Справа № 362/5895/14-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/2112/16 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 26 29.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Франслайт» про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору від 10 грудня 2011 року вона позичила відповідачу 32000 грн., що підтверджується розпискою.

Оскільки відповідач грошей не повертає, просила стягнути вказану суму з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що за своїм змістом розписка від 10 грудня 2011 року містить обов'язок відповідача внести 32000 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Франслайт» і не містить дати її повернення.

Установивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що між сторонами відсутні правовідносини за договором позики, доказів на підтвердження цього не надано у зв'язку з чим позов, як необгрунтований задоволенню не підлягає.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Вбачається, що позовні вимоги обгрунтовуються виникненням у сторін правовідносин за договором позики, що регулюються ст. ст. 1046, 1047, 1050 ЦК України, якими передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи та, як правильно встановлено судом першої інстанції, грошові кошти відповідач у борг не отримувала, що підтверджується представленою позивачем розпискою, за змістом якої між сторонами склалися інші правовідносини, ніж правовідносини за довоговорм позики.

Таким чином висновок суду про те, що позов необгрунтований відповідає матеріалам справи та вимогам закону, оскільки спірні правововідносини ст. ст. 1046, 1047, 1050 ЦК України, які вказані як на підставу для його задоволення, даними положеннями не регулюються.

Апеляційна скарга обгрунтовується тим, що передані відповідачу кошти остання зберегла без достатньої правової підстави, в зв'язку з чим позивач просила задовольнити апеляційну скаргу скасувавши рішення суду і задовольнити позов відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення фізичних, юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Статтею 303 ч. 1 цього Кодексу передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, оскільки таких вимог про стягнення грошових коштів, з підстав передбачених ст. 1212 ЦК України у суді першої інстанції не заявлялося, доводи апеляційної скарги заявлені з цих підстав перевірці в апеляційному порядку не підлягають, оскільки виходять за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді