УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про витребування майна від добросовісного набувача, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 26 вересня 1995 року рішенням Ксаверівської сільської ради їй безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,2103 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. 18 листопада 1998 року вона отримала державний акт на право власності на дану земельну ділянку. У подальшому їй стало відомо, із листа від 02 жовтня 2012 року Ксаверіської сільської ради, що рішенням Ксаверівської сільської ради від 02 лютого 2006 року безкоштовно передано у приватну власність ОСОБА_9 земельну ділянку, загальною площею 0,1993 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, дана земельна ділянка частково суміщається із її земельною ділянкою. Також, позивачу стало відомо, що 04 травня 2007 року ОСОБА_9 уклав договір купівлі-продажу та продав вказану земельну ділянку ОСОБА_8, а згодом, 07 січня 2008 року ОСОБА_8 з ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який 23 січня 2008 року, рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі України «ТБ «Всеукраїнська», визнаний дійсним та визнано за ОСОБА_7 право власності на дану земельну ділянку.

За захистом свого порушеного права вона звернулася до суду із позовом про визнання незаконним та скасування п. 1 рішення Ксаверівської сільської ради від 02 лютого 2006 про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_10 в частині передачі йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,0532 га, зазначену у висновку судової земельно-технічної експертизи Винницької торгово-промисловою палати від 14 лютого 2014 року, якою встановлено площу суміщення її земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_9; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 07 грудня 2006 року, виданого ОСОБА_9; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_8; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 червня 2007 року, виданого ОСОБА_8 з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_7 та скасування рішення постійно діючого Вінницького третейського суду від 23 січня 2008 року.

Рішенням Вінницького районного суду від 30 травня 2014 року позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення 26 сесії 4 скликання Ксаверівської сільської ради Вінницького району від 02 лютого 2006 року «Про безкоштовну передачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,0532 га, зазначеної в висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС -139 від 14 лютого 2014 року (додаток 1 до висновку) та визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,1993 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. В решті позовних вимог відмовлено.

Оскільки, частина земельної ділянки, площею 0,0532 га належить їй на праві власності і вибула з її законного володіння та перебуває у фактичному володінні відповідача, позивач просила суд витребувати від добросовісного набувача земельну ділянку, площею 0,0532 га, яка розташована в АДРЕСА_2.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що земельна ділянка площею 0,0532 га по вул. Шевченка у с. Ксаверівка Вінницького району, не є самостійним об'єктом права власності і не може бути витребувана у відповідача без вирішення питання щодо технічної можливості її виділу в натурі з об'єкта нерухомого майна, оскільки являється складовою частиною земельної ділянки, площею 0,1993 га, яка належить ОСОБА_7 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 16 червня 2007 НОМЕР_2 та зареєстрованого відповідно до вимог законодавства України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26 вересня 1995 року рішенням Ксаверівської сільської ради позивачу було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,2103 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. 18 листопада 1998 року вона отримала державний акт на право власності на дану земельну ділянку.

02 лютого 2006 року рішенням Ксаверівської сільської ради безкоштовно передано у приватну власність ОСОБА_9 земельну ділянку, загальною площею 0,1993 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Отримано останнім державний акт на право власності на земельну ділянку 15 лютого 2007 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2007 року ОСОБА_9 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_8, який, у свою чергу 07 січня 2008 року, уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_7

Рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі України «ТБ « Всеукраїнська» від 23 січня 2008 року вказаний договір визнаний дійсним та визнано за ОСОБА_7 право власності на дану земельну ділянку.

19 травня 2010 року ОСОБА_8 уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1993 га із ОСОБА_7, який в цей же день був зареєстрований в Державному реєстрі за № 3943524.

Рішенням Вінницького районного суду від 30 травня 2014 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_6 задоволено частково, визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення 26 сесії 4 скликання Ксаверівської сільської ради Вінницького району від 02 лютого 2006 року «Про безкоштовну передачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,0532 га, зазначеної в висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС -139 від 14 лютого 2014 року (додаток 1 до висновку) та визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданий ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,1993 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини 1 статті 388 ЦК України).

Як вбачається з рішення Вінницького районного суду від 30 травня 2014 року, згідно копії технічної документації по складанню державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_9, в тому числі абрису зовнішніх меж, земельна ділянка ОСОБА_9 межує також із земельною ділянкою ОСОБА_6 Та в подальшому ОСОБА_9 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 15 лютого 2007 року, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

В подальшому ОСОБА_9 продав дану земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 04 травня 2007 року ОСОБА_8 У зв'язку з чим ОСОБА_8 на підставі технічної документації по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку 16 червня 2007 року було видано державний акт НОМЕР_2 на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3.

Висновком судової земельно-технічної експертизи № ОС-139 від 14 лютого 2014 року встановлено, що межі спірних земельних ділянок встановлені відповідними кадастровими планами земельних ділянок та земельна ділянка площею 0,2103 га, кадастровий номер НОМЕР_4 (належна ОСОБА_6.), частково суміщається з земельною ділянкою площею 0,1993 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (наданою ОСОБА_9 та належною на даний час ОСОБА_7.). Площа та конфігурація суміщення наведені у план-схемі співставлення меж земельних ділянок (додаток 1 до висновку). Площа суміщення становить 532 кв. м.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки право власності на спірну земельну ділянку, яка вибула з володіння ОСОБА_6 поза її волею, набуто відповідачем на підставі визнаного незаконним та скасованого п. 1 рішення 26 сесії 4 скликання Ксаверівської сільської ради Вінницького району від 02 лютого 2006 року та недійсного державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого ОСОБА_9, суди попередніх інстанцій дійшли до передчасного висновку, що спірну земельну ділянку неможливо індивідуалізувати.

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 10, 214 ЦПК України суди належним чином не встановили характер спірних правовідносин та не звернули уваги, що права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту лише шляхом задоволення віндикаційного позову із застосуванням правового механізму, передбаченого ст. 388 ЦК України.

Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова