АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3285/16 Справа № 199/6318/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ремеза В.А.

суддів Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року за позовом ПАТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 22.10.2012р. з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Тойота» номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4

Відповідно до полісу № АВ/6509735 від 15.05.2012р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», яке 08.04.2015р. здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 у розмірі 29 302,77грн.

Оскільки ОСОБА_2 не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у передбачений законом строк, то він повинен відшкодувати шкоду в порядку регресу на підставі статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За цих підстав ПАТ «Страхова компанія «Країна» просило стягнути з відповідача на свою користь у порядку регресу суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування в розмірі 29 302,77грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Країна» задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» в рахунок відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, 29 302,77грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 293,03грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням по справі нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 жовтня 2012 року в с. Спаське, Новомосковського району, відбулася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4

В результаті вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2012р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно зі страховим полісом № АВ/6509735 від 15.05.2012р. на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна».

08.04.2015р. ПАТ «Страхова компанія «Країна» здійснило ОСОБА_4 відповідно до його заяви виплату страхового відшкодування в розмірі 29 302,77грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повідомив страховика в строк та в порядку, визначеному законом, про настання ДТП.

Однак з таким висновком погодитись неможна з наступних підстав.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17.02.2011р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте вказані зміни що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Разом з тим у дорожньо-транспортній події, яка трапилася 22.10.2012р. в с. Спаське, Новомосковського району, за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 факт настання страхового випадку ніким не оспорюється.

Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15

Таким чином суд першої інстанції неправильно застосував положення підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 і підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неправильного вирішення спору, а тому рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про відмову ПАТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року скасувати.

ПАТ «Страхова компанія «Країна» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: