Справа № 502/891/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Кітреску О.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

ОСОБА_2

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, в якому обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначив, що 30 березня 2013 року померла його мати ОСОБА_3, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складалось з житлового будинку, розташованого в м. Кілія, вул. Кірова, 20, та житлового будинку, розташованого в м. Кілія, вул. Кірова, 21. Оскільки на житловий будинок по вул. Кірова, 20 були належним чином оформлені правовстановлюючі документи, позивач зміг оформити спадщину на вказаний будинок в нотаріальному порядку, адже в термін 6 місяців після смерті спадкодавця, а саме 10.09.2013 року звернувся з заявою про прийняття спадщини до Кілійської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 304/2013. Але позивач не зміг оформити спадщину на житловий будинок в м. Кілія по вул. Кірова, 21, оскільки на нього не оформлені правовстановлюючі документи. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його брат, ОСОБА_2, який спадщину не прийняв та жодного спору в позивача з його братом з приводу спадщини немає. На підставі викладеного позивач просив суд:

- встановити факт належності житлового будинку в м. Кілія Одеської області по вул. Кірова, 21 (на теперішній час вул. Українська, 21) ОСОБА_3, яка померла 30 березня 2013 року.

- визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Українська, 21 (колишня вул. Кірова, 21), який складається з: літ. А житловий будинок, літ. а навіс, літ. а1 навіс, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 30 березня 2013 року.

Після відкриття провадження у справі позивачем була надана заява, відповідно до якої він просив суд ухвалити рішення по справі на підставі наданих доказів без його присутності в звязку з неможливістю зявитись в судове засідання.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надавши заяву про те, що відповідач підтримує заявлені позовні вимоги та просила розглянути справу без участі представника відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Представником третьої особи ОСОБА_5 було подано заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки третя особа заперечень проти позову не має.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання та подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про народження серії ЯТ № 682300, виданого 25.05.1950 року Кілійським районним бюро ЗАГС Ізмаїльської області, актовий запис № 202, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 записано ОСОБА_6 та ОСОБА_3 /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва про народження серії ЯК № 219462, потворно виданого 29.05.1953 року Кілійським районним ЗАГС Ізмаїльської області, актовий запис № 7, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 записано ОСОБА_6 та ОСОБА_3 /а.с. 11/.

Рішенням виконкому Кілійської міської ради № 272 від 19 серпня 1988 року ОСОБА_7 було надано згоду на знос старого будинку та будівництво нового будинку в м. Кілія по вул. Кірова, 21 /а.с. 14/.

Рішенням виконкому Кілійської міської ради № 266 від 01 вересня 1997 року ОСОБА_7 було відведено земельну ділянку площею 2500 кв.м. за аресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Кірова, 21 для ведення особистого підсобного господарства /а.с. 15/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 332555, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 померла 30.03.2013 року в місті Кілія Кілійського району Одеської області, про що складено актовий запис за № 196 /а.с. 9/.

Як вбачається з акту, складеного 28.03.2016 р. депутатом Кілійської міської ради Одеської області за зверненням ОСОБА_2, його мати ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала до дня своєї смерті (30.03.2013 року) в м. Кілія по вул. Кірова, 20. На момент смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було /а.с. 12/.

Аналогічна інформація зазначена в довідці, виданій 30.03.2016 р. виконавчим комітетом Кілійської міської ради за № 1140 /а.с. 13/.

Як вбачається зі звіту про оцінку майна, житлового будинку, загальною площею 119,20 кв.м., що входить до складу домоволодіння та знаходиться за адресою: Одеська область. Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, (Кірова), буд. 21, складеного 14.03.2016 року субєктом оціночної діяльності ПП «Спілка Експертів», станом на дату проведення оцінки ринкова вартість житлового будинку загальною площею 119,20 кв.м., що розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська (Кірова), 21, який побудовано у 1989 році та складається з: літ. А житлового будинку, літ. а навісу, літ. а1 навісу, становить 139 216 гривень /а.с. 16-27/.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 35066533, виданого 10.09.2013 р. Кілійською районною державною нотаріальною конторою та довідки відповідного державного нотаріуса за № 1146/01-16 від 17.10.2014 р., після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 30.03.2013 р., Кілійською районною державною нотаріальною конторою 10.09.2013 р. заведено спадкову справу № 304/2013 за заявою про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1, сина спадкодавця. Інших заяв не надходило /а.с. 32/.

Як вбачається з інформаційного повідомлення на офіційному сайті Кілійської міської ради в розділі «Прийняті рішення», 15 січня 2015 року Кілійською міською радою було прийнято рішення №56-VII-5 «Про перейменування вулиці Кірова на вулицю Українська» без зміни поштових номерів. Рішення набрало чинності з дня офіційного оприлюднення в місцевих засобах масової інформації.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім цього, як зазначено в п. 4 Прикінцевих та періхідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки спірний житловий будинок було побудованому у 1989 році, положення ЦК України щодо виникнення права власності на відповідний будинок лише після державної реєстрації, на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_3 спірного житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до положень п. 9 Розділ V. ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», - орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Таким чином, можливості на даний час прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, які збудовані до 5 серпня 1992 року, діючим законодавством не передбачено.

Зазначений висновок узгоджується також з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 р. № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт», яким було затверджено відповідний порядок, що встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року, та одночасно визнано таким що втратив чинність наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року N 95 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», яким було передбачено прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків

Крім цього, виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі правовстановлюючого документу поданого за заявою власника або уповноваженої ним особи.

Оскільки судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1261 ЦК України, який прийняв спадщину, та не може оформити частину спадщини у вигляді відповідного будинку в звязку з тим, що за життя спадкодавця зазначений будинок не було прийнято в експлуатацію і його прийняття в експлуатацію та реєстрацію права власності на нього на даний час неможлива в звязку зі смертю власника, що перешкоджає позивачу оформити спадщину в нотаріальній конторі, суд, враховуючи, що будівництво спірного будинку спадкодавцем було проведено відповідно до діючого на час проведення будівництва законодавства та на підставі дозволу органу місцевого самоврядування, приходить до висновку, що право позивача на спадщину у вигляді відповідного будинку підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 16, 1218, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку в м. Кілія Одеської області по вул. Кірова, 21 (на теперішній час вул. Українська, 21) ОСОБА_3, яка померла 30 березня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, розташований в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області, вул. Українська, 21 (колишня вул. Кірова, 21), який складається з: літ. А житловий будинок, літ. а навіс, літ. а1 навіс, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 30 березня 2013 року в місті Кілія Кілійського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8