КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/6280/14-ц
Провадження № 2-р/488/16/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі : головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Бучневій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду заяву Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про розяснення способу та порядку виконання виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року заявник ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області звернувся до суду із заявою, в якій просив розяснити спосіб та порядок виконання виконавчого листа Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.07.2015 року по справі № 488/6280/14-ц, посилаючись не те, що на його адресу надійшов виконавчий лист, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва від 15.07.2015 року по справі № 488/6280/14-ц про стягнення судового збору з Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 у розмірі 771,95 грн.

Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, виконуючи покладенні на неї завдання направила оригінал виконавчого листа до Державної казначейської служби України Миколаївській області з метою подальшого виконання.

Проте, Державною казначейською службою України у Миколаївській області заяву ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишено без задоволення та повернуто оригінал виконавчого листа без виконання. Це було викликано тим, що головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, можуть бути лише місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затв. Постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 р., боржники це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організація, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. Посилаючись на викладене, заявник зазначає, що виконати рішення суду в частині стягнення з Миколаївської міськради в прибуток держави судового збору, у зазначений у рішенні суду спосіб та порядок, - неможливо, а тому він просить роз'яснити спосіб та порядок виконання виконавчого листа, виданого по цивільній справі № 488/6280/14-ц.

В судове засідання особи, які брали участь у справі а також представник заявника не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, тому їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню через наступне.

Стаття 373 ЦПК України визначає, що за за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім?ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Стаття 221 ЦПК України зазначає, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» дає розяснення, що відповідно до статті 221 Цивільного процесуального кодексу України роз'яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.07.2015 року був задоволений позов прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та ДП Миколаївське лісове господарство до Миколаївської міськради та ОСОБА_2.

Згідно вказаного рішення суду був визнаний незаконним та скасований п. 1.1 розділу 1 рішення Миколаївської міськради № 2/24 від 30.06.2006 р.; п. 19 та п. 19.2 розділу 4 рішення Миколаївської міськради № 17/46 від 09.11.2007 р.; недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932942, який був виданий ОСОБА_2 17.09.2008 року, та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15 від 17.09.2008 р.; витребувано у ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 845 кв.м. з кадастровим номером :05:031:0008, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Гагаріна 2/6, у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, а також стягнуто з Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір у розмірі по 771 грн. 95 коп. із кожного.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.07.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.07.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Виходячи із наведеного, вбачається, по перше, із заявою про роз'яснення рішення суду мають право звернутися до суду особи, які брали участь у справі, або державний виконавець, у тих випадках, коли рішення суду є незрозумілим; по друге, у задоволенні заяви слід відмовити через те, що рішення суду першої інстанції від 15.07.2015 року, на підставі якого був виданий виконавчий лист, було скасовано ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 20.07.2016 року, а тому, ці обставини унеможливлюють роз'яснити спосіб та порядок виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 221, 293, 373 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про розяснення способу та порядку виконання виконавчого листа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева