справа № 760/2979/16-ц
провадження № 2/760/2778/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
За участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармалінк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи звільненою з посади директора товариства, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
15.02.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фармалінк» про визнання особи звільненою з посади директора товариства.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 23.04.2015 вона була обрана на посаду директора ТОВ «Фармалінк» (далі-товариство) за сумісництвом, на підставі рішення загальних зборів учасників товариства.
Позивач є учасником товариства та володіє 34% у статутному капіталі.
У зв'язку з неможливістю суміщати основну роботу з посадою за сумісництвом, 20.10.2015 вона написала заяву про звільнення за власним бажанням, відповідно до статті 38 КЗпП.
Вищезазначену заяву про звільнення позивач направила на адресу відповідача рекомендованим листом, однак жодної відповіді щодо згоди або не згоди про її звільнення вона не отримала.
У зв'язку з цим, після відпрацювання передбачених законом двох тижнів, наказом від 04.11.2015 № 04/11/2015 позивач звільнилась з посади директора, відповідно до статті 38КЗпП.
Позивач зауважила, що відповідач вищезазначений наказ не скасував та не оспорив. З 04.11.2015 вона припинила трудові відносини з ТОВ «Фармалінк», заробітна плата їй не нараховується.
Однак, станом на момент звернення до суду з позовом вона без законних підстав не виключена учасниками товариства з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, як керівник ТОВ «Фармалінк».
ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки вони порушують її права та призводять до неправомірного покладення на неї обов'язків посадової особи «Фармалінк», з яким у неї припинені трудові відносини.
У зв'язку з тим, що її заява про звільнення тривалий час не була розглянута відповідачем, вона направила учасникам загальних зборів товариства, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення про скликання загальних зборів товариства.
ОСОБА_3 проігнорував відповідне повідомлення, а ОСОБА_4 отримав повідомлення, однак не з'явився на позачергові збори учасників.
У зв'язку з цим позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати її звільненою з посади директора ТОВ «Фармалінк» на підставі статті 38 КЗпП України згідно з наказом № 04/11/2015 від 04.11.2015.
У ході судового розгляду справи суд залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.
Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивача та його представника, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
ТОВ «Фармалінк» є юридичною особою, керівником якої є ОСОБА_1, учасниками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Цей факт встановлений на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7-20).
20.10.2015 позивач написав заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 04.11.2015 з урахування двох тижнів відпрацювання (а.с. 27).
04.11.2015 позивач видав наказ №04/11/15 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Фармалінк» з 04.11.2015 з урахуванням двох тижнів відпрацювання (а.с. 29).
Позивач направив на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників товариства, що підтверджується фіскальними чеками УАППЗ «Укрпошта» від 30.11.2015 та описами вкладень в цінні листи (а.с. 23).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 отримав вищезазначене повідомлення 04.12.2015, а ОСОБА_3 повідомлення не отримав, оскільки конверт був повернутий без вручення адресату (а.с. 24-26).
ОСОБА_1 працює в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва на посаді медичної сестри стоматологічного відділення філії № 4 з 24.11.2015 (наказ № 1399-к від 23.11.2015). Цей факт встановлений на підставі довідки начальника відділу кадрів Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва № 73 від 24.03.2016 (а.с.41).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі з таких підстав.
Відповідно до статті 43 Конституції кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що право на звільнення за власним бажанням за загальним правилом мають усі без винятку працівники, незалежно від посад, які вони обіймають, та сфери їхньої діяльності.
Працівник відповідно до частини першої статті 38 КЗпП має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово (у заяві) за два тижні. Зазначений строк обраховується не з дати, вказаної у самій заяві, а з дати фактичного попередження роботодавця чи посадової особи, яка є уповноваженим представником роботодавця.
З матеріалів справи випливає, що позивач повідомив ТОВ «Фармалінк» про намір звільнитися у межах строку, визначеного законом.
Обставиною, що підтверджує факт попередження та дату, з якої обраховується двотижневий строк попередження, є заява ОСОБА_1 від 20.10.2015.
Однак відповідач станом на момент звернення до суду з позовом заяву про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 не розглянув та з займаної посади позивача не звільнив.
Відповідно до вимог норм чинного законодавства після закінчення строку попередження про звільнення за власним бажанням працівник має право припинити роботу. У цьому випадку трудовий договір вважається розірваним з моменту припинення роботи, а не з дня видання роботодавцем наказу про звільнення.
Останнім днем роботи, тобто днем звільнення при розірванні трудового договору за ініціативою працівника, є той же день тижня, у який працівник попередив про це роботодавця письмово.
Враховуючи те, що позивач повідомив учасників товариства про намір звільнитися за власним бажанням у строки визначені законом, суд вважає що трудові правовідносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Фармалінк» припинилися.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК України, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Керуючись статті 43 Конституції, статті 38 КЗпП, статтями 3-11, 18, 57-61, 74, 79, 88, 157-196, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармалінк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи звільненою з посади директора товариства - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_1 звільненою з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармалінк» на підставі статті 38 КЗпП України згідно з наказом № 04/11/2015 від 04 листопада 2015 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармалінк» на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко