Ширяївський районний суд Одеської області
11.04.2016 Справа №: 518/1805/15-ц Провадження № 2/518/400/2016
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року Ширяївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді Николайчука В.О.,
при секретарі Шевчук І.П.
за участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши в судовому засіданні в смт. Ширяєве Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача та стягнення коштів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить про захист прав споживача та стягнення коштів. В обґрунтування свої вимог зазначає, що 30.11.2010 року у місті Одесі він уклав з відповідачем- ТОВ «Авто Просто» угоду № 332514 з додатками, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах. Угода була укладена з метою придбання легкового автомобіля CheryTiggo на суму 110320 грн. Певний час позивач сплачував внески за автомобіль, однак, так і не отримавши його, подав заяву про розірвання угоди та повернення сплачених внесків. Згідно умов угоди, а також п.п. З, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем певних послуг, а позивач є їх споживачем. Керуючись ст. 4 угоди та п. 13.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди, 30.09.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання угоди та вимогою про повернення сплачених коштів. Листом від 21.10.2015 року відповідач повідомив, що угода вважається розірваною, однак кошти не повернув, посилаючись на те, що перед ним в черзі є 21 учасник, які розірвали угоду раніше, а кошти повертаються згідно пріоритетів, зазначених у п.п. 13.4 та 13.5 додатку № 2 до угоди з ОСОБА_2 для повернення коштів, який складається з 5% загальної суми, яка надходить щомісяця до ОСОБА_2 групи. При цьому відповідач зазначив, що з усіма учасниками він діє виключно на умовах обопільно укладеної угоди га чинного законодавства України. Відповідно до п. 14.1 ст. 14 додатку № 2 до угоди сторони домовляються, що наслідки невиконання зобовязань сторін за угодою регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства. Пунктом 13.4.2 ст. 3 додатку № 2 до укладеної угоди визначено порядок повернення коштів учаснику, за яким формуються черги учасників, відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надасться тому учаснику, який перший подав заяву про розірвання угоди, У ст. З угоди зазначено, що ОСОБА_3 зобов'язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, передбачені угодою. Натомість у договірних умовах встановлено лише порядок повернення, а строк виконання зобов'язання з повернення учаснику чистих внесків у зв'язку із розірванням угоди - не зазначено. При цьому, строку повернення коштів зазначено не було. Водночас, ні в угоді ні у додатках до неї строк виконання зобовязань по поверненню чистих внесків за розірваною угодою не встановлено, а тому просив відповідача повернути чисті внески на протязі тридцяти днів з моменту отримання повідомлення про розірвання угоди, але не пізніше 31 жовтня 2015 року.
Встановлюючи строк повернення коштів, позивач керувався положеннями ст. 530 ЦК України, згідно яких якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлено або визначено моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із актів цивільного законодавства. Встановлені у п. 13.4 додатку № 2 до угоди пріоритети (черговість) повернення коштів учасникам, що розірвали угоди, не можна вважати встановленням строку або терміну такого повернення, так як відповідно до визначення законом (ст. 251 ЦК України) цих понять, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка мас юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦК України строки та терміни визначаються роками, місяцями, тижнями, днями або годинами та календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, відповідно. Відтак пріоритети або черговість повернення коштів не є ані строком ані терміном у розумінні цих понять, встановлених законом. Відповідач у строк, встановлений законом, сплачени внесків не повернув і до сьогодні не вчинив жодних дій з виконання своїх договірних зобовязань в цій частині. Такими діями (бездіяльністю) відповідач порушив норми ЦК України, а також права споживача, що полягає у наступному:
- статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Тобто, виконання зобовязань регламентується договірними умовами та одночасно нормами ЦК України та іншими актами цивільного законодавства;
- відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів;
Окрім вище зазначених порушень - строку на повернення коштів за розірваним договором та укладання угоди поза торгівельним або офісним приміщенням, відповідач порушує Ліцензійні умови з частині формування фонду для повернення коштів, який, як зазначено у його листі, формується за рвхунок 5% відрахувань із коштів, сплачених учасниками системи до фонду групи, в той час як за вимогами закону цей фонд має формуватись виключно за рахунок адміністратора придбання у групах. Так, Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-IV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно зо якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 112 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування ; фінансових активів для придбання товарів у групах"). Пунктом 3 прикінцевих положень Закону України від 2 червня 2011 року № 3462-ІУвід 2 червня 2011 року № 3462-IV „Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання фінансових послуг", фінансовим установам надано термін протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність з вимогами цього Закону. Отже, з 9 січня 2013 року діяльність ТОВ «Авто Просто» має відповідати вимогам закону, які конкретизовані у Ліцензійних умовах та визначають у цій частині наступне: відповідно до п.п. 5.11, 5.12 ст. 5 Ліцензійних умов Ліцензіат повинен сформувати та підтримувати резервний капітал у розмірі, встановленому установчими документами ліцензіата, але не менше 15 відсотків його статутного капіталу. До досягнення встановленого установчими документами ліцензіата розміру резервного капіталу розмір щорічних відрахувань не може бути меншим ніж 5 відсотків від суми чистого прибутку ліцензіата за рік. Резервний капітал ліцензіата може бути використаний виключно на покриття можливої нестачі коштів для придбання товарів у групах у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань учасниками групи; на повернення коштів учаснику групи у разі розірвання договору про адміністрування. Окрім порушення відповідачем прав споживача, неповерненням належних коштів згідно умов договору та у порядку, передбаченому законом, ТОВ «Авто Просто» одночасно створює обмеження користування позивачу цими коштами, порушує право на захист власності, яке полягає у вільному її володінні та заборону в обмеженні цього права, що передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до ст. 26, ч. 1 ст. 27 Віденської Конвенції 1986 року «Про право міжнародних договорів», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція застосовується судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення та доповнення до пояснень по справі, та пояснив, що за пять років по первинному договору він майже виплатив суму за автомобіль. Але ТОВ «Авто Просто» в черговий раз підвищує суму внеску за автомобіль. У нього закінчився вичерпався запас довіри до даної організації. На підставі викладеного та з урахуванням наданих заперечень та доповнень до заперечень, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача до судового засідання не зявився. Згідно до поданої заяви позов не визнає; правове обгрунтування викладене в письмових запереченнях. Зазначає, що Угода містить опис послуг, що надаються ТОВ "ОСОБА_3 просто". Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Угоди. Таким чином позивачу до підписання Угоди довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Даний факт є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету Угоди, так і щодо його прав та обов'язків за Угодою.
Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов'язків за Угодою виступає п. 13.8. Додатку №2 до Угоди (Правил функціонування ОСОБА_4), відповідно до якого, "якщо Учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання Угоди, такому Учаснику повертаються вся сума коштів, внесена ним на рахунок ОСОБА_3. Тобто, підписавши Угоду Учасник має 7 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник має повідомити ОСОБА_3 шляхом подання заяви до центрального офісу. Неподання своєї заяви про розірваная Угоди за п. 13.8. Додатку №2 до Угоди та підпис позивача на Угоді та Додатках до неї є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Угоди і Додатків до неї, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов. Таким чином, умови надання позивачеві послуг на підставі Угоди та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в Угоді та Додатках до неї. Тому відповідач вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. В березні 2015 року позивач звернувся до ТОВ Авто Просто з заявою про розірвання Угоди № 332514 від 30.11.2010 року. У відповідь ТОВ Авто Просто направило на адресу позивача лист в якому підтвердило розірвання Угоди та повідомило про наслідки такого розірвання. Згідно положень ст.13 Додатку № 2 до Угоди поверненню підлягають лише сплачені Чисті внески. Відповідно до п.13.3 ст.13 Додатку №2 до Угоди - "сума Чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив ОСОБА_3 про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох Цілих Чистих внесків." Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди «Учасник уповноважує ОСОБА_3 щомісяця здійснювати відрахування в розмірі 5 % від кожного сплаченого Чистого внеску до ОСОБА_2 для повернення коштів». Відповідно до п.п. 13.4.2 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди «ОСОБА_2 для повернення коштів ОСОБА_3 повертає Чисті внески, дотримуючись наступних пріоритетів: В наступну чергу повертаються Чисті внески тим Учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому пункті. При цьому пріоритет у групі надається тому Учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання Угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома Учасниками, пріоритет надається Учаснику, номер Угоди якого є меншим. Пунктом 13.4.1. ст.13 Додатку № 2 до Угоди визначено відповідача по поверненню коштів учаснику має бути виконане з настанням черги учасника, яка формується відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надається тому учаснику, який перший подав заяву про розірвання Угоди, і ця подія - настання черги - має неминуче настати. Таким чином, угодою передбачено порядок повернення коштів. За Угодами про надання послуг з адміністрування фінансових активів, повернення Чистих внесків здійснюється у особливому порядку, порядку черговості, шляхом формування в кожній окремій групі учасників фонду для повернення внесків в оплату товару. Вказаний фонд формується за рахунок Чистих внесків (Періодичних платежів), що сплачуються учасниками відповідної групи та складає 5% від фонду групи у кожному місяці. Існування вказаного фонду викликано тим, що ТОВ Авто Просто не залишає у себе сплачені Чисті внески, а кожного місяця перераховує для оплати автомобіля учасникам, які отримали відповідне право. Черговість повернення сплачених Чистих внесків залежить від того, угода якого учасника в групі розірвана раніше. І це є повністю логічним та таким, що відповідає інтересам всіх учасників групи та робить їх рівними у правах по відношенню один до одного. Виключення складають непередбачувані обставини такі, як смерть учасника (його подружжя), отримання інвалідності, втрата роботи. Вказані обставини мають бути підтверджені відповідними документами, про що вказано в Угоді. Такий особливий порядок повернення чистих внесків викликаний специфікою функціонування надання послуг з адміністрування фінансових активів.
Специфіка полягає у фактичній відсутності у розпорядженні ТОВ Авто Просто коштів, оплачених учасниками групи за товар, оскільки наприкінці кожного місяця в кожній групі відбувається придбання товару та його передача у власність учаснику. Таким чином, якщо просто стягнути в порушення умов договору Чисті внески, буде штучно створено умови, за яких автомобіль у групі не придбається через відсутність коштів у фонді групи, до якої належав учасник та на користь якого були стягнуті чисті внески. ТОВ Авто Просто ліцензійними умовами заборонено поповнювати фонди груп за рахунок власних коштів. Відповідно, складеться ситуація, за якої стягнувши Чисті внески поза чергою, буде порушено право іншого учасника на отримання автомобіля, тобто порушується право того учасника, який належним чином виконує свої зобовязання. На дату написання цих заперечень відповідач перебуває в черзі на повернення коштів, тобто строк виконання зобовязання ТОВ Авто Просто по поверненню коштів ОСОБА_1 ще не настав, а отже звернення з вказаними вимогами є передчасним. Щодо укладання Угоди поза межами торгівельного приміщення позовні вимоги щодо стягнення неустойки позивач аргументує посиланнями на ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», проте такі посилання з вибірковим цитуванням норм Законодавства є лише підтвердженням неспроможності посилань позивача, оскільки згідно ч. З ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. З наведеного вбачається, що посилання на ч.ч. 4, 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо стягнення неустойки могли б мати місце, лише у випадку, коли Позивач звертався б до ТОВ «Авто Просто» з заявою про розірвання Угоди та повернення коштів протягом 14 днів з дати укладення правочину. Хоча ТОВ «Авто Просто» і не має жодних філій або представництв в розумінні ст. 95 ЦК України, однак Угоду № 310764 було укладено між позивачем та продавцем-консультантом ОСОБА_5 у приміщенні Автомобільного Центру, який знаходиться за адресою: Миколаївська дорога, 307-Б у м. Одеса. Вказане приміщення у АЦ було робочим місцем продавця-консультанта ОСОБА_6, що підтверджується Договором № А/Ж - 0103 суборенди нежитлового приміщення, а сама ОСОБА_6 діяла на підставі доручення, відповідно до якого її було уповноважено підписувати Угоди, предметом яких є надання послуг з придбання автомобіля через систему «АвтоТак» з клієнтами, що в цьому зацікавлені. З наведеного вбачається, що Угоду було підписано на робочому місці продавця-консультанта ТОВ «Авто Просто» в приміщенні Торгівельного центу, тобто даному випадку взагалі неможливо застосувати положення ч.ч. 4, 9 ЗУ «Про захист прав споживачів». Тому відповідач вважає, що вимоги позивача грунтуються на чинному законодавстві та укладеній Угоді; відсутні правові підстави для стягнення з відповідача будь-яких коштів; відповідачем взяті на себе обовязки виконувались та виконуються належним чином; Угоду розірвано за бажанням позивача станом на дату розгляду справи в суді строк виконання зобовязання відповідачем ще настав, тобто звернення до суду з позовом такого характеру є передчасним; положення ч.ч. 4, 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» за наведених обставин застосуванню підлягають; а отже, як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Як встановлено в судовому засіданні, 30.11.2010 року у місті Одеса позивач уклав з відповідачем - ТОВ «Авто Просто» угоду № 332514 з додатками, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах. Угода була укладена з метою придбання легкового автомобіля CheryTiggo на суму 110320 грн.
Певний час позивач сплачував внески за автомобіль. Згідно умов угоди, а також п.п, 3. 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем певних послуг, а позивач є їх споживачем.
Керуючись ст, 4 угоди та п, 13.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання угоди та вимогою про повернення сплачених коштів. Відповідач своїм листом повідомив, що 21.10.2015 року угода вважається розірваною, Однак кошти не повернув покладаючись на те, що в черзі с інші учасники, які розірвали угоди раніше. Кошти повертаються згідно пріоритетів, зазначених у п.п. 13.4 та 13.5 додатку 2 до угоди з ОСОБА_2 для повернення коштів, який складається з 5% загальної суми, яка надходить щомісяця до ОСОБА_2 групи. Пунктом 13.4.2 ст. 13 додатку № 2 до укладеної угоди визначено порядок повернення коштів учаснику, за яким формуються черги учасників, відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надається тому часнику, який перший подав заяву про розірвання угоди.
Таким чином згідно до укладеної угоди встановлено лише порядок повернення грошових коштів, а строк виконання зобов'язання з повернення учаснику чистих внесків у зв'язку із розірванням угоди - фактично не зазначено.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлено або визначено моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 251 ЦК України строком с певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦК України строки та терміни визначаються роками» місяцями, тижнями, днями або годинами та календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, відповідно.
Встановлені у п. 13.4 додатку № 2 до угоди пріоритети (черговість) повернення коштів учасникам, що розірвали угоди, не є встановленням строку або терміну такого повернення, так як пріоритети або черговість повернення коштів не є ані строком ані терміном у розумінні цих понять, встановлених законом.
Сторони навели судову практику вирішення спорів даної категорії, і вона є досить різною. У звязку з цим є доречним звернутися до практики Європейського суду з прав людини. При неоднозначності судової практики Європейський суд дотримується позиції стосовно пріоритету інтересів позивача. Так, по справі Сєрков проти України у рішенні від 07.07.2011 року Європейський суд дійшов висновку про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у зв'язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, відповідно, не відповідало вимозі «якості» закону, що мало наслідком його суперечливе тлумачення Верховним Судом, та, у зв'язку з тим, що судами всупереч національного законодавства не було застосовано підхід, який був би сприятливішим для заявника, коли у його справі законодавство припускало неоднозначне тлумачення. Той принцип, що суд має виходити із інтересів споживача, які гарантуються державою, враховуючи юридичну вразливість громадян порівняно із юридичними особами- контрагентами, слідує і з принципу верховенства права, передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 ЦК України у вигляді таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, а також ст. ст. 5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» про забезпечення захисту прав споживачів державою та здійснення такого захисту судом. Так, у рішенні ЄСПЛ від 19.02.2009 року по справі Христов проти України, зазначено: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті б Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав».
За таких умов суд вважає, що в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про захист прав споживачів» та зважити на те, що встановлені у п.-13.4 додатку № 2 до угоди пріоритети (черговість) повернення коштів учасникам, що розірвали угоди, не є встановленням строку або терміну такого повернення.
Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність адміністрування фінансових активів придбання товарів у групах віднесено до фінансових послуг.
Відповідно до ч. ч. 5, 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача - споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця.
Відповідно до п. 14.1 ст. 14 додатку № 2 до угоди сторони домовляються, що наслідки невиконання зобов'язань сторін за угодою регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.
Щодо посилання позивача на ту обставину, що згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа; та обов'язку продавця (виконавця) щодо повернення сплачених грошей без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. В даному випадку представник відповідача пояснив та надав суду докази того, що хоча ТОВ «Авто Просто» і не мас жодних філій або представництв в розумінні ст. 95 ЦК України, однак Угода була укладено між позивачем та продавцем-консультантом ОСОБА_5 у приміщенні салону, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307 Б, Зазначене приміщення було робочим місцем продавця-консультанта ОСОБА_7, що підтверджується Договором оренди нежитлового приміщення № А/Ж-0103 року, а сама продавець-коисультант діяла на підставі доручення, відповідно до якого її було уповноважено підписувати Угоди, предметом яких с надання послуг з придбання автомобіля через систему «АвтоТак» з клієнтами, що в цьому зацікавлені. З наведеного вбачається, що Угоду було підписано на робочому місці нродавця-консультанга ТОВ «Авто Просто» в приміщенні автомобільного салону.
Щодо підстав для повернення коштів позивачеві, то судом було наведене відповідне обгрунтування прийнятого рішення. І в даному випадку суд виходить не з приписів законодавства та наслідків його порушення щодо реалізації продукції (наданні послуг) поза торговельними або офісними приміщеннями.
Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги до ТОВ «Авто Просто» підлягають задоволенню, та відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209 215, 224-227 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалював, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: