. грн, із яких ОСОБА_7 повернув лише 380 200 грн; керуючий Краматорським відділенням ДФ КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_7 склав та видав ОСОБА_4 завідомо підроблений договір про банківський вклад (депозит) з фізичною особою від 24 січня 2005 року № 06/01-05-к, зокрема, знаходячись у своєму службовому кабінеті Краматорського відділення банку, яке відповідно до Положення про Краматорське відділення ДФ КБ ТОВ «Місто Банк» мало право особисто укладати публічні договори про банківські вклади (депозити), а також маючи довіреність, згідно з якою він як керуючий відділенням уповноважений банком на право укладення таких договорів, підробив підпис керуючого Донецькою філією КБ ТОВ «МістоБанк» ОСОБА_8 у вищевказаному договорі з метою приховання скоєного ним злочину раніше.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року указаний позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_4 судового збору у сумі 243 грн 60 коп., у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Разом із тим згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Статтею 203 ЦК України установлено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Судами установлено, що вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 19 січня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 02 червня 2009 року, колишнього директора Краматорського відділення Донецької філії КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Під час розгляду вищевказаної кримінальної справи установлено, що керуючий Краматорським відділенням Донецької філії КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_7, перебуваючи в своєму службовому кабінеті у Краматорському відділенні КБ ТОВ «Місто Банк», підробив підпис директора Донецької філії КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_6 та шляхом використання комп'ютерної та копіювальної техніки наніс на договір зображення відтиску печатки Донецької філії КБ ТОВ «МістоБанк».

За оспорюваним договором банківського вкладу (депозиту), укладеним 24 січня 2005 року із ОСОБА_4, готівка в платіжну систему AT «Місто Банк» не вносилася, оскільки предметом підробленого договору є сума, яка є безвалютною, тобто не існувала в готівковій формі, а становила грошові кошти ОСОБА_4, внесені в AT «Індустріально-Експортний банк» у сумі 210 тис. грн та незаконно перераховані за умовним курсом у 57 тис. доларів США, які потім знову незаконно «умовно» в усній формі перераховані ніби-то в суму 330 тис. грн. Крім того, установлено, що 10 жовтня 2005 року ОСОБА_7 ввів в оману ОСОБА_4 та заволодів його грошовими коштами у сумі 90 тис. грн, які той добровільно передав як додатковий вклад на депозитний рахунок в Краматорському відділенні Донецької філії КБ TOB «Місто Банк», при цьому вказані грошові кошти до каси банку також не надходили.

Установлено, що ОСОБА_4 не передавав грошових коштів на внесення депозиту через касу банку у сумі 330 тис. грн саме у м. Краматорську або за юридичною адресою Донецької філії банку у м. Донецьку, а додаткові кошти у сумі 90 тис. грн як депозит 10 жовтня 2010 року були передані ОСОБА_4 у службовому автомобілі керуючого Краматорським відділенням ДФ КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_9

Судами установлено відсутність касового документа банку, який здійснив касову операцію, а саме: відсутній документ про внесення готівки суми вкладу в касу Краматорського відділення AT «Місто Банк» згідно з п. 8 гл. 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337.

Установивши, що керуючий Донецькою філією КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_6 не підписував зазначеного договору про банківський вклад та не скріпляв його печаткою банку, а обумовлені договором грошові кошти у сумі 330 тис. грн до каси банку не надходили, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) від 24 січня 2005 року, оскільки волевиявлення учасника правочину КБ ТОВ «Місто Банк» не було вільним та не відповідало його волі, а вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, вищевказаним вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 19 січня 2009 року установлено також, що ОСОБА_9 під час укладення оспорюваної додаткової угоди діяв умисно з корисливих особистих мотивів, тобто не в інтересах банку, а грошові кошти у сумі 90 тис. грн за цією угодою до каси банку не надходили.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що волевиявлення учасника правочину КБ ТОВ «Місто Банк» не було вільним та не відповідало його волі, оскільки керуючий Краматорським відділенням ДФ КБ ТОВ «Місто Банк» ОСОБА_9, підписуючи вказаний договір про банківський вклад, не діяв від імені банку, таким чином, вказана додаткова угода не була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею.

При цьому суд надав належну оцінку тій обставині, що під час розгляду справи ОСОБА_4 визнав, що не передавав банку готівкових коштів за депозитним договором та додатковою угодою до нього.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-215, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судами вимог ст. ст. 33, 338 ЦПК України, про те, що судами не зазначено, з яких підстав договори визнаються недійсними, про недостатність обґрунтування рішення апеляційного суду щодо правових підстав для задоволення позову, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак