ун. № 759/6484/15-ц
пр. № 2/759/236/16
18 квітня 2016 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Бандури Н.О.,
за участю: представника відповідача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. З раніше наданих пояснень представника позивача вбачається, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на заперечення представника відповідача зобов'язувався надати розширену довідку з детальним розрахунком зазначеної заборгованості.
Представник відповідача ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала, надавши заперечення у письмовому вигляді.
Відповідач ОСОБА_3 явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 39, 54, 57, 69, 72, 108), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки представника суд не повідомив.
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представників позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10.10.2007 між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки відповідно до умов якого він зобов'язався солідарно відповідати за невиконані зобов'язання ОСОБА_2 на підставі кредитного договору (а.с. 16).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за №2-8841/2010 від 19.10.2010 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ТОВ «Українське фінансове агенство «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення суми заборгованності у розмірі 92314,28 доларів США задоволено (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин, а також довести розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів.

Однак, позивачем не було надано розрахунку заборгованості за кредитом та процентами, а наданий розрахунок містить тільки дані з приводу порядку та розрахунку заборгованості по пені, інфляційним втратам та трьом відсоткам річних.

У порушення вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України позивачем не надано доказів у підтвердження посилань про неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та з якого часу припинилися внесення щомісячних платежів.

Ненадання позивачем належних та достатніх доказів у підтвердження розміру заборгованості позичальника по кредитним зобов'язанням та періоду, з якого позичальник припинила виконувати свої зобов'язання по сплаті щомісячних платежів, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також судом враховується, що представником відповідача у судовому засіданні від 10.03.2016 у присутності представника позивача зазначалося про ненадання позивачем належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, проте, представником позивача не було надано належного розрахунку, у зв'язку із чим суд позбавлений можливості перевірити законність вимог позивача, як до позичальника, так і до поручителя, у тому числі і дотримання банком положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Також, суд вважає, що позивач передчасно звернувся до суду із позовною вимогою, оскільки позивачем долучено до позовної заяви лише копії вимоги яка не підтверджена, що вимога отримана саме ОСОБА_2 ( а.с. 9, 10).

Відповідно до аб. 2 п. 2 Постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» серед іншого передбачає, що відносини, які витікають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян, у тому числі про надання кредитів регулюються положеннями ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійсненні споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.

Як вбачається із правової позиції постанови ВСУ від 12.09.2012 у справі №6-57цс12, боржник вважається належним чином повідомлений про дострокове повернення кредиту в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника відповідного листа, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 559, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, ч. 4 ст. 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: