АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/368/16 Справа № 201/3727/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційу скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий районний відділ Державної міграційної служби в м. Дніпропетровську про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року до суду звернулися ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є власниками відповідно 3/8 та 2/8 частини квартири АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі проживає відповідачка ОСОБА_2, яка через заміну замків на вхідних дверях своїми діями чинить перешкоди позивачам у користуванні спірною квартирою.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року з урахуванням ухвал того ж суду від 09 листопада 2015 року та від 01 березня 2016 року про виправлення описок позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні квартирою № 3 в буд. № 6а по вул. Радіо в м. Дніпропетровську з боку ОСОБА_2 та вселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користуванні квартирою № 3 в буд. № 6а по вул. Радіо в м. Дніпропетровську шляхом передачі їм ключів від вказаної квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

При цьому, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 16 лютого 2005 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина спірної квартири (а.с.11).

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 16 лютого 2005 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори 24 грудня 2011 року, реєстровий № 1700, є власником 3/8 частин спірної квартири (а.с.11,12,13).

ОСОБА_2 стала власником 3/8 часток спірної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори 12 квітня 2014 року, реєстровий № 3-319 (а.с.142).

Встановлено, що ОСОБА_2, яка проживає в спірній квартирі, замінивши замки на вхідних дверях, чинить перешкоди позивачам у користуванні вказаною квартирою, внаслідок чого вони позбавлені можливості користуватися своєю власністю та мати вільний доступ до квартири.

Відповідно до ст. 21 Конституції України всі особи є рівними у своїх права і обовязках, що є нормою прямої дії.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові належить право користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. При цьому особа, яка є співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, наділена правом на захист права користування, володіння або розпорядження таким майном незалежно від розміру належної їй частки.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.

Статтею 150 Житлового кодексу Української РСР також передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Встановивши, що позивачі є законними співвласниками спірної квартири та що з боку відповідачки їм чиняться перешкоди у користуванні нею, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення прав малолітньої дитини є необґрунтованими, оскільки позовом не порушується питання виселення відповідачки разом з дитиною зі спірної квартири.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення у випадку вселення позивачів державних стандартів мінімальної житлової площі, придатної для проживання, безпідставні, тому, що дані норми не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді