Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

17 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належало транспортний засіб автомобіль Mitsubishi lancer 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі JMBSNCS3A8U004720, № двигуна 4G18/Т1212 державний номер НОМЕР_1. В кінці 2014 року вона залишила транспортний засіб в гаражі, та коли 14 червня 2014 року відкрила його, виявила що її транспортний засіб було викрадено. По даному факту за її заявою порушено кримінальне провадження. В жовтні 2015 році транспортний засіб було знайдено та передано їй на відповідне зберігання. Згодом було з*ясовано що спірний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_2. Тому позивач пославшись на вимоги ст. 388, 392 ЦК України просила визнати за нею право власності на транспортний засіб Mitsubishi lancer 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі JMBSNCS3A8U004720, № двигуна 4G18/Т1212 державний номер НОМЕР_2 та стягнути з відповідача грошові кошти за вартість шин..

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підстримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була власником транспортного засобу Mitsubishi lancer 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі JMBSNCS3A8U004720, № двигуна 4G18/Т1212 державний номер НОМЕР_1. В травні 2014 року транспортний засіб знято з обліку для реалізації після чого право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3, 02 серпня 2014 року право власності зареєстровано за ОСОБА_2. /а.с. 8-9/.

14 червня 2014 року до єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено заяву ОСОБА_1 по факту викрадення транспортного засобу /а.с. 10/.

02 листопада 2015 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя в межах кримінального провадження, накладено арешт на спірний транспортний засіб та передано на зберігання ОСОБА_1 /а.с. 11/.

Згідно звіту експертного авто товарознавчого дослідження від 08 грудня 2015 року ринкова вартість спірного транспортного засобу становить 110 881, 82 грн.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребування у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, захист прав особи, яка вважає себе власником майна можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-67цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави завдовіла ним.

В п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року роз'яснено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК)

Враховуючи, що позивачем при подачі позовної заяви заявлено позовні вимоги про визнання за ним права власності на спірний транспортний засіб, а не витребування майна з чужого незаконного володіння, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_1

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення на її користь з відповідача вартість шин, суд виходить з наступного.

Так, позивачем при подачі позовної заяви не вказано норми право на підставі якої вона звернулася з вимогами про стягнення вартості шин, окрім того ні позивачем в позовні заяві ні представником позивача в судовому засідання не надано належних та допустимих доказів того, чому саме відповідач повинен сплатити вартість шин, та чому саме вказану вартість .

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова