АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», у якому просив визнати дії останнього щодо підвищення відсоткової ставки з 01.09.2008 року за кредитним договором № 700000507 від 13.07.2007 року, укладеним між ним та відповідачем неправомірними; визнати недійсним додаток № 1 (від 28.01.2010 року) до кредитного договору в частині номінальної відсоткової ставки в розмірі 14,5 %; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок процентів нарахованих за користування кредитними коштами за ставкою 12 % річних, починаючи з 01.09.2008 року до 14.07.2017 року; визнати його зобов'язання за кредитним договором виконаними в повному обсязі; визнати заставу за договором застави рухомого майна № 700000507-3 від 13.07.2007 року припиненою; зобов'язати відповідача подати держателю або реєстратору державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з державного реєстру відносно транспортного засобу Volvo ХС70, д.н. НОМЕР_1 та стягнути з відповідача на свою користь зайво сплачені кошти у розмірі 2 116, 88 доларів США.

Справа № 761/30969/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/8013/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що банк підвищив відсоткову ставку в односторонньому порядку без будь - якого повідомлення його про таке підвищення.

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року позов задоволено частково. Визнано дії ПАТ «Альфа Банк» щодо підвищення відсоткової ставки з 01.09.2008 року до 28.01.2010 року за кредитним договором № 700000507 від 13.07.2007 року, укладеним між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1, неправомірними. Зобов'язано ПАТ «Альфа Банк» здійснити перерахунок процентів за ставкою 12 % річних за період з 01.09.2008 року до 28.01.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає неправильними висновки суду про те, що підписання у 2010 році додаткової угоди свідчить про погодження між сторонами питання зміни відсоткової ставки, оскільки цією додатковою угодою змінено лише строк кредитування, а зміни щодо відсоткової ставки не вносилися. За умовами ж кредитного договору всі зміни до нього вносяться шляхом підписання договорів про внесення змін. У додатковій угоді зазначена змінено відсоткову ставку, проте така зміна вказана не з 28.01.2010 року від моменту підписання додаткової угоди та додатку, а з 01.09.2008 року, майже за два роки до дати підписання зазначених документів. Крім того, статтею 1056 -1 ЦК України, яка діє з 09.01.2009 року заборонено підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку, але суд визнав нарахування відсотків по підвищеній відсотковій ставці з 28.01.2010 року правомірним.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.07.2007 року між ЗАТ «Альфа-банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 700000507, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 50 230, 82 доларів США, зі сплатою 12 % річних строком до 14.07.2013 року.

Цього ж дня в забезпечення виконання зобов'язань між сторонами було укладено договір застави рухомого майна № 700000507-3, за умовами якого заставодавцем надано в заставу банку легковий автомобіль марки Volvo ХС70, червоного кольору, 2006 року випуску.

28.01.2010 року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору, де п. 2.3 кредитного договору викладено у наступній редакції: «Дата остаточного повернення кредиту - 14.07.2017 року». Також було викладено додаток № 1 до кредитного договору в новій редакції.

У додатку № 1 у новій редакції (розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням всіх супутніх послуг) процентна ставка з 14.07.2007 року по 31.08.2008 року зазначена - 12 %, а з 01.09.2008 року по 14.07.2017 року - 14,5 %.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що про підвищення відсоткової ставки з 01.09.2008 року позичальник не був повідомлений, проте з часу укладення договору про внесення змін і доповнень до договору від 28.01.2010 року сторони погодили зміну відсоткової ставки до 14, 5 % та така зміна відбулася за згодою позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Порядок зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами передбачено п. 5.2 кредитного договору. За змістом даного пункту у разі зміни відсоткової ставки про це повідомляється позичальник та така зміна оформляється внесенням змін до додатку № 1 до кредитного договору.

У порушення цих умов договору банк підвищив відсоткову ставку з 12 % до 14,5 % з 01.09.2008 року без повідомлення позичальника та без внесення змін у додаток № 1 до кредитного договору. Відтак суд першої інстанції визнав такі дії банку неправомірними. Рішення в цій частині у апеляційному порядку не оскаржується.

28.01.2010 року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору. Зазначеним договором змінено п. 2.3 розділу № 1 щодо дати остаточного кредиту та викладено додаток № 1 до кредитного договору у новій редакції, наведеній у додатку № 1 до договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору. У додатку № 1, викладеному у новій редакції відсоткова ставка за користування кредитом вказана 14, 5 % та саме з урахуванням такої ставки розраховані щомісячні платежі.

Позивачем підписано як договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору так і додаток № 1 до цього договору.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що з 28.01.2010 року відсоткова ставка у розмірі 14, 5 % встановлена за згодою позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором про внесення змін і доповнень до кредитного договору змінено лише строк кредитування суперечать положенням цього договору, у якому у п. 2 зазначено: «Викласти додаток № 1 до кредитного договору в новій редакції, наведеній в додатку № 1 до цього договору про внесення змін і доповнень».

Зазначений пункт договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору недійсним не визнано.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки договором про внесення змін і доповнень до кредитного договору внесено зміни до кредитного договору в частині зміни кінцевого строку кредитування одночасно з умовою сплати за користування кредитними коштами 14, 5 % та така зміна відбулася за згодою позичальника суд першої інстанції правильно виходив з того, що дії банку щодо збільшення відсоткової ставки після укладення такого договору (28.01.2010 року) є правомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що таке підвищення відбулося в односторонньому порядку колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки після укладення сторонами договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору така зміна ставки була погоджена позичальником як другою стороною кредитного договору.

За вказаних обставин положення статті 1056 -1 ЦК України до правовідносин, які склалися між сторонами після 28.01.2010 року не поширюються, оскільки зазначена норма містить заборону щодо підвищення відсоткової ставки в односторонньому поряду. Як правильно встановлено судом першої інстанції таке підвищення з 28.01.2010 року погоджено обома сторонами договору та не є одностороннім.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді