Справа № 569/1295/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Слободенюк В.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»(далі - відповідачі) про стягнення з ОСОБА_3 5 617,53 грн., як різницю між завданою матеріальною шкодою та страховим відшкодуванням та стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" заборгованості по страховому відшкодуванню в розмірі 49 500 грн., пені - 3341,59 грн., 3% річних - 227,84 грн. та інфляційні, а всього 53 069,43 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 серпня 2015 року о 17 год. 05 хв. в м. Рівне по вул. Чернишова, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотрималась безпечної швидкості руху та безпечної дистанції здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що зупинилась перед світлофором та після удару здійснила зіткнення з автомобілем «Опель» ВК5833ВК під керуванням водія ОСОБА_5, яка рухалась попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 31.08.2015 р. в справі №569/12172/15-п, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність винного в ДТП водія була застрахована страховиком ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» згідно страхового поліса АІ/8139115. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» письмове повідомлення про ДТП з усіма необхідними документами було подано ОСОБА_6 «УТСК» відразу після ДТП. Огляд автомобіля та його фотографування (з метою визначення розміру матеріальної шкоди) було проведено представником ОСОБА_6 «УТСК» - аварійним комісаром з м. Рівне Сергієм Яцуном. Однак після огляду автомобіля відповідач ОСОБА_6 «УТСК» не вжив жодного заходу для розслідування страхового випадку та здійснення повної та своєчасної виплати страхового відшкодування. ОСОБА_6 «УТСК» ухиляється від виконання своїх зобов'язань щодо узгодження розміру страхового відшкодування та не надає письмової інформації про стан розгляду справи.

Згідно звіту про оцінку збитку №342П вартість ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 55 117,53 грн.

Таким чином розмір зобов'язань відповідача ОСОБА_6 «УТСК» щодо виплати страхового відшкодування становить 49500,00 грн., з вирахуванням франшизи.

Статтями 22, 1166, 1188, 1194 ЦК України встановлено обов'язок відповідача ОСОБА_7 відшкодувати різницю між сумою збитку та сумою страхового відшкодування. Ця різниця складає 5617,53 грн. з включенням франшизи в сумі 500 грн. Крім того, оскільки страхове відшкодування не виплачене протягом встановлених законом строків із відповідача ОСОБА_6 «УТСК» слід стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 3 341,59 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 227,84 грн. та втрати від інфляції.

14 квітня 2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 500 грн. заборгованості по франшизі, та з відповідача ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» заборгованість по страховому відшкодуванню в розмірі 45 431 грн. 28 коп., пеню 5 695 грн. 71 коп., 3% річних 388 грн. 34 коп. та інфляційні в сумі 867 грн. 28 коп., а всього 52 382 грн. 61 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по франшизі залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином повісткою про виклик, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, о 17 годині 05 хвилин 14 серпня 2015 року в м. Рівне по вул. Чернишова, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не дотрималась безпечної швидкості руху та безпечної дистанції здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухалася в попутному напрямку прямо та після удару здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5, яка рухалась попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Рівненського міського суду від 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено стягнення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 21).

Відповідно до частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою.

Отже встановлені постановою судді від 31 серпня 2014 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_4 зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01 липня 2004 року (далі Закон України №1961-ІV) проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач звернувся до ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» з приводу визначення вартості матеріального збитку, заподіяного йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку № 342П про оцінку автомобіля НОМЕР_6 від 16 листопада 2015 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає з ПДВ 55 117,53 грн. (а.с.7).

З дослідженого у судовому засіданні полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8139115 від 16 квітня 2015 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до договору, строк дії якого визначено з 18 квітня 2015 року до 17 квітня 2016 року (а.с.6). Вказаним договором визначено страхову суму, яка підлягає відшкодуванню за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000 грн., а також франшизи у розмірі 500 грн.

Як вбачається із відповіді на адвокатський запит ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» повідомила, що про факт вказаної ДТП товариство було повідомлено 17 серпня 2015 року. 25 вересня 2015 року ОСОБА_6 «УТСК» було отримано від ОСОБА_2 заяву про виплату страхового відшкодування з банківськими реквізитами. Також вказує граничний термін для прийняття рішення відповідачем та проведення регламентної виплати 02 січня 2016 року.

Зокрема вказує, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України №1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення (в даному випадку 9 днів.

Враховуючи факт порушення строку надання документів, встановлених ст. 35 Закону України №1961-ІV, граничний термін для прийняття рішення страховиком та проведення регламентної виплати може бути продовжено до 99 днів, загалом з дати отримання останнього документу, а саме до 02 січня 2016 року.

Однак на час розгляду справи жодного рішення щодо виплати чи відмови у виплаті страхового відшкодування не прийнято, виплати не проведено.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що позивачем були вчинені всі дії, направлені на надання ОСОБА_6 «УТСК» усіх необхідних документів для визнання події страховим випадком, визначення розміру страхового відшкодування, відповідно до статті 36 Закону України №1961-ІV та отримання вказаного відшкодування. Водночас ОСОБА_6 «УТСК», будучи повідомленим про настання страхового випадку протягом більше ніж вісім місяців з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування рішення щодо виплати чи відмови у виплаті страхового відшкодування не прийняло, що свідчить про ухилення вказаного страхового товариства від виконання своїх обовязків з виплати страхових відшкодувань, зокрема й позивачу.

Відповідно до статті 6 Закону України №1961-ІV, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 9 Закону України №1961-ІV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно пункту 22 частини першої статті 22 Закону України №1961-ІV при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 29 Закон України №1961-ІV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи положення наведених вище правових приписів, суд приходить до висновку, що саме з ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія» підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_3

Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, суд враховує, що позивачем заявлено позовну вимогу про відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_6 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні без ПДВ та за виключенням розміру франшизи у розмірі 45 431 грн. 28 коп., а тому саме в такому розмірі вони підлягають стягненню на користь позивача з ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія».

Крім того, відповідно до п.36.5 ст.36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок пені, який суд визнає обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону. Таким чином, з відповідача слід стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 02 січня 2016 року по 14 квітня 2016 року в сумі 5 695 грн. 71 коп.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку сплатити позивачу за період з 02 січня 2016 року по 14 квітня 2016 року (відповідно до заявлених вимог) інфляційні втрати у розмірі 867 грн. 28 коп. та три проценти річних за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 388 грн. 34 коп. (відповідно до наданого позивачем розрахунку, який визнаний судом обґрунтованим та правильність якого відповідачем не оспорюється).

За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування, пеню, 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 52 382 грн. 61 коп., отже позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_6 «Українська транспортна страхова компанія», заявлені позивачем у розмірі 52 382 грн. 61 коп., підлягають задоволенню повністю, при цьому позовні вимоги до ОСОБА_3 за заявою представника позивача залишені без розгляду, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 523 грн. 82 коп.

Керуючись статтями 15, 22, 625, 1187 Цивільного кодексу України, статтями 6, 7, 9, 12, 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», статтями 2, 10, 11, 60, 61, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодизадовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»на користь ОСОБА_2 заборгованість по страховому відшкодуванню в розмірі 45 431 (сорок п'ять тисяч чотириста тридцять одна) грн. 28 коп., пеню в розмірі 5 695 (п'ять тисяч шістсот девяносто п'ять) грн. 71 коп., 3% річних в розмірі 388 (триста вісімдесят вісім) грн. 34 коп. та інфляційні втрати в сумі 867 (вісімсот шістдесят сім) грн. 28 коп., а всього 52 382 (пятдесят дві тисячі триста вісімдесят дві) грн. 61 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»на користь ОСОБА_2понесені ним судові витрати у розмірі 523 (пятсот двадцять три) гривні 82 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено 15 червня 2016 року.

Суддя О.О. Першко