Номер провадження: 22-ц/785/3743/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Варикаші О.Д.

ОСОБА_2

при секретарі Желєзнові В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт" (треті особи: Незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_4, ОСОБА_5) про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2016 року,-

встановила:

26.05.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов, в якому ОСОБА_3 просила:

- поновити строк ОСОБА_3 на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» від 26.01.2015р. за № 33 « Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» від 26.01.2015 р. за № 46/0 про переміщення ОСОБА_3;

- визнати наказ директора ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» від 26.01.2015 р. за № 33 «Про переміщення працівників підприємства» в частині виключення зі штатного розпису другого терміналу посади тальмана, яку займала ОСОБА_3, незаконним та скасувати;

- визнати наказ директора ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» від 26.01.2015 р. за № 46/0 про переміщення ОСОБА_3 незаконним та скасувати;

- визнати наказ виконуючого обов'язки директора підприємства від 07.05.2015 р. за №246/0-5 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 по п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та скасувати;

поновити ОСОБА_3 в ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» на посаду тальмана другого терміналу;

- стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02.02.2015 р. по час постановления рішення;

- рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі піддати до негайного виконання,

посилаючись на ті обставини, що була звільнена без попередньої згоди Незалежної профспілки працівників порту,членом якої є, після незаконного переміщення за наказами №33, 46-0 від 26.01.2015 р. Позивач просить поновити пропущений строк на оскарження наказів про переміщення, посилаючись на ті обставини, що відповідачем не було роз'яснено право та строки на оскарження цих наказів.

В судове засіданні позивачка не з'явилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с. 64, 151 т.1).

Представник позивачки ОСОБА_6, який також є представником третьої особи - Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту, в судовому засіданні 30.10.2015 р. підтримав позовні вимоги у повному обсягу, посилаючись на те, що за наказами № 33, 46-0 від 26.01.2015 р. було здійснено незаконне переведення, і що за зверненням суду профспілкою відмовлено у згоді на звільнення ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_7, яка також представляє інтереси третьої особи ОСОБА_4, позовні вимоги не визнала, посилаючись у письмових запереченнях (а.с. 65-70, 225-228 т. 1, а.с. 20-23 т. 2) та у виступі в суді на ті обставини, що позивача переміщено, звільнено з дотриманням вимог діючого законодавства, що рішення профспілки про незгоду на звільнення є необґрунтованим, т.я. адміністрація здійснила всі передбачені законом заходи, процедури перед звільненням ОСОБА_3

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_8 надала до суду письмові пояснення (а.с. 9-10 т. 2), в яких просила відмовити у задоволенні позову за обставин, викладених аналогічно позиції сторони відповідача.

Представники третіх осіб - профспілки робітників морського транспорту ІМТП та спілки професіоналів докерів-механізаторів ІМТП ОСОБА_9, ОСОБА_10 у повному обсягу підтримали заперечення сторони відповідача у письмових поясненнях (т. 1 а.с. 232-235, 274-278). Аналогічні пояснення виклали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в засіданні 30.10.2015 р.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення в нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що в апеляційній скарзі необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка була прийнята на роботу до ДП «Іллічівський морський торгівельний порт» (ДП «ІМТП») у 1981 р. (т. 1 а.с.7, 86).

Наказом ДП «ІМТП» №30/л з 21.10.2013 р. ОСОБА_3 була переведена на посаду тальмана 2-го терміналу (т. 1 а.с. 86).

При цьому посадова Інструкція тальмана є загальною для тальманів усіх підрозділів і є єдиною посадовою інструкцією цієї посади на підприємстві. (т. 1 а.с. 80-85)

Наказом ДП «ІМТП» № 33 від 26.01.2015 р. у зв'язку з необхідністю забезпечення заходів щодо реорганізації підприємства згідно з Законом України «Про морські порти України» та з метою підвищення ефективності виробничої діяльності ДП «ІМТП», а також у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов'язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «З термінал» були виключені зі штатних розписів структурних підрозділів робочі місця та посади за переліком, викладеним в наказі, в т.ч. посади тальманів 2-го терміналу (т. 1 а.с. 7-9).

Відповідно до п. 2 цього наказу було здійснено переміщення з 26.01.2015 р. працівників в структурний підрозділ «З термінал».

Згідно наказу № 46-0 від 26.01.2015 р. ОСОБА_3 переміщено постійно з 02.02.2015 р. тальманом 3-го терміналу з оплатою за штатним розписом з режимом - багатозмінним, цілодобовим на підставі ст. 32 КЗпП України (т. 1 а.с. 10, 87).

Позивачка відмовилась від виконання цього наказу.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-1178цс15 згідно зі статтею 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У частині другій статті 32 КЗпП України вказано, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

З відповіді наданої ДП «ІМТП» видно, що істотні умови договору та роботи працівника не змінювались.

В такому випадку не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості.

Крім того судом встановлено, що 22 серпня 2014 року між ДП «ІМТП» та TOB «ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» була укладена угода про співробітництво, відповідно до якої передбачались соціальні гарантії працівникам, які будуть переведені до приватного підприємства в зв'язку з переданням в оренду державного нерухомого майна .

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивачка подальшому була переведена до іншої юридичної особи.

Відповідно до Наказу ДП «ІМТП» № 28 від 23 січня 2015 року з 24.04.2015 року структурний підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис ліквідовано.

Здійснити звільнення за переведенням до ТОВ«ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» працівників за їхніми заявами відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Здійснити звільнення працівників, які відмовились від звільнення за переведенням до ТОВ«ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» робочі місця та посади яких ліквідуються цим наказом.

Вносити зміни до штатного розпису, відповідно до вимог цього наказу безпосередньо після звільнення працівників.

Згідно ст. 43 КЗпП України та п. 15 Постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами трудових спорів» за № 9 від 06.11.92р. зі змінами, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

06.03.2015 р. ОСОБА_3 була ознайомлена з попередженням про наступне вивільнення (а.с. 94 т. 1), відповідно до якого її сповістили про ліквідацію з 23.04.2015 р. структурного підрозділу «З термінал» і її робочого місця та запропонували звільнення за переведенням до TOB «Трансгрейтермінал» (п. 5 ст. 36 КЗпП України) на посаду (робоче місце) тальмана на умовах угоди про співробітництво від 22.08.2014 р., або прибиральника робочих приміщень у зв'язку з відсутністю у ДП «ІМТП» вакантних робочих місць та посад, які відповідали б професії та кваліфікації позивача, а також роз'яснили можливість звільнення за п. 1 ст. 40, п. 1 ст. 36 та ст. 38 КЗпП України.

Позивачка відмовилась від прийняття пропозиції щодо її переведення до TOB «Трансгрейтермінал», що відсутні інші вакантні робочі місця в ДП «ІМТП» крім прибиральника службових приміщень і факт того, що позивач не надала згоду переведення на зазначену посаду. (т. 2 а.с. 24)

22 серпня 2014 року між ДП «ІМТП» та TOB «ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» була укладена угода про співробітництво відповідно до якої передбачались соціальні гарантії працівникам, які будуть переведені до приватного підприємства в зв'язку з переданням в оренду державного нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 Угоди переведення працівників до приватного підприємства проводилось за їх бажанням.

Згідно наказу № 28 від 23.01.2015р. «Про зміни в організації виробництва і праці третього терміналу» ліквідовано з 23.04.2015р. структурний підрозділ «З термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис та внесено відповідні зміни до організаційно структури порту.

26.01.2015р. відповідачем було видано наказ № 33 та 46/0 про переміщення працівників та позивачки, яке відбувалося у зв'язку з забезпеченням заходів щодо реорганізації підприємства, а також у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов'язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «3-термінал».

Наказом № 246/0-5 від 07.05.2015 р. позивачка була звільнена з посади тальмана 3-го терміналу у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (п. 1 ст. 40 КЗпП України) на підставі наказу № 28 від 23.01.2015 р., попередження від 23.02.2015 р. (т. 1 а.с. 12,88).

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.ст. 32 49-2 КЗпП України якщо, колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то запроваджується вивільнення працівника в установленому порядку.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

З відповіді наданої ДП «ІМТП» видно, що істотні умови договору та роботи працівника не змінювались.

Таким чином, виходячи з вище зазначених норм неможливо примусити працівника виконувати роботу на яку він не надав чи не надає своєї згоди, в разі якщо, колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то запроваджується вивільнення працівника в установленому порядку. А порушення умов трудового договору тягне за собою певні юридичні наслідки.

В такому випадку не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості.

Крім того судом встановлено, що 22 серпня 2014 року між ДП «ІМТП» та TOB «ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» була укладена угода про співробітництво, відповідно до якої передбачались соціальні гарантії працівникам, які будуть переведені до приватного підприємства в зв'язку з переданням в оренду державного нерухомого майна .

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивачка подальшому була переведена до іншої юридичної особи.

Відповідно до Наказу ДП «ІМТП» № 28 від 23 січня 2015 року з 24.04.2015 року структурний підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис ліквідовано.

Здійснено звільнення за переведенням до ТОВ«ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» працівників за їхніми заявами відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Здійснено звільнення працівників, які відмовились від звільнення за переведенням до ТОВ«ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» робочі місця та посади яких ліквідуються цим наказом.

Внесені зміни до штатного розпису, відповідно до вимог цього наказу безпосередньо після звільнення працівників.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка відмовилась від переміщення.

Згідно п. 1ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації підприємства, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 43 КЗпП України та п. 15 Постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами трудових спорів» за № 9 від 06.11.92р. зі змінами встановлено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 " Про практику розгляду судами трудових спорів " розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпІІ України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяця про наступне вивільнення.

Факт реорганізації юридичної особи та ліквідацію посади та структурного підрозділу, про дотримання відповідачем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника підтверджується матеріалами справи (т. 1 а.с. 99, т. 2 а.с. 24-25)

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ст. 39 закону України «Про - професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Таким чином, виходячи з даних норми звільнення працівника без згоди виборного органу допускається у разі відсутності в рішенні виборного органу профспілки обґрунтування відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка була звільнена без попередньої згоди виборного органу Незалежної профспілки членом якої вона є.

Відповідно до протоколу № 20 засідання Президії Незалежної профспілки від 21.10.2015р. профспілковий орган не надав згоду на звільнення позивача (т. 1 а.с. 246-247).

Таке рішення профспілковий орган обґрунтував тим, що ДП «ІМТП» грубо порушено трудові права членів Незалежної профспілки та самої профспілки, а також установленні ст. ст. 42, 43, 49-2, 49-4 КЗпП процедури.

Протоколом засідання президії Незалежної профспілки працівників ІМТП від 10.02.2016 р. відмовлено у наданні згоди на звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України з обґрунтуванням відмови, аналогічно викладеним 21.10.2015 р. (т. 2 а.с. 42-44).

Зі змісту ст. 43 КЗпП України вбачається, що рішення профспілкового органу про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим про порушення прав відносно тієї особи, яка звільняється.

Між тим профспілковий орган обґрунтовуючи не надання згоди на звільнення зазначив, що ДП «ІМТП», не звернувшись своєчасно до профспілкової організації на отримання згоди на звільнення, грубо порушив трудові права членів Незалежної профспілки та самої профспілки.

Будь-якого обґрунтування не надання згоди звільнення особи, з підстав порушення її прав при переміщенні та звільненні, профспілковим органом не надано.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. ОСОБА_5 випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка не довела суду, що оскаржуваними наказами було порушено її трудові права, в тому числі наявність змін істотних умов праці при переміщенні, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними та не підлягають задоволенню.

Що стосується посилань відповідача в суді першої інстанції та доводів зазначених в апеляційній скарзі, то вони спростовуються матеріалами справи та викладеним вище.

Враховуючи все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

ОСОБА_2