Справа № 654/4337/15-ц
Провадження №2/654/229/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Данилевич В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства судохідна компанія «Укррічфлот» в особі філії АСК «Укррічфлот» Херсонський річковий порт, третя особа на стороні відповідача, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ СК «Укррічфлот» в особі філії ПАТ СК «Укррічфлот» Херсонський річковий порт про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення з роботи, поновлення його на роботі на посаді заступника директора філії, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 17.10.2015 року по день ухвалення рішення по справі та стягнення моральної шкоди в сумі 10000 гривень, посилаючись на те, що 16.10.2015 року його було незаконно звільнено із займаної посади наказом № 123 о/с від 16.10.2015 року на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України у звязку з одноразовим грубим порушенням трудових обовязків. Звільнення вважає незаконним так як не згоден з висновками комісії, яка проводила службове розслідування, оскільки він не допустив порушення покладених на нього трудових обовязків, своєчасно відреагував вказівкою укласти додатковий договір з контрагентом керівнику комерційного відділу ОСОБА_3 та отримати гарантії оплати від контрагента за використання інфраструктури порту, а тому не заперечував проти такого використання інфраструктури пору без отримання попередньої оплати, отримавши відповідний гарантійний лист, так як діючим договором між підприємства такої оплати передбачено не було. Також незаконним звільненням йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через позбавлення його права заробляти на життя своєю працею, принижує його честь та гідність як професіонала. З посиланням на ст. ст. 41, 232, 233, 235 КЗпП України просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. У доповненнях до позовних вимог просили поновити строк звернення до суду з позовом, пропущений з поважних причин, оскільки позивач не мав можливості додати до позову копії необхідних документів, які підтверджують його вимоги, через що був змушений написати заяву про залишення без розгляду позовної заяви, подавши позов раніше, який був розподілений на суддю Охтень А. А.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала до суду письмові заперечення, які зводяться до наступного. Актом службового розслідування від 02.10.2015 року було встановлено, що у період з 31.08.2015 року по 24.09.2015 року ТОВ «Стівгрейн» було отримано послуги з використання інфраструктури порту без належного документального оформлення (не складено акту прийняття-здачі робіт (надання послуг), не здійснений розрахунок наданих послуг, не виставлено рахунку на оплату), що призвело до безоплатного використання ТОВ «Стівгрейн» інфраструктури порту у спосіб, не передбачений умовами договору від 30.12.2014 року № 01-10/78, в результаті чого порту завдано збитки у виді неотриманого прибутку в розмірі, що приблизно становить 150140,91 грн. У період з 20.08.2015 року по 03.09.2015 року позивач виконував обовязки директора філії і саме він надавав дозвіл на вивіз вантажу, допустивши безоплатне використання інфраструктури порту. Відповідно до п. 3.8 Положення про філії «Херсонський річковий порт» особа, яка виконує обовязки директора ОСОБА_6 має такі ж повноваження як і директор філії та несе таку ж відповідальність як і директор філії. Згідно п. 3.11 Положення директор ОСОБА_6 в межах своєї компетенції приймає рішення, видає накази та розпорядження і дає вказівки, обовязкові для виконання всіма працівниками ОСОБА_6. Положення про ОСОБА_6 передбачено, що директор, серед іншого, здійснює: виконання покладених на філії завдань та здійснює управління філією; контроль за виконанням функціональних обовязків працівниками філії; забезпечує отримання економічного ефекту від діяльності філії та від використання переданого їй майна. Заступник директора ОСОБА_6, відповідно до типової посадової інструкції, зобовязаний, серед іншого, організовувати виконання працівниками департаменту завдань керівництва, внутрішніх нормативних документів, що стосуються діяльності філії; контролювати виконання робіт з обробки флоту на причалах і рейдах порту; координувати роботи порту з суміжними видами транспорту; ініціювати укладання договорів за напрямом діяльності департаменту; забезпечувати дбайливе використання майна філії у підпорядкованих підрозділах; своєчасно ознайомлюватися з усіма документами, які виходять з ОСОБА_6. Оскільки з вини позивача ОСОБА_6 не було укладено додаткової угоди до договору з ТОВ «Стівгрейн» від 30.12.2014 року за № 1-10/78, останнім було допущено безоплатне використання контрагентом інфраструктури порту у спосіб, не передбачений умовами вказаного договору, а тому відповідач вбачає в діях позивача в період виконання останнім обовязків директора ОСОБА_6 порушення посадових обовязків щодо здійснення належного контролю за ходом виконання завдань й результатом виконання завдань, підпорядкованими йому працівниками, тобто грубе порушення п. 3.12.7 Положення про ОСОБА_6, що встановлено зазначеним вище актом службового розслідування. При цьому відповідачем були відібрані у позивача пояснення і застосовано заходи дисциплінарної відповідальності у виді звільнення у встановлений законом спосіб та з дотриманням строків. Натомість позивач без поважних причин пропустив встановлений законом місячний строк звернення до суду з даним позовом, що є самостійною підставою для відмови у позові. Оскільки відповідач не порушував трудових прав позивача і звільнив останнього відповідно до закону, то моральної шкоди позивачу, правомірними діями відповідача, не завдано і не могло бути завдано, а також не надано доказів факту спричинення моральної шкоди. З посиланням на ст. ст. 36, 41, 147, 148, 149, 233, 237-1 КЗпП України просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа до суду не зявилася, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення по суті спору, в яких заперечував проти позовних вимог з підстав, які зазначила в своїх запереченнях представник відповідача.

Суд, дослідивши матеріали даної справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, оглянувши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивача 16.10.2015 року наказом № 123 о/с було звільнено з роботи з посади заступника директора експлуатаційного департаменту філії ПАТ СК «Укррічфлот» Херсонський річковий порт у звязку з одноразовим грубим порушенням трудових обовязків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, на підставі акту службового розслідування від 02.10.2015 року та пояснювальної записки позивача (а. с. 56).

З наказом про звільнення позивач ознайомлений під розпис у день видачі наказу.

Відповідно до наказу № 318/в від 14.08.2015 року на позивача на період відпустки директора ОСОБА_6 ОСОБА_7 було покладено виконання обовязків директора ОСОБА_6, про що позивач був повідомлений під розпис у день видачі наказу (а. с. 57).

Згідно акту службового розслідування від 02.10.2015 року комісією було встановлено, що у період з 31.08.2015 року по 24.09.2015 року ТОВ «Стівгрейн» було отримано послуги з використання інфраструктури порту без належного документального оформлення (не складено акту прийняття-здачі робіт (надання послуг), не здійснений розрахунок наданих послуг, не виставлено рахунку на оплату), що призвело до безоплатного використання ТОВ «Стівгрейн» інфраструктури порту у спосіб, не передбачений умовами договору від 30.12.2014 року № 01-10/78, в результаті чого порту завдано збитки у виді неотриманого прибутку в розмірі, що приблизно становить 150140,91 грн., про що докладено описано в акті (а. с. 58-72). Із зазначеного вище періоду позивач в період з 31.08.2015 року по 03.09.2015 року виконував обовязки директора філії ПАТ СК «Укррічфлот» Херсонський річковий порт згідно вказаного вище наказу від 14.08.2015 року. Комісією в акті детально виписано порушення покладених на позивача трудових обовязків, які передбачені Положенням про філію ПАТ СК «Укррічфлот» Херсонський річковий порт та, з урахуванням наданих позивачем письмових пояснень та досліджених письмових документів, запропоновано застосувати до позивача (а також до директора ОСОБА_6 ОСОБА_7 І.) захід дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Із зазначеним вище актом службового розслідування позивач був ознайомлений під розпис 16.10.2015 року та висловив свою незгоду з актом (а. с. 72).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив факт безоплатного використання ТОВ «Стівгрейн» інфраструктури порту у спосіб, не передбачений умовами договору у період виконання позивачем обовязків директора ОСОБА_6, а також ту обставину, що він також був звільнений з роботи з посади директора ОСОБА_6 за аналогічне порушення, з однією різницею, що йому дали можливість звільнитися за згодою сторін.

У відповідності до п. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Відповідно до п. 3.8 Положення про філії «Херсонський річковий порт» особа, яка виконує обовязки директора ОСОБА_6 має такі ж повноваження як і директор філії та несе таку ж відповідальність як і директор філії. Згідно п. 3.11 Положення директор ОСОБА_6 в межах своєї компетенції приймає рішення, видає накази та розпорядження і дає вказівки, обовязкові для виконання всіма працівниками ОСОБА_6. Положення про ОСОБА_6 передбачено, що директор, серед іншого, здійснює: виконання покладених на філії завдань та здійснює управління філією; контроль за виконанням функціональних обовязків працівниками філії; забезпечує отримання економічного ефекту від діяльності філії та від використання переданого їй майна (а. с. 73-84).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачем у період з 31.08.2015 року по 03.09.2015 року під час виконання обовязків директора філії ПАТ СК «Укррічфлот» Херсонський річковий порт, було допущено одноразове грубе порушення трудових обов'язків директора філії (одноразове, бо стосувалося однієї господарської операції та одного контрагента), що спричинило збитки у виді неотриманого прибутку в розмірі, що приблизно становить 150140,91 грн. (розмір збитків розраховано за весь період з 31.08.2015 року по 24.09.2015 року), за що до нього правомірно, з дотриманням встановленого ст.ст. 147-149 КЗпП України порядку, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з роботи.

У відповідності до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Позивач був ознайомлений з наказом про звільнення 16.10.2015 року, трудову книжку отримав у день звільнення 16.10.2015 року (а. с. 46), а до суду з даним позовом звернувся лише 18.12.2015 року, пропустивши встановлений законом місячний строк для звернення до суду з даним позовом без поважних причин, оскільки наведені позивачем у доповненнях до позову причини пропуску вказаного строку не є поважними, так як перешкод у зверненні до суду у позивача у встановлений строк не було, так як ч. 2 ст. 120 ЦПК України звільняє позивача від надання копій документів, а залишення позову без розгляду за заявою представника позивача, уповноваженого позивачем на такі дії згідно договору (а. с. 8, 150-151), не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Більше того, згідно довідки старшого секретаря Голопристанського районного суду Херсонської області ОСОБА_8 (а. с. 149) позивач звернувся до суду з даним позовом вперше лише 08.12.2015 року, тобто з пропуском встановленого законом місячного строку.

Звернення до суду за межами встановленого законом строку є самостійною підставою для відмови у позові.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами та доповненнями) встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Таким чином позов задоволенню не підлягає через його безпідставність та необґрунтованість, а також у звязку з пропуском встановленого законом строку звернення до суду без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 147-150, 221, 231-233, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко