Дата документу 03.10.2016
Справа № 501/2334/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Максимович Г.В.,

при секретарі Троян Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іллічівська Одеської області подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Бурдюжа Т.І. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 посилаючись на те, що у відділі ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №1511/5950/12-ц виданий 13.02.2013р. Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Боржник добровільно рішення суду не виконує в наслідок чого, станом на 31.08.2016р., утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 18 488,25 грн., просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Сторони в судове засідання не викликались на підставі ч.2 ст.377-1 ЦПК України.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Іллічівського міського управління юстиції від 05.09.2016р. було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця ВДВС Іллічівського міського управління юстиції від 05.09.2016р. на майно боржника був накладений арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно розрахунку заборгованості від 26.09.2016р. станом на 31.08.2016р. ОСОБА_2 має заборгованість по несплаті аліментів у розмірі 18 488,25 грн.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», безумовною підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Між тим, матеріали подання не міститься будь-яких доказів ухилення боржника від виконання рішення суду.

При цьому суд враховує, що саме державний виконавець, як ініціатор вирішення питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві на виїзд, зобов'язаний зазначити у поданні передбачені законом підстави для такого обмеження і надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 10, 377-1 ЦПК України, ст. 5, 6, 11 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

Державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 5 днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: