АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції Литвинова І.В.
№22-ц/796/7940/2016 Доповідач Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Горобець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що 14 грудня 2012 року в приміщенні Печерського районного суду м. Києва до нього звернувся ОСОБА_3, щоб він надав йому в борг 47 000 грн на тих умовах, що займану суму поверне до 25 грудня 2012 року. У випадку не повернення займаної суми до 25 грудня 2012 року відповідач обіцяв сплачувати один відсоток за кожний прострочений день.

Однак ОСОБА_3 грошові кошти не повернув.

08 червня 2015 року він звернувся із заявою до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві про шахрайські дії ОСОБА_3 За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, такими діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, порушеннях нормального ритму життя, оскільки протягом останніх років він хворіє, є інвалідом 2 групи.

Так, заборгованість ОСОБА_3 за 1189 днів становить 558 830 грн, індекс інфляції з 01.01.2013 року по 30.03.2016 року 85 117 грн.

Таким чином. Матеріальна шкода складає 643 947 грн, а моральна шкода 200 000 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 643 947 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зазначає, що 14.12.2012 року в приміщенні Печерського районного суду м. Києва до нього звернувся ОСОБА_3 з проханням, що він напише розписку на 47 000 грн, які він заборгував з березня 2012 року за його участь, як адвоката, в судових засіданнях Печерського районного суду м. Києва та Апеляційного суду міста Києва.

За участь у слуханні справи ОСОБА_3 йому кошти не сплачував.

ОСОБА_3 написав розписку, що за період з березня 2012 року до 21 грудня 2012 року він заборгував йому 47 000 грн.

Крім того, відповідач не звертався до правоохоронних органів із заявою, що розписку він написав через погрози ОСОБА_2

Такими діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, порушеннях нормального ритму життя, оскільки протягом останніх років він хворіє, є інвалідом 2 групи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовним вимогами про стягнення матеріальної та моральної шкоди на підставі ст. 1046, 1047 ЦК України, при цьому не надав доказів існування між сторонами договірних відносин на підставі договору позики.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на таке.

За приписами ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 15 березня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали Договір-доручення про надання юридичної допомоги №5, за яким ОСОБА_3 просить надати юридичну допомогу при провадженні кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на досудовому слідстві в Печерському РУ ГУ МВС України в м. Києві, органах прокуратури, а також на судовому слідстві в Печерському районному суді м. Києві (апеляційної, касаційної інстанції). (а.с. 46)

Участь ОСОБА_2 як захисника ОСОБА_3 на досудовому слідстві та судовому розгляді кримінальної справи в Печерському районному суді м. Києві підтверджується матеріалами справи. (а.с. 27-42, 58, 64-92)

14 грудня 2012 року ОСОБА_3 складена розписка, що він взяв у борг у ОСОБА_2 грошів у сумі 47 000 грн і зобовязується повернути до 25 грудня 2012 року без відсотків, у випадку прострочки 1% за кожний день прострочення. (а.с. 6)

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що кошти відповідачем повернуті не були.

08 червня 2015 року позивач звернувся із заявою до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві про шахрайські дії ОСОБА_3. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України. (а.с. 8-10, 103)

Посилаючись на вказану розписку, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 кошти за розпискою, як матеріальну шкоду в розмірі 643 947 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Згідно позовної заяви, яку ОСОБА_2 підтримав в судовому засіданні, останні1 просив задовольнити його вимоги з підстав, передбаченихстаттями 16, 22, 1166, 1167, 1192 ЦК України

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року зазначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла,за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що гроші в борг ОСОБА_4 за розпискою не давав. ОСОБА_4 добровільно написав йому розписку про те, що зобовязується виплатити суму в 47 000 грн. за його роботу адвокатом згідно укладеного ними Договору-доручення про надання юридичної допомоги.

Наведене свідчить про те, що між сторонами виникли зобовязальні відносини щодо надання правової допомоги та оплати наданих послуг згідно Договору.

Отже, ОСОБА_2 не надано доказів наявності причинного звязку між невиконанням відповідачем умов розписки від 14.12.2012 року та понесенням позивачем майнової шкоди, а тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди за розпискою від 14.12.2012 року не ґрунтуються на законі.

Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, тому в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити, так як остання є похідною від вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову на підставі ст. 1046, 1047 ЦК України, вийшов за межі заявлених ОСОБА_2 позовних вимог на підставі ст. 16, 22, 1166, 1167, 1192 ЦК України, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав, а саме недоведеності спричинення позивачу майнової та моральної шкоди діями відповідача.

Керуючись статтями 1166,1167 ЦК України, статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

ОСОБА_1