Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє через представника ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_7 380 020,00 грн у рахунок відшкодування шкоди, завданої неправомірним знесенням будинку літ. А-1 по АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 15 437 грн у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 грудня 2008 року ОСОБА_6 успадкував домоволодіння АДРЕСА_1.

28 січня 2009 року позивачем було оформлено право власності на вказане домоволодіння, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

01 червня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. за реєстровим № 2962, за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язався продати ОСОБА_7, а ОСОБА_7 зобов'язалася купити у ОСОБА_6 об'єкт нерухомості: земельну ділянку розміром не менше ніж 0,0464 га та домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору ОСОБА_7 передала, а ОСОБА_6 отримав 300 580,00 грн в якості авансу у рахунок наступного договору купівлі-продажу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 сплачений аванс у розмірі 300 580 грн.

На даний час позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18 квітня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Окрім того, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0497 га за вказаною адресою.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує, що відповідач протиправно знесла належний йому будинок, чим йому завдана шкода. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_6 надав суду акт, складений представниками Лоц-Кам'янського територіального комітету громадського самоврядування.

Відповідно до вказаного акта комісією встановлено, що будинок літ. А-1 по АДРЕСА_1 зруйнований повністю і всі будівельні матеріали від цього будинку вивезені. Будинок був зруйнований робітниками на прохання ОСОБА_7, яка проживає в будинку літ. В-2 по АДРЕСА_1.

Крім того, вказані обставини були встановлені ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання попереднього договору недійсним, а тому ці обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи за участю цих же сторін.

З указаного вбачається, що позивач відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України надав належні і допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

При цьому відповідачем попри положення ст. 1166 ЦК України не надано доказів на підтвердження того, що шкоди, спричиненої знесенням належного позивачу будинку, завдано не з її вини.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не довела суду, що шкоду завдано не з її вини, та не спростувала встановленого факту спричинення майнової шкоди, а тому апеляційний суд при ухваленні оскаржуваного судового рішення обґрунтовано виходив із того, що саме неправомірними діями відповідача по знесенню житлового будинку літ. А-1 по АДРЕСА_1 позивачу завдано шкоди, яка підлягає відшкодуванню у порядку, встановленому ст. 1166 ЦК України.

Колегія суддів також погоджується з розміром майнової шкоди, який визначений апеляційний судом з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Отже, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його відповідно до ст. 337 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє через представника ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана