Справа № 645/5134/16-ц
Провадження № 2/645/2731/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 грудня 2016 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді Федорової О.В.
при секретарі судового засідання Петленко І.І..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3, в якому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком № 7 по пров.Делегатському у м. Харкові.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що будинок №7 з надвірними будівлями по пров.Делегатському у м.Харкові належить позивачу на праві власності. Відповідач з 2001 року виїхав з вказаного домоволодіння та до цього часу в ньому не проживає, реєстрація відповідача у належному позивачу будинку порушує права позивача як власника будинку, та перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні належному йому домоволодінню, окрім того відповідачу було відмовлено в отриманні субсидії з тих підстав що за даною адресою зареєстрований відповідач, а данні для заповнення заяви для отримання субсидії відсутні, в звязку з чим позивач змушений сплачувати комунальні послуги в повному обсязі, що призвело до важкого матеріального становища. У зв'язку з тим, що відповідач з реєстрації не знявся позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації відповідача, яка повернулась на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористався, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.
Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала у повному обсязі.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору дарування від 29.03.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером № 636, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями №7 по пров.Делегатському у м.Харків (а.с. 7-8).
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 19.10.2016 року, житловий будинок з надвірними будівлями №7 по пров.Делегатському у м.Харків, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.9).
Згідно відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області від 09.11.2016 року ОСОБА_2 до цього часу зареєстрований за адресою: м.Харків, пров.Делегатський, б.7 (а.с. 31).
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилаються на те, що реєстрація відповідача у належному йому на праві власності домоволодінні порушує його право, як власника майна, та просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: м. Харків, пров.Делегатський, б.7.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні за клопотанням позивача та його представника були допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 які є сусідами та друзями родини та ОСОБА_9, яка є дружиною позивача. Вказані свідки повідомили суду, що відповідач за власним бажанням близько 20 років в домоволодінні за адресою: м. Харків, пров.Делегатський 7 не проживає, та до цього часу долею будинку не цікавився. При цьому, свідки наголосили, що позивач не чинив будь-яких перешкод у проживанні відповідача у вказаному житловому будинку.
На виконання ухвали суду про витребування доказів, Немишлянським ВП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області надана відповідь від 06.12.2016 року, згідно з якою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, із заявами про перешкоджання у проживанні у житловому будинку за адресою: м. Харків. пров.Делегатський, 7 не звертався.
Крім того, КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 20» надано суду відповідь про те, що до вказаної медичної установи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з серпня 2011 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався, виклики лікаря додому не зареєстровані.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком № 7 по пров. Делегатський у м. Харкові шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком.
За усною заявою представника позивача суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням - будинком з надвірними спорудами, розташованими за адресою: м. Харків, провулок Делегатський, 7.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя Федорова О.В.