Ухвала

іменем україни

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Гвоздика П.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Полтавської філії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, акта про реалізацію майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів; за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» в особі Полтавської філії, Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, про визнання прилюдних торгів такими, що відбулися, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» в особі Полтавської філії (далі - ПП «СП «Юстиція»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції (далі - Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ), про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, акта про реалізацію майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23 травня 2012 року проводились прилюдні торги з реалізації арештованого майна, що належало ОСОБА_5, а саме: вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, по АДРЕСА_1. Організатором торгів було ПП «СП «Юстиція», стартова ціна даного майна становила 175 000 грн. Переможцем торгів став єдиний учасник торгів - ОСОБА_4, яка придбала вищезазначене нерухоме майно за стартовою ціною. Зазначає, що прилюдні торги проведено з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, ст. ст. 203, 215 ЦК України.

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ПП «СП «Юстиція», Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ, в якому просила визнати прилюдні торги з реалізації вказаного арештованого нерухомого майна, які проведені ПП «СП «Юстиція» 23 травня 2012 року, такими, що відбулися.

Посилалась на те, що вона з додержанням вимог законодавства придбала з прилюдних торгів вбудований магазин літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1.

31 травня 2012 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ 28 травня 2012 року, видано свідоцтво, яким посвідчено, що їй належить на праві власності вищевказане нерухоме майно; у подальшому нерухоме майно нею зареєстровано у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Вважала, що вона є добросовісним набувачем та власником придбаного з прилюдних торгів майна, тому просила позов задовольнити.

05 лютого 2014 року ОСОБА_7 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовною заявою до ПП «СП «Юстиція» та ОСОБА_3 про визнання цих прилюдних торгів недійсними.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2014 року у прийнятті позовної заяви ОСОБА_7 відмовлено на підставі п. 3 ч. 2 ст.122 ЦПК України.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано прилюдні торги з продажу арештованого нерухомого майна, а саме: вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м по АДРЕСА_1, що проведені 23 травня 2012 року ПП «СП «Юстиція», такими, що відбулися.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 05 серпня 2014 року ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2014 року залишено без змін; рішення цього суду від 21 лютого 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким їй у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 серпня 2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 і в частині вирішення позову ОСОБА_4 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 серпня 2014 року у іншій частині та ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2014 року залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2014 року щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 і задоволення позову ОСОБА_4, а також щодо розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Визнано проведений 23 травня 2013 року Полтавською філією ПП «СП «Юстиція» аукціон з реалізації арештованого нерухомого майна - приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці відповідно до державного акта, виданого Кременчуцькою міською радою 13 липня 1999 року № 48, таким, що не відбувся.

Скасовано протокол № 22/248/12/І-1 проведення аукціону з реалізації вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано акт державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ щодо реалізації предмета іпотеки, а саме: вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано видане на підставі акта державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про реалізації предмета іпотеки свідоцтво про придбання з прилюдних торгів вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 і задоволенні позову ОСОБА_4, а також щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд виходив з того, що до спірних правовідносин не може бути застосовано Закон України «Про іпотеку», та з урахуванням того, що на прилюдних торгах був присутній тільки один учасник, тобто прилюдні торги було проведено з порушенням п. 7.1 Тимчасового положення, а тому суд вважав, що вказана обставина є підставою для визнання торгів такими, що не відбулися, та скасування протоколу про проведення аукціону. Крім того, апеляційний суд вважав, що підставою для визнання торгів такими, що не відбулися, є і те, що лот було продано за стартовою ціною.

Проте із вказаними висновками апеляційного суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 08 лютого 2012 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ у зведеному виконавчому провадженні про стягнення боргів з ОСОБА_5 на користь фізичних і юридичних осіб та держави проведено опис майна боржника, а саме: вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1.

Згідно з листом від 12 березня 2012 року та додатку до нього стартова ціна даного нерухомого майна становила 175 000 грн.

Відповідно до договору від 26 квітня 2012 року, укладеного між Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ та ПП «СП «Юстиція», нерухоме майно, арештоване при примусовому виконанні виконавчих документів, передано на прилюдні торги.

Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ направив ПП «СП «Юстиція» документи щодо проведення реалізації майна, яке належить ОСОБА_5

ПП «СП «Юстиція» 07 травня 2012 року повідомило про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна всіх учасників виконавчого провадження та тих, хто подав заяву про участь у прилюдних торгах. Прилюдні торги призначені на 23 травня 2012 року о 09 год. по вул. Свіштовській, 9 у м. Кременчук Полтавської області.

16 травня 2012 року ОСОБА_3 подав заяву про участь у прилюдних торгах та сплатив гарантійний внесок за лот № 1 у сумі 8 750 грн.

Відповідно до протоколу, складеного ліцитатором Король І.О., 23 травня 2012 року по вул. Свіштовській, 9 у м. Кременчук Полтавської області проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, по АДРЕСА_1, переможцем яких визнано ОСОБА_4

На інтернет-сайті «Система реалізації конфіскованого та арештованого майна» опубліковано повідомлення про результати торгів, відповідно до якого переможцем прилюдних торгів, що відбулися 23 травня 2012 року, визнано ОСОБА_4

Приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. видано свідоцтво, відповідно до якого за ОСОБА_4 зареєстровано майно, що складається з вбудованого магазину літ. «А», загальною площею 65,2 кв. м, по АДРЕСА_1, придбане за 175 000 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями ч. 1 і 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно з частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

У разі якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки ст. 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-28цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи вищевикладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст. 45 Закону України «Про іпотеку», за якою можна провести торги за наявності одного учасника.

Отже, апеляційний суд, не застосувавши положення Закону України «Про іпотеку», дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, акта про реалізацію майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, та відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів такими, що відбулися.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: П.О. Гвоздик

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана