Справа № 310/2635/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 16.01.2012 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 72000,00 грн. зі строком кредитування до 16 січня 2017 року під 18,00 % річних за користування кредитом. У якості забезпечення виконання зобовязань з приводу повернення кредитних коштів ОСОБА_1 надав в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки ВАЗ, модель 111740-134-30, 2011 року випуску, реєстраційний номер АН8762МН. У подальшому 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, у тому числі відносно зазначеного вище кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 не виконує зобовязання за договором та не сплачує грошові кошти, що підлягають оплаті за його умовами. Станом на 24.02.2016 року сума заборгованості складає 72209,65 грн., яку просили стягнути з відповідача.

У судове засідання представник позивача не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

16.01.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № R0B, відповідно до якого банком надано позичальнику кредит у сумі 72 000.00 грн. строком до 16.01.2017 року під 18.00 % річних з цільових характером використання. Вказаним договором відповідачем взято на себе зобовязання використати кредит за цільовим призначенням, повернути Банку грошові кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі, встановлені договором (а.с. 4-8).

22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №220615 нв (а.с. 13-15), відповідно до якого та акту приймання-передачі документації від 22.06.2015 року (а.с. 16-18), ПАТ«ВТБ Банк» було передано (відступлено), а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуто право вимоги за кредитним договором R0B від 16.01.2012 року.

Згідно наданих позивачем розрахунків, заборгованість відповідача станом на 22.06.2015 року складає 71209,65 грн., яку складає сума заборгованості за кредитом - 35943,42 грн., сума заборгованості за відсотками - 0,63 грн., заборгованість по комісії - 7728,00 грн.(а.с. 19), а також розмір 3 % відсотків за користування грошовими коштами за період з 19.08.2014 року по 24.02.2016 року складає 1992,16 грн. (а.с. 20) та інфляційні витрати за період з 19.08.2014 року по 24.02.2016 року 25 545,44 грн. (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила ст. 1048 ЦК України поширюються і на відносини за кредитним договором (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 520 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Частина 1 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що заборгованість за кредитом складає 71 209,65 грн., а не 72209,65 грн. як заявлено в позовній заяві.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у порушення вимог ст. 526 ЦК України не виконує взятих на себе зобов'язань, тому заборгованість за кредитом у сумі 71209,65 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

За ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 520, 526, 610, 611, 625, 1048, 1054, 1077 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором в сумі 71209,65 грн., 1378,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя