АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1025/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків Черкаської міської ради» про визнання членом сімї та визнання права користування квартирою, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом до Черкаської міської ради, посилаючись на те, що 29 травня 2015 року померла ОСОБА_7, яка була рідною сестрою позивачки.

07.02.1996 року ОСОБА_7 зареєструвалася та почала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з їхньою мамою. Після смерті матері у 2003 році ОСОБА_7 проживала у вказаній квартирі сама.

В звязку зі станом здоровя ОСОБА_7 практично не виходила з квартири. У звязку з погіршенням стану здоровя з 27.02.2012 року по 04.03.2012 року вона перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги. Після виписки з лікарні у звязку з потребою ОСОБА_7 у постійному сторонньому догляді ОСОБА_6 вселилася до квартири АДРЕСА_1 та почала проживати разом з сестрою.

Позивачка доглядала за сестрою, вела з нею спільне господарство, готувала їй їжу, придбавала потрібні їй ліки та забезпечувала її усім необхідним.

У звязку з тим, що через надмірну вагу в останні роки життя ОСОБА_7 не виходила з квартири, вона так і не зареєструвала місце проживання позивачки у вказаній квартирі

На підставі викладеного ОСОБА_6 просила суд визнати її членом сімї ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_6 право користування квартирою № 66 по вул.. Академіка Корольова, 16 у м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, членом сімї ОСОБА_7, яка померла 29.05.2015 року.

Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування квартирою № 66 по вул.. Академіка Корольова 16 у м. Черкаси.

В апеляційній скарзі Черкаська міська рада вказує, що рішення є незаконним, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначене рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач тривалий час проживала разом із ОСОБА_7, вела з нею спільне господарство, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і при цьому виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що квартира АДРЕСА_1 була надана на склад сімї дві особи: ОСОБА_8 та його дружину ОСОБА_9.

21.05.1994 року ОСОБА_8 помер.

З 07.02.1996 року ОСОБА_7 була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі № 66 разом з її матірю, ОСОБА_9. Після смерті останньої 19.07.2003 року залишилась проживати одна.

В період з 27.02.2012 року по 04.03.2012 року ОСОБА_7 перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги.

Як видно з Акту мешканців вищевказаного будинку № 16 по вул. Академіка Корольова у м. Черкаси, ОСОБА_6 проживає за вищевказаною адресою з березня 2012 року. Проживала зі своєю рідною сестрою ОСОБА_7 у звязку зі станом її здоровя, доглядала за нею і утримувала її матеріально так як вона була непрацездатною.

29.05.2015 року ОСОБА_7 померла.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, яка померла 29.05.2015 року, за життя не набула права власності на спірну квартиру, із письмовими заявами про вселення позивачки або будь-яких інших осіб у квартиру до житлово-експлуатаційних організацій не зверталась. Відсутні і докази того, що померла ОСОБА_7 за життя висловлювала таку згоду.

Більше того ОСОБА_6, за життя та після смерті сестри, була зареєстрована і мала постійне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 і знята з реєстрації була лише 29 березня 2016 року, тобто після рішення суду першої інстанції, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї за № 9553 від 13.04.2016 року, яка видана комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Центральний» та паспортними даними.

Отже суду не надано будь-яких переконливих доказів того, що позивачка фактично змінила у 2012 році своє постійне місце проживання

Відсутні в матеріалах справи і докази того, що ОСОБА_6 вела спільне господарство із своєю сестрою. Наданий до позову Акт від 31 липня 2015 року, складений мешканцями будинку № 16 по вул. Академіка Корольова в м. Черкаси лише підтверджує те, що позивачка доглядала за своєю сестрою та утримувала матеріально. Отже немає підстав визнати ОСОБА_6 членом сімї померлої ОСОБА_7

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши всі наявні докази в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання її членом сім'ї померлого наймача та визнання права користування квартирою.

Таким чином, у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2016 року скасувати, ухваливши по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до Черкаської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків Черкаської міської ради» про визнання членом сімї та визнання права користування квартирою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Черкаської міської ради 535 грн. 92 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :