Справа №636/142/16-ц
Провадження № 2/636/476/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним і відмови у позові, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, який уточнив в ході судового розгляду, про стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договорами позики, втрати коштів від інфляції, 3% річних та сплаченого ним судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на надану йому відповідачем розписку, згідно до якої останній 20.04.2008 року отримав від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 4500 доларів США, яку повинний був повернути не пізніше 20.04.2013 року. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернув зазначені кошти, тим самим порушив умови укладеного між сторонами договору позики. Просить суд стягнути на його користь суму боргу за договорами позики в розмірі 117000 гривень основного боргу (4500 доларів США в еквіваленті у гривнях станом на день подачі позову до суду), 80262 гривні інфляційна втрата коштів і 9587 гривень 60 копійок 3% річних у відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України, та сплачений нею судовий збір в розмірі 3097 гривень, а разом 209947 гривень 60 копійок.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, та відхиляючи зустрічні вимоги і посилання відповідача на укладання правочину під впливом насильства вказував на відсутність будь-яких доказів, фактів та обставин наданих відповідачем в підтвердження цього.

Відповідач позов не визнав і заперечуючи проти позову та наполягаючи на вимогах зустрічного позову, вказував на те, що надана позивачем розписка не є підтвердженням договору позики, а вказує на примусове її написання у звязку із находженням в цей час у секті ОСОБА_3. В період часу з 1998 по 2012 роки він знаходився у психологічній залежності від лідера цієї секти, в ситуації психологічного пресингу, загрози фізичної розправи, фізичного і психологічного виснаження. У нього були подавлені здібності до критичного мислення і адекватного оцінювання ситуації, у звязку з чим він не міг правильно сприймати та повною мірою усвідомлювати наслідки своїх дій. Видаючи розписку він діяв проти справжньої своєї волі. Особи, які здійснювали на нього в цей час психологічний тиск та використовували його стан за вироком Київського районного суду міста Харкова від 07.10.2013 року визнані винними у скоєні ряду злочинів та засудженні до позбавлення волі. Тому просить визнати правочин оформлений його розпискою від 20.04.2008 року недійсним, як вчинений під впливом насильства, і в позові відмовити.

Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено в ході судового розгляду справи позивач, у квітні 2008 року дійшовши усної згоди по всім питанням договору позики з ОСОБА_2, з яким його познайомила спільна знайома і якій він довіряв, дав йому в борг грошову суму в розмірі 4500 доларів США, про що той в письмовій формі взяв на себе зобовязання повернути вказану суму не пізніше 20.04.2013 року. Це підтверджується письмовою розпискою складеною власноруч відповідачем 20.04.2008 року, в момент передачі йому грошей.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Неодноразово позивач звертався до відповідача з приводу отримання назад своїх коштів, однак на даний час в добровільному порядку ОСОБА_2 позику не повернув.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До цього часу, в встановлений домовленістю термін, грошові кошти в розмірі, вказаному у розписці, відповідач позикодавцеві не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобовязання.

За правилами ст.1051 ЦК України якщо договір позики був укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Це положення не стосується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідач не надав жодних доказів щодо написання та видачі розписки в підтвердження договору позики, під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Його посилання на те, що гроші він отримував і розписку видав під впливом насильства, нічим не підтверджується і є безпідставними. Звернення відповідача до органів міліції не як не повязано з договором позики, за яким позивач звернулася до суду. За вироком суду на який посилається відповідач, дані обставини не були предметом кримінального провадження, більш того на запит суду орган досудового розслідування надав вичерпну відповідь, що обставини правочину за борговою розпискою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудовим слідством не досліджувалися, тому наведені ствердження відповідача є по суті спробою оспорити договір позики в непередбачений законом спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10.11,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.526, 610-612, 625, 626-631, 1046-1051 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 22.05.1977 року в місті Чугуєві, зареєстрованого в якості жильця і фактично проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1,(ІНПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, грошову суму за договором позики від 20.04.2008 року: 117000 гривень (еквівалент 4500 доларів США по курсу до національній валюті на момент подачі позов до суду) основного боргу, втрати від інфляції 80262 гривні, 3% річних 9587 гривень 60 копійок та сплачений судовий збір в розмірі 3097 гривень 60 копійок, а разом 209947(двісті девять тисяч девятсот сорок сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляції.

Суддя: підпис.

Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.

Суддя: