Справа №359/107/16-ц
Провадження №2/359/658/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у скла-ді:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарях судового засідання Гомолі О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

за участю третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що наказом в.о. директора Інституту розведення і генетики тварин №1-К від 2 січня 2013 року вона була призначений на посаду юрисконсульта сектору з кадрової роботи правового забезпечення та діловодства. Іншим наказом №9-К від 11 лю-того 2013 року позивач був переведений на посаду провідного юрисконсульта. В подаль-шому ОСОБА_1 стало відомо про те, що раніше на цій посаді працював ОСОБА_3, який був звільнений у звязку з його переведенням на посаду секретаря Велико-олександрівської сільської ради. 19 листопада 2015 року закінчився строк повноважень ОСОБА_3 на цій виборній посаді. 20 листопада 2015 року він подав до Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 заяву про повернення його на посаду про-відного юрисконсульта. Наказом директора Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 №86-К від 1 грудня 2015 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у звязку з закінченням строку трудового договору. ОСОБА_1 вважає цей наказ незаконним, оскільки 20 листопада 2015 року відповідач не вимагав при-пинення з нею трудових відносин, вона не була звільнена з роботи в останній день строку трудового договору та продовжувала працювати в Інституті розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4. Ці обставини свідчать про те, що трудові відносини були продовжені на невизначений строк, тому 1 грудня 2015 року позивач вже не міг бути звільнений з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у звязку з закінчення строку трудового договору. Тому ОСОБА_1 просить суд поновити її на посаді провідного юрисконсульта Інсти-туту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 грудня 2015 року по 11 березня 2016 року в розмірі 9746 гривень 93 копійок та моральну шкоду в розмірі 4000 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

Представник відповідача ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 заперечують проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що в період часу з 17 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року директор Інституту роз-ведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 перебував на науково-практичних семінарах, приймав участь у дослідницьких господарствах, у роботі Президії НААН, у загальних зборах відділення зоотехнії НААН та загальних зборах НААН. Тому 20 листопада 2015 року він не був присутній в Інституті розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 та не мав можливості вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Така можли-вість зявилась у нього лише 1 грудня 2015 року. З огляду на це представник відповідача ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові дока-зи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що наказом в.о. директора Інституту розведення і генетики тварин №107-К від 6 грудня 2012 року (а.с.12, 46) ОСОБА_3 був звільнений з посади про-відного юрисконсульта на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у звязку з переведенням його на посаду секретаря Великоолександрівської сільської ради.

Наказом в.о. директора Інституту розведення і генетики тварин №1-К від 2 січня 2013 року (а.с.7-8) ОСОБА_1 була призначена на посаду юрисконсульта сектору з кадрової роботи правового забезпечення та діловодства на строк перебування ОСОБА_3 на виборній посаді. Іншим наказом №9-К від 11 лютого 2013 року позивач був переведений на посаду провідного юрисконсульта. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки (а.с.19).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно з ч.1 ст.391 цього Кодексу якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цьо-го договору вважається продовженою на невизначений строк.

Встановлено, що 19 листопада 2015 року повноваження ОСОБА_3 на посаді секретаря Великоолександрівської сільської ради припинились. 20 листопада 2015 року він подав до Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 заяву про повер-нення його на посаду провідного юрисконсульта. В той же день строк трудового договору, укладеного з ОСОБА_1, закінчився. Однак відповідач не наполягав на припиненні трудових відносин з нею, вона продовжувала працювати в Інституті розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 протягом 23 листопада 2015 року 27 листопада 2015 року та 30 листопада 2015 року.

З огляду на це суд погоджується з доводами позивача про те, що в цьому випадку дія трудового договору, укладеного з ОСОБА_1, була продовжена на невизначений строк.

Наказом директора Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 №86-К від 1 грудня 2015 року (а.с.9-10) позивач був звільнений з роботи у звязку з закінченням строку трудового договору.

Відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадку, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно з ч.1 ст.235 цього Кодексу у разі звільнення без законної підстави або не-законного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про пору-шення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник по-винен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Встановлено, що станом на 1 грудня 2015 року трудові відносини з позивачем були продовжені на невизначений строк. Тому ОСОБА_1 не могла бути звільненою з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Ці обставини свідчать про те, що звільнення позивача з роботи відбулось без законної підстави.

З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення права на працю належить по-новити ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта Інституту розведення і гене-тики тварин імені ОСОБА_4.

В матеріалах цивільної справи міститься довідка директора цього Інституту №01/78 від 11 березня 2016 року (а.с.63), з якої вбачається, що в період часу з 17 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року він перебував на науково-практичних семінарах, приймав участь у дослідницьких господарствах, у роботі Президії НААН, у загальних зборах від-ділення зоотехнії НААН та загальних зборах НААН.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Встановлено, що поважність причин відсутності директора в Інституті розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 жодним чином не пливає на дію трудового договору, укладеного з позивачем. Ця обставина свідчить про те, що довідка №01/78 від 11 березня 2016 року не стосується предмета доказування.

З огляду на це суд вважає, що цей письмовий доказ є неналежним в розумінні ч.1 ст.58 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого поста-новою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, перед-бачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З копії рішення Бориспільського міськрайонного суду від 17 лютого 2016 року (а.с.54-55) вбачається, що розмір середньоденної заробітної плати за останні два місяці, які передували звільненню ОСОБА_1 з роботи, становить 140 гривень 15 копійок. На підставі ч.3 ст.61 ця обставина не підлягає доказуванню. Тому розмір середнього заробіт-ку за час вимушеного прогулу становить 9746 гривень 93 копійки. Це підтверджується письмовим розрахунком (а.с.60-61).

Інститут розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 відмовляється добровільно сплатити позивачу ці грошові кошти.

З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 грудня 2015 року по 11 берез-ня 2016 року в розмірі 9746 гривень 93 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваже-ним ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 не подала жодного доказу на підтвердження того, що у звязку зі звільненням з роботи вона зазнала значних моральних страждань та втра-тила нормальні життєві звязки, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації сво-го життя.

З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з Інституту розведення і гене-тики тварин імені ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди відсутні. У задово-ленні позову в частині цієї вимоги належить відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рі-шення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Встановлено, що на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_5 звільнена від сплати судового збору. Предявлений нею позов задоволений частково.

З огляду на це суд вважає, що з Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1102 гривень 42 копійок (551,21 х 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заяв-ляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта секто-ру з кадрової роботи правового забезпечення та діловодства Інституту розведення і гене-тики тварин імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України.

Стягнути з Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 середній за-робіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9746 гривень 93 копійок.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта сектору з кадрової роботи правового за-безпечення та діловодства Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України.

Стягнути з Інституту розведення і генетики тварин імені ОСОБА_4 Національної академії аграрних наук України в дохід держави судовий збір в розмірі 1102 гривень 42 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6