АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2918/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», треті особи: Третя Харківська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання права власності в порядку спадкування, визнання договорів припиненими, скасування запису про заборону відчуження,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом про визнання права власності в порядку спадкування, визнання договорів припиненими, скасування запису про заборону відчуження.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що після смерті її чоловіка відкрилася спадщина. Вона спадщину прийняла. До складу спадщини входило нерухоме майно, яке перебувало в іпотеці за зобовязаннями померлого. Вона вчасно повідомила кредитора про смерть боржника, але банк не скористався своїм правом і протягом шести місяців не звернувся із заявою кредитора до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Проте, існування записів про заборону відчуження нерухомого майна, перешкоджає реалізації її законних права та інтересів, що змушує її звернутися до суду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на квартиру №12, що розташована у місті Харкові по вул. Сомівська у будинку №12-Б. Визнано договори про надання споживчого кредиту №0 та №0 від 28.01.2008 року припиненими. Визнано договір іпотеки від 28.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, за реєстраційним №213, припиненим. В Державному реєстрі іпотек за №6472637 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №6472536 скасувано записи про заборону відчуження квартири №12, що розташована у місті Харкові по вул. Сомівська у будинку №12-Б, внесені на підставі договору іпотеки від 28.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, за реєстраційним №213.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей Колект» ставить питання про скасування вказаного рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання припиненими договорів про надання споживчого кредиту №0 та №0 від 28.01.2008 року, договору іпотеки від 28.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, за реєстраційним №213, скасування записів про заборону відчуження квартири №12, що розташована у місті Харкові по вул. Сомівська у будинку №12-Б, внесені на підставі договору іпотеки від 28.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, за реєстраційним №213, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених повних вимог. Вирішити питання про судові витрати. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених ч. 1, 3 ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про визнання за позивачкою права власності на майно у порядку спадкування районний суд виходив із того, що ОСОБА_2 не має оригіналів правовстановлюючих документів, а тому позбавлена можливості оформити і отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, з такими висновками суду погодитися не можна за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 08.01.1988 року.

17.10.2010 року ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на трикімнатну квартиру №12, загальною площею 96,8 кв.м., житловою площею 53,3 кв.м., що розташована у м. Харкові по вул.Сомівська у будинку №12-Б, та належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.2008 року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_3 за реєстраційним номером №210, зареєстрованому в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №20889787.

Вказана квартира була придбана померлим за рахунок кредитних коштів на підставі Договорів про надання споживчого кредиту №0 та №0 від 28.01.2008 року та передана ним в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» за Договором іпотеки від 28.01.2008 року, посвідченим ПН ХМНО ОСОБА_3 за реєстраційним номером №213.

Оригінали правовстановлювальних документів на зазначену квартиру були передані іпотекодержателю ПАТ «УкрСиббанк» згідно з актом приймання передачі від 28.01.2008 року.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Згідно з п. 216 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Отже, за наявності у умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність

спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за

місцем відкриття спадщини, наявність матеріалах справи постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину .

Згідно роз'яснень ВССУ, викладених у п. 3.3. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування», коли правовстановлюючи документи на спадкове майно відсутні у зв'язку з їх втратою, особа може звернутися до суду з позовом про визнання права на спадщину. В даному випадку позивачкою ставиться питання про визнання за нею права власності на майно, при цьому правовстановлюючи документи на спірне майно не втрачені, а знаходяться у відповідача, оскільки спадкове майно знаходиться в іпотеці.

Також, матеріали справи не містять даних з нотаріальної контри про коло спадкоємців, які прийняли спадщину, зокрема, фактично, або відмовилися від неї, письмової відмови нотаріуса у видачи свідоцтва про право на спадщину і не зясовано, чи втрачена можливість позивачки отримати правовстановлюючий документ на спірну квартиру.

Отже, вказані позовні вимоги ОСОБА_2 є передчасними і у їх задоволенні слід відмовити.

Також, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання договорів припиненими і скасування запису про заборону відчуження.

Приймаючи рішення про визнання договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки припиненими суд першої інстанції виходив із того, що недотримання кредитором вимог, передбачених ст. 1281 ЦК України, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

З такими висновками суду погодитися не можна за таких підстав.

Відповідно до наданих ПАТ «УкрСиббанк» документів, 13.02.2012 року між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу №2 та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до ОСОБА_4 відповідно до ст.1077 ЦК України, що свідчить про заміну кредитора у зобовязанні.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України, зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини, визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобовязань переходять обовязки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобовязань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року, № 6 31 цс 16

За таких підстав, ОСОБА_2 не позбавлена можливості ставити питання про застосування судом строків позовної давності при розгляді спраи за позовом кредитора спадкодавця до неї, як до спадкоємця померлого.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», треті особи: Третя Харківська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання права власності в порядку спадкування, визнання договорів припиненими, скасування запису про заборону відчуження, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: П.В. Кісь

ОСОБА_1