Справа № 139/1118/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

29 грудня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

На підставі договору купівлі-продажу на домоволодіння, позивачу належить будинок по вул. Пушкіна, 2 в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області, у якому зареєстрований, зокрема, відповідач у справі ОСОБА_2, який за місцем реєстрації не проживає з березня 2015 року. Оскільки, відповідач добровільно не знімається з реєстрації, не несе витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, не є членом їх сімї, тому позивач за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом звернувся до суду.

Представник позивача у судове засідання не зявилася. 19 грудня 2016 року подала до суду заяву, у якій просила закінчувати розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, не заперечила проти винесення заочного рішення (а.с. 28).

В судовому засіданні 19 грудня 2016 року представник позивача пояснила, що в 1995 році вони з чоловіком викупили в КСП «Дністер» житловий будинок по вулиці Пушкіна, 2 в с. Наддністрянське. В травні 2012 року їх спільна дочка разом із чоловіком ОСОБА_2 та тоді ще одним онуком переїхали жити до них, а тому вони зареєстрували їх всіх, в т.ч. і відповідача, в своєму будинку. ОСОБА_2 періодично то проживав, то не проживав у них, а у березні 2015 року остаточно залишив свою дружину, а їх дочку, з дітьми і з тих пір живе в Закарпатській області у своїх батьків. 21 жовтня 2015 року шлюб її доньки з відповідачем припинено. Задля вільного розпорядження своїм будинком, просить визнати ОСОБА_2 таким, що вратив право користуватися житловим будинком.

Відповідач у судове засідання не зявився. Судові повістки із зареєстрованого місця проживання повертаються із відміткою, що він у с. Наддністрянське не проживає. (а.с. 29-30).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Позивач зазначив адресу проживання відповідача с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області, вул.. Пушкіна, 2 (а.с. 2). Відповідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області (а.с. 17), відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 із 07 травня 2012 року.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (абзац 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України).

Положення частини п'ятої статті 74 ЦПК України щодо зміни порядку виклику та повідомлення осіб, які беруть участь у справах, про судовий розгляд позовів і скарг без їх присутності у судових засіданнях, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року.

Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи.

Допитані судом свідки ОСОБА_3 та Голова тюк ОСОБА_4 суду пояснили, що вони односельці і сусіди ОСОБА_1, а тому їм достеменно відомо, що понад рік його колишній зять ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Право на повагу до житла визначено і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, договором купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 5-6) стверджується, що ОСОБА_1 є власником будинку по вул. Пушкіна № 2 в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Як стверджує представник позивача, ОСОБА_2 після укладення шлюбу із її дочкою ОСОБА_5, за їх з чоловіком згодою зареєструвався у належному ОСОБА_1 житловому будинку.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було припинено 21 жовтня 2015 року (а.с. 9).

Текстом судового рішення стверджуються пояснення представника позивача та свідків, що починаючи з березня 2015 року відповідач припинив проживання у житловому будинку ОСОБА_1

Довідкою виконавчого комітету Наддністрянської сільської ради № 1122 від 18 листопада 2016 року (а.с. 7) та актом обстеження матеріально-побутових умов позивача у справі від 18 листопада 2016 року (а.с. 8) доводиться, що ОСОБА_2 на території сільської ради не проживає більше року.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, відповідач втратив право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності за місцем реєстрації понад строки, встановлені в ст. 71 ЖК України (шість місяців), та не проживаючи у будинку по вул. Пушкіна № 2 в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області, що належить позивачу.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Із пояснень представника позивача у судовому засіданні 19 грудня 2016 року та наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ОСОБА_2 ще до розірвання шлюбу припинив спільне проживання із ОСОБА_5, не несе витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового, або майнового права та інтересу.

Наведені вище норми цивільного законодавства України свідчать про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть (ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із цим позовом позивачем було сплачено 551 гривню 20 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 47, 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 10, 57, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком по вул. Пушкіна № 2 в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ______________