Номер провадження 2/754/2216/16
Справа №754/1598/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ярошенка С.В.,

секретаря - Малинці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50008033 від 22.03.13 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 104 121,93 грн., що на дату укладання договору становило еквівалент 12 788,25 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі. Відповідно до п. 1.6 Умов кредитування виконання зобов'язання відповідача за договором також забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50008033 від 28.03.13 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, рік випуску 2012, р.н. НОМЕР_1. Відповідач почав порушувати зобов'язання зі сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту за договором та позивачем 17.02.15 року направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка отримана 26.02.15 року. 16.06.15 року приватним нотаріусом КМНО Маринець О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави. За результати проведення публічних торгів, в результаті яких предмет застави було продано, 09.10.15 року ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві перерахувало на рахунок позивача кошти з вирахуванням обов'язкових платежів у сумі 158 225,41 грн. Однак, враховуючи, що з моменту направлення вимоги відповідачу та моменту звернення стягнення на предмет застави пройшло майже півроку, а сума кредиту та додаткового кредиту, яка підлягає поверненню, розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі, станом на дату звернення до суду з даним позовом у відповідача існує заборгованість з повернення суми кредиту. Враховуючи суму коштів, що була отримана позивачем внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить 113 442,23 грн. Згідно з умовами кредитного договору процентна ставка становить 9,90%. Виходячи з наведеного розмір процентів за користування кредитними коштами становить 2 246,16 грн. Також відповідно до вимог ст.625 ЦК України, просить стягнути 3% річних у сумі 671,33 грн. Позивач звернувся до спеціалізованих організацій, а саме: ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» - з метою супроводження виконавчого провадження, звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріусу, ТОВ «Юридична фірма Вернер» - з метою для супроводження процесу стягнення заборгованості, підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості та представництва інтересів позивача в суді. Таким чином, позивач поніс витрати у зв'язку зі звернення до спеціалізованих організацій у розмірі 36 086 грн. з ПДВ, які просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставинами, викладеними в позовній заяві, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50008033 від 22.03.13 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 104 121,93 грн., що на дату укладання договору становило еквівалент 12 788,25 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі. Відповідно до п. 1.6 Умов кредитування виконання зобов'язання відповідача за договором також забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50008033 від 28.03.13 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, рік випуску 2012, р.н. НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦКУ передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.530 ЦКУ якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідач почав порушувати зобов'язання зі сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту за договором та позивачем 17.02.15 року направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка отримана 26.02.15 року. 16.06.15 року приватним нотаріусом КМНО Маринець О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави. За результати проведення публічних торгів, в результаті яких предмет застави було продано, 09.10.15 року ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві перерахувало на рахунок позивача кошти з вирахуванням обов'язкових платежів у сумі 158 225,41 грн.

Оскільки з моменту направлення вимоги відповідачу та моменту звернення стягнення на предмет застави пройшло майже півроку, а сума кредиту, яка підлягає поверненню, розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі, станом на дату звернення до суду з даним позовом у відповідача існує заборгованість з повернення суми кредиту.

Враховуючи суму коштів, що була отримана позивачем внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить 113 442,23 грн. Згідно з умовами кредитного договору процентна ставка становить 9,90%. Виходячи з наведеного розмір процентів за користування кредитними коштами становить 2 246,16 грн.

Відповідно розрахунку позивача загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором складає 671,33 грн.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, процентів за користування кредитними коштами, інфляційних витрат та 3% річних знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про відшкодування відповідачем збитків у розмірі 36 086 грн., то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що у зв'язку із систематичним порушенням умов договору з боку відповідача, ним було вжито заходів щодо звернення стягнення на предмет застави.

Так, позивачем було укладено з ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» договір про надання колекторських послуг» від 01.08.2011 року та сплачено відповідно вказаного договору 30 086 грн. з ПДВ. Також згідно договору про надання юридичних послуг укладеного між позивачем та ТОВ «Юридична фірма Вернер» позивач сплатив 6000 грн. з ПДВ.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПКвстановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Протягом судового розгляду позивачем не було надано будь-яких доказів, на підтвердження того, що збитки у заявленому розмірі, які він зазнав у зв'язку із зверненням до спеціалізованих організацій шляхом укладання з ними відповідним договорів мали місце саме з вини відповідача. Звернувшись до вищевказаних спеціалізованих організацій та уклавши з ними відповідні договори, позивач на свій розсуд обрав такий спосіб захисту свого права, а тому вимога про стягнення з відповідача збитків є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Вказані витрати не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі ст. 22 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, а саме 1 779,43 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 209, 212, 218, 224 ЦПК України, ст. п.1 ч.2 ст. 11, 526, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість у розмірі 118 628,56 грн. та судовий збір у сумі 1 779,43 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий