Справа № 758/5353/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Демченко Л. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Національної поліції України, третя особа: Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.10.2010 він придбав у ОСОБА_2 нежитлові приміщення підвалу групи приміщень АДРЕСА_1. Позивач вказав, що у 2016 він вирішив розпорядитись належним йому майном, однак йому стало відомо, що 02.03.2012 встановлено обтяження - арешт нерухомого майна на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України підполковника міліції Пилипчука К.А. від 22.02.2012 у кримінальній справі № 24-294 про визнання речовим доказом нерухомого майна та накладення на нього арешту, обтяжувачем якого визначено Головне слідче управління МВС України. Позивач зазначив, що на даний час досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється СВ Подільського управління поліції ГУ НП в м. Києві. Крім того, позивач наголосив на тому, що постановою старшого слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 19.11.2012 кримінальну справу № 24-294 закрито. Позивач зазначив, що заборона на відчуження нерухомого майна не знята, він є законним власником нерухомого майна та боржником в межах зазначеної кримінальної справи не являється, відношення до розслідування кримінальної справи не має. Тому позивач і звернувся до суду та просив усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом звільнення майна з-під арешту, накладеного на нежитлові приміщення підвалу групи приміщень АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності, обтяжені на підставі постанови б/н від 22.02.2012 про визнання речовим доказом нерухомого майна та накладення на нього арешту, б/н, 22.02.2012, старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України підполковником міліції Пилипчуком К.А. у кримінальній справі № 24-294.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача та третьої особи до початку судового засідання надійшли заяви про розгляд справи у відсутності їх представників.

Суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача та третьої особи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві власності належать нежитлові приміщенні підвалу групи приміщень АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 8-13).

З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на зазначене вище нерухоме майно накладено арешт, обтяжувачем якого є ГСУ МВС України в кримінальній справі № 24-294 на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України підполковника міліції Пилипчука К.А., про визнання речовими доказами нерухомого майна та накладення арешту на нього (а.с.а.с. 8-9).

На звернення представника позивача до т.в.о. заступника управління - начальника СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві Терьохіна Д.Г. від 01.03.2016, старший слідчий Подільського УР ГУ НП в м. Києві Когутко В.С. повідомив, що орган досудового розслідування заперечує щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна нежитлового приміщення підвалу групи приміщень АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Ч. 2 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію», територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Постановою КМУ від 16 вересня 2015 р. N 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1 та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2. Зокрема, згідно з додатком 1, як юридичну особу публічного права утворено територіальний орган НП - Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Позивач звернувся з позовом саме до Головного слідчого управління Національної поліції України, з клопотанням про заміну сторони його представник не звертався.

Суд вважає, що відповідач є неналежним, оскільки Головне слідче управління Національної поліції України є структурним підрозділом апарату Національної поліції і не являється юридичною особою публічного права.

Крім того, обтяжувачем майна, яке належить на праві власності позивачу, як встановлено в судовому засіданні, є Головне слідче управління МВС України. Позивачем же не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що Головне слідче управління Національної поліції України є правонаступником Головного слідчого управління МВС України.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача.

Оскільки позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 33, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Головного слідчого управління Національної поліції України, третя особа: Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька