Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа - управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, про визнання рішення недійсним та зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6, управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Кудрявцева ТетянаМиколаївна, про визнання рішення міської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку та договору дарування недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_3 та заявою Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про приєднання до касаційної скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 7 листопада 2013 року він придбав дві земельні ділянки площею 0,1000 га та площею 0,1000 га, розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2. Будь-які будівлі чи споруди на даних земельних ділянках були відсутні. Зазначені земельні ділянки він придбав для будівництва в майбутньому житлового будинку та господарських споруд. Він не навідувався на свою земельну ділянку, адже ніяких будівель там не було, а необхідної грошової суми для будівництва житлового будинку він не мав. У серпні 2013 року, коли він прибув на належні йому на праві власності земельні ділянки, встановив, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 вже ведуться будівельні роботи (зроблено фундамент під будівлю), тобто ведеться самочинне будівництво. Згодом він довідався, що рішенням Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 27 січня 2012 року надано дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у приватну власність в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га. 1 серпня 2013 року комісія Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області виїхала на місцевість для розгляду питання стосовно упорядкування поштової адреси земельних ділянок по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2. Комісія встановила, що згідно наданої документації земельні ділянки АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 належать йому згідно договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 7 лютого 2013 року, але, згідно перевірки архівних даних, вищезазначені земельні ділянки АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 знаходяться в користуванні та у власності інших громадян.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що відповідачами грубо порушено його права на володіння, користування та розпорядження належним на праві власності майном, позивач просив визнати недійсним рішення Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 27 січня 2012 року, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у приватну власність; зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належною йому зазначеною земельною ділянкою шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва та приведення земельної ділянки у первісний стан за рахунок ОСОБА_3

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на те, що на підставі рішення Підгородненської міської ради від 9 червня 2006 року йому було надано дозвіл на будівництво (перебудови) індивідуального житлового будинку у зв'язку з цим була виділена земельна ділянка розміром 1 000 кв. м по АДРЕСА_1. На даній земельній ділянці було розпочате будівництво житлового будинку та господарських споруд. В подальшому 27 січня 2012 року на підставі рішення Підгородненської міської ради йому було надано дозвіл на складання проекту відведення зазначеної вище земельної ділянки у приватну власність та оформити відповідну документацію згідно чинного законодавства. За весь період часу за користування вищезазначеною земельною ділянкою ним щорічно сплачувався земельний податок. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. Перед вирішенням питання на сесії Підгородненської міськради, щодо надання йому дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у приватну власність, він 3 жовтня 2011 року письмово звертався до Підгородненської міськради та 17 жовтня 2011 року до комунального підприємства «Архітектор» з приводу підтвердження виділення йому земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку. Так, 4 жовтня 2011 року Підгородненська міськрада Дніпропетровського району Дніпропетровської області повідомила, що 9 червня 2006 року міськрадою прийнято рішення про виділення йому зазначеної земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, а з 9 червня 2006 року по 4 жовтня 2011 року будь-якого рішення стосовно цієї земельної ділянки міською радою не приймалися.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4, недійсним та скасувати його; визнати договір дарування земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, недійсним; визнати державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_5, недійсним та скасувати його.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним рішення Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 27 січня 2012 року, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту відведення земельної ділянки у приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва та приведення земельної ділянки у первісний стан за рахунок ОСОБА_3

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, до касаційної скарги якого приєдналася Підгородненська міська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), підстав для припинення права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку немає. Підгородненська міська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області не мала правових підстав надавати ОСОБА_3 дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у приватну власність, оскільки у зазначеної земельної ділянки є інший належний власник, ОСОБА_2, право власності якого не припинено.

Крім того. ОСОБА_3 не звертався з позовом до теперішнього власника спірної земельної ділянки, ОСОБА_2, щодо визнання недійсним правочину, на підставі якого останній став її власником чи про витребування цієї земельної ділянки із його володіння.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, до якої приєдналася Підгородненська міська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич