У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., КасьянаО.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Медіфаст» (далі - ТОВ «Медіфаст») про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 лютого 2015 року каретою швидкої допомоги він був доставлений в кардіологічне відділення ЛШМД м. Маріуполя, де його родичам повідомили про важкий стан його здоров'я у зв'язку з чим необхідно було провести медичну процедуру - стентування вартістю 32 000 грн, яку зроблять хірурги ТОВ «Медіфаст». Його син ОСОБА_5 надав згоду на дану операцію у відповідача та сплатив 31 178 грн за проведення таких медичних процедур. Після операції він продовжував лікуватись в ЛШМД м. Маріуполя та витратив на медикаментозне лікування ще 5 158 грн. Вважав, що ТОВ «Медіфаст» порушило умови договору на виконання медичних послуг: не надало йому інформацію про медичну послугу, не повідомило його про характеристику стенту, протипоказань до його застосування, можливих побічних явищах. Після ознайомлення з інформаційним контрактом ТОВ «Медіфаст» йому стало відомо, що відповідач зобов'язується надати високопрофесійне лікування пацієнту, забезпечити необхідне медичне лікування, достатній догляд. Вважає, що з боку відповідача зобов'язання виконані не в повному обсязі, оскільки після процедури стентування він проходив лікування в ЛШМД м. Маріуполя, а не в клініці «Медіфаст», та за власні кошти лікувався, хоча саме відповідач повинен був забезпечити його медикаментозним лікуванням в повному обсязі. Також діями відповідача йому спричинена моральні шкода, яка полягає в тому, що він переніс стрес, при наявності важкої хвороби він не отримав достовірну інформацію про медичні послуги, він нервував, погано спав, погано себе почував, знаходився в стресовому стані. Посилаючись на вищевикладене, просив стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 5 158 грн, яку він поніс внаслідок ненадання достовірної інформації про медичні послуги та неналежне медичне обслуговування та моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, а також просив суд зобов'язати відповідача надати інформацію, що стосується проведених відносно нього медичних процедур.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, при цьому правильно зазначивши, що ОСОБА_4 не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог, і зокрема, не звертався до клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України для здійснення клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги та медичних послуг при його лікуванні у ТОВ «Медіфаст», що передбачено Порядком контролю якості медичної допомоги, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 вересня 2012 року № 752.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Т.П. Дербенцева О.П. Касьян