Справа № 128/1908/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіній І.А.

при секретарі: Шеванюк О.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання такими, що втратили право користування житлом, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання такими, що втратили право користування житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 51 по вул. Шевченка (Леніна) в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області. Дане будинковолодіння належить позивачу на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 17 квітня 1970 року, посвідченим виконкомом Хижинецької сільської ради та зареєстрованим на його імя в КП «Вінницьке ООБТІ» за реєстровим № 960. Відповідно до виписки із погосподарської книги в будинку на даний час зареєстровані крім позивача, його син ОСОБА_4, а також відповідачі дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3. Проте відповідачі в житловому будинку, власником якого є позивач, не проживають. Відповідачка ОСОБА_2 з 1993 року, а ОСОБА_3Р з 2008 року. Даний факт підтверджується актом обстеження фактичного місця проживання від 21 квітня 2016 року, складеним комісією Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Відповідачі досить тривалий час в будинку не проживають, не займаються утриманням та ремонтом будинку, речей які належать їм в будинку немає. Незважаючи на той факт, що відповідачі в будинку не проживають, зніматися з реєстрації в ньому вони не бажають. На вимогу позивача знятися з реєстрації в добровільному порядку відповідачі відмовляються. Будучи зареєстрованими в будинку, відповідачі чинять позивачу перешкоди в користуванні власністю. Оскільки відповідачі не проживають в належному на праві власності будинку без поважних причин на те, більше одного року, однак з реєстрації добровільно не знімаються, чим чинять ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житлом. Таким чином, ОСОБА_1 як власник будинку не має можливості використовувати належне йому житло на власний розсуд.

Обставини, викладені в позовній заяві, змусили позивача звертатися до суду з відповідним позовом, відповідно до якого просить усунути йому перешкоди в користуванні належному йому житловим будинком з господарським будівлями та спорудами № 51 по вул. Шевченка (Леніна) в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком з господарським будівлями та спорудами № 51 по вул. Шевченка (Леніна) в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, за обставин, викладених в позовній заяві, просили позов задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, напередодні, через канцелярію суду надала суду заяву, якою просить справу розглядати у її відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3в судове засідання не зявилася, напередодні, через канцелярію суду надала суду заяву, якою просить справу розглядати у її відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 17 квітня 1970 року, посвідченим виконкомом Хижинецької сільської ради та зареєстрованим на його імя в КП «Вінницьке ООБТІ» за реєстровим № 960, володіє будинком, що знаходиться за адресою: с. Сокиринці вул. Шевченка (Леніна) № 51 Вінницького району Вінницької області.

Відповідно до виписки із погосподарської книги в будинку на даний час зареєстровані крім позивача, його син ОСОБА_4, а також відповідачі дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 (а.с.6-8).

З довідки № 267 від 21.04.2016 року виданою Сокиринецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 в будинку № 51 по вул. Шевченка (Леніна) с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області не проживає з 1993 року, а відповідач ОСОБА_3 не проживає з 2008 року (а.с.9).

З Акту обстеження фактичного місця проживання від 21.04.2016 року, при перевірці фактичного місця проживання встановлено, що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані по вул. Шевченка (Леніна) 51 в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області, але фактично не проживають ОСОБА_2 з 1993 року та ОСОБА_3 з 2008 року (а.с.10).

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини що виникають із житлових правовідносин, які регулюються ст. 316,319,321,391 ЦК України.

Так, в силу ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права безперешкодного володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За нормами ст. 319 ЦК України, за якою власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд;

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

У відповідності до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., судом забезпечується право на доступ до правосуддя, в звязку з чим суд вважає правомірним звернення до суду позивача, право на що гарантується принципами ст.124 Конституції України.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р.,гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Так само, як це передбачено ст.316-321,391 ЦК України.

У відповідності до ст. 1 Першого протоколу ЄКПЛ до поняття майна також відноситься і цілий спектр економічних інтересів, які потрапляють у сферу дії права власності, включаючи рухоме й нерухоме майно, майнові та немайнові інтереси.

Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням та ін.).

При цьому, суд враховує, що у відповідності до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном;

В силу ст. ст.71, 72 ЖК України право на користування житлом зберігається на відсутньою особою на протязі 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Оскільки, судом було встановлено, що відповідачі з 1993 року та з 2008 року по теперішній час не проживають в будинку належному позивачу та встановлено факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вибули з будинку по своїй волі та намагання повернутися до будинку не було.

Тому, суд вважає, що необхідність нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг з врахуванням особи відповідачів, яка виникає у позивача також слід розцінювати, як обмеження у вільному використанні будинковолодіння. Звуження прав позивача також полягає у тому, що позивач не має можливості самостійно зняти відповідачів з реєстрації.

Враховуючи вказане, суд вважає, що позивач довів належними доказами підставу для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування його житловим приміщенням будинком за адресою вул. Шевченка (Леніна) № 51 в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області, так як вони не проживає в будинку більше шести місяців без поважних причин, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Стягнення судових витрат позивач не вимагає.

Керуючись ст.ст.316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 150, 156 ЖК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 88, 214, 215, 219, 223, 224, 225 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 (Леніна) № 51 Вінницького району Вінницької області, перешкоди у користуванні житловим будинком з господарським будівлями та спорудами № 51 по вул. Шевченка (Леніна) в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області, шляхом визнання ОСОБА_2 1974 р.н та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування житловим будинком з господарським будівлями та спорудами № 51 по вул. Шевченка (Леніна) № 51 Вінницького району Вінницької області. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: