АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 березня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 червня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року.

Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з матір'ю.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем обов'язків щодо утримання дитини та можливість сплати останнім аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-х років, просила стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини у розмірі 2 400 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х років .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 11 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.Стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_1 до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи з дня подачі позову, а саме з 11 лютого 2016 року по 18 вересня 2016 року включно. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ч.1 п.1 ст. 367 ЦПК України визначено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши позивачку, яка підтримала свою апеляційну скаргу, відповідача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На час розгляду справи проживають окремо .

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з встановлених по справі обставин та наданих відповідачем доказів вбачається, що останній на час розгляду справи працює та має регулярний щомісячний дохід у вигляді нарахованої заробітної плати, а тому вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь у твердій грошовій сумі не відповідає вимогам закону. Інших обставин, що мають істотне значення для визначення аліментів у твердій грошовій сумі районним судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з даними висновками районного суду та вважає їх законними та обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлений судом розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, узгоджується з положеннями ч.1 ст. 182 СК України та відповідає обставинам справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З долученої до матеріалів справи довідки про доходи, убачається, що ОСОБА_2 працював у ПП «Віліса» з 01 травня 2015 року по 14 липня 2015 року на посаді головного лікаря. Нарахована заробітна плата за травень - червень 2015 року складала по 1250 грн. за кожен місяць (а.с.22).

Відповідно до даних довідки від 08 червня 2016 року ОСОБА_2 працює на посаді лікаря-стоматолога в приватному підприємстві «Дент-Юніверсал» з 02 березня 2016 року, а його посадовий оклад складає 1400 грн. (а.с.43).

Отже, матеріалами справи доведено, що на час прийняття судом рішення, ОСОБА_2 працював, мав регулярний, постійний дохід, а тому у відповідності положень ст.183 СК України районний суд обґрунтовано визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання їх дитини, у співвідношенні до його частки заробітку (доходу).

З огляду на викладене, та обставина, що раніше відповідач на постійній основі не працював по справі правового значення не має й підстав до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, не дає.

Разом з тим, у рішення районного суду необхідно внести зміни, враховуючи таке.

Відповідно до положень ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи відсутність у резолютивній частині судового рішення обмеження мінімального розміру стягнутих аліментів, передбачених ч.2 ст.182 СК України, колегія суддів вважає за необхідне доповнити другий абзац резолютивної частини рішення після слів: на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, наступним: «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», а далі за текстом.

В решті рішення районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 березня 2016 року змінити.

Доповнити другий абзац резолютивної частини рішення після слів: на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, наступними : «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», а далі за текстом.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/1974/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7011/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.