Справа № 546/311/15-ц
Номер провадження 2/546/11/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді - Горулька О.М.

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи орган опіки та піклування виконкому Ленінської районної ради в м. Полтаві, орган опіки та піклування Решетилівської РДА, Приватне підприємство Решетилівський «Житлосервіс», про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 про зміну договору найму житлового приміщення, стягнення з ОСОБА_1 на його користь витрат, повязаних з оплатою житлово-комунальних послуг та з утриманням житла, покладення на ПП Решетилівський «Житлосервіс» обовязку укласти з ОСОБА_1 окремий договір найму житлового приміщення та покладення на ОСОБА_1 обовязку своєчасно і в повному обсязі сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила виділити їй та її неповнолітній дочці ОСОБА_3 в натурі у спільну часткову власність 2/3 квартири № 11 в будинку № 60/2, розташованому по вул. Леніна (тепер Покровська) в с-щі Решетилівка Полтавської області, припинити право спільної часткової власності на цю квартиру та зобовязати відповідача усунути перешкоди, які він чинить їй у користуванні квартирою.

У подальшому, до початку розгляду судом справи по суті позивачка змінила підставу та предмет позову і остаточно просить встановити порядок користування квартирою № 11 в будинку № 60/2, розташованому по вул. Леніна (тепер Покровська) в с-щі Решетилівка Полтавської області, яким виділити їй та ОСОБА_3 у користування кімнату № 5 площею 10,10 м2, відповідачеві ОСОБА_4 виділити у користування кімнату № 6 площею 7,8 м2, коридор площею 4,6 м2 , кімнату площею 19,8 м2, кухню площею 5,8 м2 та санвузол площею 2,8 м2 залишити у загальному користуванні, а також просить усунути перешкоди, які чинить їм відповідач у користуванні спірною квартирою шляхом вселення їх до квартири та зобовязати відповідача передати їй ключі від вхідних дверей до квартири і стягти з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з 2000 року по 2013 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спірна квартира є обєктом спільної часткової власності, і з них має право власності на 1/3 частку цієї квартири. Відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, не допускає її до квартири.

У свою чергу відповідач ОСОБА_4 заявив зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право власності на 2/3 частки спірної квартири та стягти з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 понесені ним витрати по оплаті вартості житлово-комунальних послуг та утриманню житла. У подальшому відповідач ОСОБА_4 неодноразово змінював підстави, предмет позову та розмір позовних вимог і остаточно просить змінити договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 (колишня Леніна) в с-щі Решетилівка Полтавської області, зобовязати ПП Решетилівський «Житлосервіс» укласти з позивачкою ОСОБА_1 окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на її імя окремий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг, зобовязати позивачку ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі сплачувати відповідно до частин у спільній частковій власності платежі за житлово-комунальні послуги та зобовязати позивачку ОСОБА_1 сплатити йому понесені ним витрати, повязані з оплатою житлово-комунальних послуг та з утриманням житла, у розмірі 14900 грн., а також стягти з позивачів понесені ним судові витрати.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог відповідач спочатку посилався на те, що спірна квартира була придбана у грудні 2001 року за 14 000 грн., у тому числі за рахунок позики фізичної особи ОСОБА_5 у сумі 10000 грн. Квартира є власністю його, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які не приймають участі в оплаті житлово-комунальних послуг та у витратах по утриманню квартири (т.1 а.с.78-80), у подальшому відповідач двічі змінював підставу та предмет позову, посилаючись при цьому на ухилення позивачів від витрат, повязаних з оплатою житлово-комунальних послуг та з утриманням житла.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про виділ їй та позивачці ОСОБА_3 в натурі 2/3 часток спірної квартири за заявою позивачки залишено без розгляду.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог відповідача ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на 2/3 частки спірної квартири закрите у звязку з відмовою відповідача від цих позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_4 не визнала і суду пояснила, що з 2000 року по 2013 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У 2002 році вони переїхали проживати до с-ща Решетилівка Полтавської області, і їм надали спірну квартиру, яку вони у подальшому приватизували на трьох на неї, відповідача та їхню дочку. У 2013 році вона черговий раз поїхала з дочкою до своїх батьків в м. Полтаву на літні канікули. Перед цим між нею та відповідачем була домовленість про продаж квартири в с-щі Решетилівка та придбання квартири в м. Полтаві, одначе згодом відповідач змінив свою думку та відмовився від відчуження квартири. Стосунки між ними погіршилися, і у 2013 році шлюб між ними було розірвано. З тих пір їй почали надходити погрози з боку відповідача, а при останньому відвідуванні відповідачем дочки він викрав у неї ключі від квартири. Вона двічі у грудні 2014 року та в січні 2015 року намагалася зайти до їхньої квартири, так як їй потрібні були речі дочки, одначе відповідач жодного разу їх не впустив.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій проти задоволення первісного позову заперечує, зустрічний позов підтримав та просить його задовольнити, просить розглянути справу за його відсутності.

Представники третіх осіб - органу опіки та піклування виконкому Ленінської районної ради в м. Полтаві, органу опіки та піклування Решетилівської РДА, Приватного підприємства Решетилівський «Житлосервіс» в судове засідання не зявилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їхньої відсутності.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона знайома з позивачкою ОСОБА_1 на протязі близько двадцять років, а також знайома з відповідачем ОСОБА_4 У грудні 2014 року позивачка попросила її поїхати з нею до с-ща Решетилівка Полтавської області, де вона мала намір забрати зі своєї квартири свої речі. Ключів від квартири у позивачки не було, так як після останнього візиту відповідача до своєї дочки вони пропали. До с-ща Решетилівка вони приїхали увечері після роботи. У квартирі горіло світло, позивачка стукала у двері та вікно, просила відповідача впустити їх до квартири, але той відповів, що їй у квартирі робити нічого і не впустив її до квартири.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона знайома з позивачкою з дитинства і перебуває з нею у дружніх стосунках, з відповідачем вона знайома з моменту укладення шлюбу між сторонами. У січні 2015 року вона разом з позивачкою та представником позивачки ОСОБА_8 приїхали до с-ща Решетилівка, де позивачка намагалася увійти до квартири АДРЕСА_2, одначе відповідач її до квартири не впустив. Після цього вони звернулися до міліції, знову повернулися до квартири разом із працівником міліції, але і після цього відповідач позивачку до квартири не впустив. Коли вони цього дня їхали додому, на адресу позивачки від відповідача надійшло СМС-повідомлення з погрозами. Такі погрози від нього позивачці надходили систематично, вона особисто їх бачила і читала.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є батьком позивачки. Щорічно на канікули він забирав до себе свою внучку дочку позивачки та відповідача. Влітку 2012 року дочка разом з внучкою черговий раз приїхали до нього на канікули, взявши з собою тільки літні речі. Згодом стосунки між його дочкою та відповідачем погіршилися і шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач приходив до своєї дочки, і він цьому не перешкоджав, одначе через деякий час дочка відповідача відмовилася з ним спілкуватися. З тих пір з боку відповідача почали надходити погрози на адресу всієї їхньої сімї, відповідач не впускає позивачку до їхньої квартири, і вона не змогла більше забрати звідти нічого.

Із матеріалів справи вбачається наступне:

згідно копії рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28.01.2013 року шлюб, зареєстрований 11 серпня 2000 року, між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 розірвано (т.1 а.с. 13).

Із копії договору купівлі-продажу від 27 грудня 2001 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 в с-щі Решетилівка Полтавської області була придбана Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області у фізичної особи ОСОБА_10 (т.1 а.с. 157-158).

Наказом начальника Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області № 6 від 04 січня 2002 року дана квартира була надана в якості службової квартири працюючому на той час на посаді заступника начальника РВ начальника слідчого відділення Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4, що підтверджується копією наказу (т.1 а.с. 160).

Рішенням виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Полтавської області від 26 лютого 2004 року з квартири АДРЕСА_3 в с-щі Решетилівка Полтавської області знято статус службової, квартиру передано на баланс КП «Житловий фонд» та відповідачеві ОСОБА_4 з сімєю, всього три чоловіка, видано ордер на проживання в квартирі (т.1 а.с. 11).

Із доданих до позовної заяви копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно (т.1 а.с. 9) та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1 а.с. 10) вбачається, що на підставі розпорядження відділу приватизації Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 30.11.2006 року № 911 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 в с-щі Решетилівка Полтавської області ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, розмір часток кожного із співвласників квартири становить 1/3, квартира набула статусу обєкта спільної часткової власності.

Виходячи із адреси квартири, зазначеної в договорі купівлі-продажу від 27.12.2001 року, та у правовстановлюючих документах на неї, а також приймаючи до уваги зміну назви вулиці, на якій розташована ця квартира, з вул. Леніна на вул. Покровська, суд правильною визнає наступну адресу спірної квартири: АДРЕСА_4.

Згідно копії технічного паспорта (т.1 а.с. 166-168), із урахуванням уточнення адреси, квартира АДРЕСА_5 в с-щі Решетилівка Полтавської області складається з: коридора 1 площею 4,60 м2, санвузла 2 площею 2,80 м2, кухні 3 площею 5,80 м2, кімнати 4 площею 19,80 м2, кімнати 5 площею 10,10 м2 та кімнати 6 площею 7,80 м2.

Висновком експерта № 12-16 від 16.03.2016 року (т.2 а.с. 63-66) встановлений лише один можливий варіант порядку користування спірною квартирою, а саме:

-позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування кімнату № 5 площею 10,10 м2, зазначену в технічному паспорті на квартиру та в додатку № 1 до висновку експерта № 12-16 від 16.03.2016 року під № «5» і виділену на плані червоним кольором;

-відповідачеві ОСОБА_4 виділити у користування кімнату № 6 площею 7,8 м2, зазначену в технічному паспорті на квартиру та в додатку № 1 до висновку експерта № 12-16 від 16.03.2016 року під № «6» і виділену на плані синім кольором;

-зазначені в технічному паспорті на квартиру та в додатку № 1 до висновку експерта № 12-16 від 16.03.2016 року кімнату № 4 площею 19,80 м2, коридор площею 4,60 м2, санвузол площею 2,80 м2 та кухню площею 5,80 м2, виділені на плані жовтим кольором, залишити у загальному користуванні.

Із пояснення позивачки ОСОБА_1, показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та висновку ст. ДІМ СДІМ Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області № 49 від 27.01.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 припинив доступ позивачці ОСОБА_1 до належної їм на праві спільної часткової власності квартири, чим чинить їй перешкоди у користуванні квартирою.

Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або інших осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 (колишня Леніна) в с-щі Решетилівка Полтавської області перебуває у спільній частковій власності позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4. Частки кожного співвласника є рівними і становлять 1/3 частину квартири.

Сторонами не надано суду жодних доказів про укладення між ними письмового договору з приводу встановлення порядку володіння чи користування спірною квартирою, тобто між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою.

Суд зазначає, що встановлення порядку користування квартирою, яка є обєктом спільної часткової власності, та виділення співвласникам у користування конкретних приміщень не припиняє право спільної часткової власності та не змінює розмір часток кожного із співвласників. При цьому виділені у користування приміщення можуть не завжди точно відповідати розмірам належних співвласників часток, а також частина приміщень може бути залишена у спільному користуванні.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користуванні спірною квартирою.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Вирішуючи питання про наявність законних підстав для задоволення зустрічного позову, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦПК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 761 ЦПК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Як зазначено вище, спірна квартира перебуває у спільній частковій власності позивачів та відповідача, Приватне підприємство Решетилівський «Житлосервіс» не є власником цієї квартири і йому не належать майнові права щодо неї, а тому не може бути наймодавцем, договору найму житлового приміщення між ПП Решетилівський «Житлосервіс» та співвласниками квартири не існує.

За таких обставин зустрічні позовні вимоги про зміну договору найму житлового приміщення та покладення на ПП Решетилівський «Житлосервіс» обовязку укласти з ОСОБА_1 окремий договір найму житлового приміщення не відповідають вимогам закону, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог про покладення на ПП Решетилівський «Житлосервіс» обовязку відкрити на імя позивачки ОСОБА_1 окремий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг, суд зазначає, що ці правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», здійснюються виключно на договірних засадах між виконавцем житлово-комунальних послуг та споживачем. За таких обставин кожен із співвласників квартири, що перебуває у спільній частковій власності, у тому числі і відповідач ОСОБА_4 після встановлення відповідно до закону порядку користування квартирою має право укласти із виконавцем житлово-комунальних послуг окремий договір про надання житлово-комунальних послуг та відкрити окремий лицевий рахунок. На час розгляду справи права відповідача в цій частині не порушені, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог. При цьому суд також враховує, що згідно пояснень позивачки ОСОБА_1 у спірній квартирі ведеться облік деяких житлово-комунальних послуг (електропостачання, газопостачання, водопостачання), питання про виділення сторонам часток квартири в натурі не ставиться, а отже і не вирішується питання про здійснення переобладнання інженерних мереж квартири у самостійні.

Обовязок споживача своєчасно і в повному обсязі оплачувати вартість спожитих житлово-комунальних послуг врегульовано законом і не потребує додаткового судового врегулювання, а тому зустрічні позовні вимоги в частині покладення на позивачку ОСОБА_1 цього обовязку задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в частині стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 понесених ним витрат, повязаних з оплатою спожитих житлово-комунальних послуг та з витратами по утриманню житла, суд виходить з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, яка зобовязує сторону довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем не надано суду жодних доказів про розмір цих витрат, не зазначено навіть у зустрічній позовній заяві за який період він просить стягти з позивачки ці витрати. Надані відповідачем копії титульних сторінок абонентських книжок по оплаті житлово-комунальних послуг (т.1 а.с. 81, 184-187) ніяким чином не підтверджують цих витрат. Таким чином відповідачем не доведено як самий факту цих витрат, так і їх розмір, а тому суд не вбачає підстав для задоволення цих позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що статтею 79 ЦПК України до судових витрат входять судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз тощо.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Встановлено, що при поданні до суду первісної позовної заяви позивачкою було сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 243,60 грн. Як зазначено вище, позовну заяву в цій частині за заявою позивачки було залишено без руху, а тому ці судові витрати не підлягають поверненню та відшкодуванню їх відповідачем.

Крім того при зміні позовних вимог позивачкою двома квитанціями сплачено судовий збір у розмірі відповідно 487,20 грн. та 243,60 грн. Ці судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем

Позивачкою також надано суду квитанцію про оплату послуг адвоката ОСОБА_2 у розмірі 6000 грн. та розрахунок компенсації витрат на правову допомогу, розмір якої становить 5833,11 грн. Розрахунок зроблено відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому ця компенсація підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Крім того, позивачкою надано суду квитанції про оплату вартості її переїзду разом зі своїм представником з м. Полтави до с-ща Решетилівка у звязку з явками до суду в загальній сумі 738,88 грн. та фіскальні чеки на придбання пального у дні явки до суду. Суд находить ці витрати такими, що документально підтверджені та підлягають відшкодуванню відповідачем відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

У справі призначено та проведено судову експертизу. Позивачкою ОСОБА_1 було понесено витрати по оплаті вартості експертизи у розмірі 1200 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 22.02.2016 року.

Таким чином підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею і документально підтверджені судові витрати: повязані зі сплатою судового збору у розмірі 730,80 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5833,11 грн., повязані з явкою до суду у розмірі 915,20 грн. та витрати, повязані з оплатою вартості експертизи у розмірі 1200 грн.

Судом також встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 при поданні до суду зустрічного позову за квитанцією було сплачено судовий збір за ставками позовних вимог майнового характеру у розмірі 243,60 грн.

Крім того, при поданні до суду уточненої зустрічної позовної заяви, яка містить три вимоги немайнового характеру, відповідачем всупереч вимогам ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» та п.п. 10, 13 Постанови пленуму № 10 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» було сплачено судовий збір лише за однією вимогою. Станом на дату подання до суду уточненої зустрічної позовної заяви розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становив 487,20 грн.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягти з відповідача ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету України недоплачену суму судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 355, 356, 358, 360, 759, 761 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користуванні належними кожній з них 1/3 частками квартири № 11 в будинку № 60, розташованому по вул. Покровська (колишня Леніна) в с-щі Решетилівка Полтавської області, шляхом вселення їх до квартири.

Зобовязати ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 та ОСОБА_11 ключі від вхідних дверей до квартири № 11 в будинку № 60, розташованому по вул. Покровська (колишня Леніна) в с-щі Решетилівка Полтавської області.

Встановити наступний порядок користування квартирою № 11 в будинку № 60, розташованому по вул. Покровська (колишня Леніна) в с-щі Решетилівка Полтавської області:

-позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_11 виділити в індивідуальне користування кімнату площею 10,10 м2, зазначену в технічному паспорті на квартиру та в додатку № 1 до висновку експерта № 12-16 від 16.03.2016 року під № «5» і виділену на плані червоним кольором;

-відповідачеві ОСОБА_4 виділити в індивідуальне користування кімнату площею 10,10 м2, зазначену в технічному паспорті на квартиру та в додатку № 1 до висновку експерта № 12-16 від 16.03.2016 року під № «6» і виділену на плані синім кольором;

-зазначені в технічному паспорті на квартиру та в додатку № 1 до висновку експерта № 12-16 від 16.03.2016 року кімнату № 4 площею 19,80 м2, коридор площею 4,60 м2, санвузол площею 2,80 м2 та кухню площею 5,80 м2, виділені на плані жовтим кольором, залишити у загальному користуванні.

Стягти з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, понесені нею судові витрати у загальному розмірі 8679 (вісім тисяч шістсот сімдесят девять) грн. 11 коп., у тому числі:

-витрати, повязані зі сплатою судового збору, - 730 (сімсот тридцять) грн. 80 коп.;

-витрати на правову допомогу 5833 (пять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 11 коп.;

-витрати, повязані з переїздом позивачки та її представника до іншого населеного пункту 915 (девятсот пятнадцять) грн. 20 коп.;

-витрати, повязані з оплатою вартості експертизи 1200 (одна тисяча двісті) грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягти з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 974 (девятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий: