У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., КасьянаО.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» (далі - ПАТ «СК «Інкомстрах»), Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргоюОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 08 березня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Кіа», під його керуванням, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіля марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 травня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Кіа», згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 26 червня 2014 року становить 22 464 грн 46 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Інкомстрах», однак на день звернення з повідомленням про настання страхового випадку ліцензія страховика вже була анульована, тому МТСБУ виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 8 139 грн 19 коп. Посилаючись на те, що розмір збитків, завданих ДТП не відшкодовано у повному обсязі, просив суд стягнути з відповідача на його користь: 11 232 грн 23 коп. - втрата товарної вартості; 1 000 грн - сума франшизи; 700 грн - витрати на проведення дослідження, а всього - 12 932 грн. 23 коп. та 3 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 12 932 грн 23 коп. та 3 000 у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, яким суму стягнення у рахунок відшкодування майнової шкоди зменшено до 10 508 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені

ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсації за втрату товарної вартості автомобіля, витрат, понесених на проведення автотоварознавчого дослідження та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому не підлягає касаційному перегляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК Україниморальна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди вповному обсязі, в тому числі і у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, якаповинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду.

Задовольняючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, із урахуванням установлених обставин справи, правильно визначив розмір завданої йому моральної шкоди. Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновки апеляційного суду.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Т.П. Дербенцева О.П. Касьян