СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1463/16-ц
Провадження № 2/306/651/16
Рядок статзвіту № 47
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

з участю секретаря Дичка О.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Свалявської РДА про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та дозволу на оформлення документів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд із позовом, в якому просять дозволити їм без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України та на їх в»їзд до держав Шенгенської угоди, зокрема Угорщини, Хорватії, Італії, Франції, Німеччини, Польщі, Словакії, Чехії, Австрії, Турції, Єгипту, Тунісу, Греції, Російської Федерації, Республіки Болгарії в період з 01.07.2016 року по 01.07.2017 року. Позовні вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який за рішенням Свалявського районного суду від 23 січня 2015 року розірвано. Від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_6, 04 листопада 2005 року. На даний час донька проживає разом з матір»ю. Позивачі мають намір в період з 01.07.2016 року по 01.07.2017 року разом з дитиною поїхати на відпочинок за кордон. Вважають, що така подорож матиме неабияке значення для її духового та фізичного розвитку, адже буде можливість оздоровити її в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дитини такого віку. Оскільки відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, тому просять позов задовольнити.

У судовому засіданні позивачі просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо надання дозволу ОСОБА_2 (бабусі дитини) на виїзд з дитиною за кордон, щодо виїзду дитини з ОСОБА_1 не заперечив.

Представник служби у справах дітей Свалявської РДА ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Проте позивачами не зазначено, в яку конкретно країну світу вони бажають виїхати з дитиною та необхідність такої поїздки.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, відповідач у добровільному порядку згідний надати згоду на тимчасовий виїзд малолітньої доньки за кордон, однак позбавлений такої можливості через перебування його за межами країни, що виключає наявність спору.

За таких обставин суд у позові відмовляє.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Свалявської РДА про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та дозволу на оформлення документів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Ж.В.Василиха