Справа № 188/805/15-ц
Провадження № 2/188/258/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1, дов. № 21 від 13.04.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, що надійшла до суду 18.03.2016р., просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти з урахуванням інфляції та 3% річних в сумі 4 794, 37 грн. та сплачені ним судові витрати в сумі 657, 72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.08.2014 року позивач з відповідачем уклав усний договір поставки будівельного матеріалу. В підтвердження даної домовленості та своїх намірів щодо виконання умов договору позивач передав відповідачу 10 000, 00 грн., про що відповідачем 04.08.2014р. власноручно написана розписка. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався придбати будівельний матеріал та доставити його протягом двох тижнів. Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань та передав частину грошових коштів у розмірі 4 500, 00 грн. третій особі, яка і виконала зобов'язання у повному обсязі, а з залишкової грошової сум ним повернуто лише 2 500, 00 грн., решту до цього часу так і не було повернуто, що і зумовило звернення позивача до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала збільшені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 13.06.2016р. зазначив, що збільшені позовні вимоги визнає в повному обсязі, зобов'язався протягом місяця повернути кошти позивачу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2014 року між ОСОБА_3 (надалі - покупець) та ОСОБА_2 (надалі - продавець (постачальник)) укладено усний договір поставки будівельного матеріалу, за умовами якого покупець передає продавцю 10 000, 00 грн., а продавець в свою чергу зобов'язався придбати та доставити будівельний матеріал (ракушняк) протягом двох тижнів покупцю.

За умовами цієї угоди покупець повинен сплатити продавцю вартість будівельного матеріалу в розмірі 10 000, 00 грн.

Того ж дня, 04.08.2014р. на виконання вказаного договору позивач сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000, 00 грн.

Відповідач отримав зазначені грошові кошти в розмірі 10 000, 00 грн., про що ним була власноручно написана розписка (а.с. 8).

Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань та передав частину грошових коштів у розмірі 4 500, 00 грн. третій особі, яка і виконала зобов'язання у повному обсязі, а з залишкової грошової сум ним повернуто лише 2 500, 00 грн. В подальшому у розмові з позивачем відповідач пообіцяв повернути решту коштів, але на сьогоднішній день цього так і не зробив, що і є причиною спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає з суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як встановлено в судовому засіданні, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, відповідно до вимог укладеного договору позивач виконав свої зобов'язання та передав кошти відповідачу на придбання та поставку будівельного матеріалу у встановлений строк.

Разом з тим, відповідач визнав факт того, що у строки, обумовлені вказаним договором, він свої зобов'язання не зміг виконати та передав частину грошових коштів третій особі, яка і виконала взяті ним зобов'язання у повному обсязі.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

До того ж, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 902 ЦК України).

Отже, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується відповідачем, свої зобов'язання за договором відповідач не виконав, їх виконала третя особа, тоді як такі умови договір не передбачав.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також при проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 570, 571 ЦК України, ст.ст. 3, 57-60, 79, 83, 88, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (52700, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (52700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 4 794 (чотири тисячі сімсот дев'яносто чотири) грн. 37 коп., витрати на оплату судового збору в сумі 657 (шістсот п'ятдесят сім) грн. 72 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра