КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2225/16-ц
Провадження № 6/488/96/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі Маліновській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду заяву ОСОБА_2, зацікавлена особа: Корабельний відділ Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про скасування заборони на виїзд за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Корабельного районного суду від 23 жовтня 2010 року задоволено подання старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, погодженого з начальником Корабельного ВДВС ММУЮ, про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала мотивована тим, що боржником не виконано у добровільному порядку законні вимоги державного виконавця борг не сплачено. На неодноразові виходи державного виконавця на адресу боржника (АДРЕСА_1) з метою здійснення виконавчих дій, ОСОБА_2 за вказаною адресою не було. За таких обставин боржник ухиляється від виконання рішення суду, виїжджає за межі України, робить неможливим виконання рішення суду, тому виникла необхідність в обмеженні у виїзді за кордон.

26 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про скасування заборони на виїзд за межі України та просить суд скасувати Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2013р. по справі № 488/5420/13-ц.

До суду Заявник та його представник не зявились, надали заяву слухати справу у їх відсутність та просили її задовольнити.

Представник відділу ДВС у судове засідання не зявився надав заяву про слухання справи у його відсутність та просив прийняти неупереджене рішення.

Дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

В Корабельному ВДВС ММУЮ на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання:

Виконавчого напису № 1317 , який виданий 24.12.2012 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 про звернення стягнення на квартиру № 7 в будинку за № 1/2, корпус 1, по вулиці Гагаріна, в м. Миколаєві, яка належить на підставі договору купівлі-продажу боржнику ОСОБА_2;

Виконавчого напису № 186, який виданий 13.03.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позикодавця ОСОБА_5, грошових коштів у розмірі 717000,00 гри., а також витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, у сумі 5000,00 гри., що взагалі становить 722000,00 грн.;

Виконавчого напису № 187, який видано 13.03.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позикодавця ОСОБА_5, грошових коштів у розмірі 1575304,50 грн., а також витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, у сумі 10000,00 гри., взагалі становить 1585304,50 грн.

Виконавчі провадження об'єднано у зведене виконавче провадження 09.04.2013р. за № 37463193.

Відповідно до Постанови № 35823522 про закінчення виконавчого провадження від 28.10.2013 року, виконавчий напис №1317 від 24.12.2012 року виконано повністю та фактично.

Відповідно до Постанови від 24.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавчий напис №187 від 13.03.2013 року було повернено стягувачеві в звязку з відсутністю майна боржника та також було винесено Постанову від 24.12.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу,виконавчий напис №186 від 13.03.2013 року було повернено стягувачу в звязку з відсутністю майна боржника.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» -

п.п. 2 - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого виявилися безрезультатними;

п.п. 5 - у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини,за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої

участі боржника).

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» - п.2 У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до

суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до зазначених норм, можливо дійти до висновку, що при поверненні виконавчого документу безпосередньо стягувачеві всі обтяження та обмеження не скасовуються.

Така сама норма, щодо зняття з контролю ГЦОСІ включає в себе лише:

-повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон);

-закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-6, 8-9, 11-14 частини першої статті 49 Закону;

-скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну від 21 січня 1994 року, громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України Про виконавче провадження та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям.

На час звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду повинен відбутися, бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням (постановою) обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, зокрема: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням (постановою) суду, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При звернені з поданням до суду державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ не надано доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання виконавчих написів.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 утримувався від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надавав у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно; про рахунки у банках чи інших фінансових установах; не з'являвся за викликом державного виконавця; на вимогу державного виконавця не повідомляв письмово останнього про майно, що може перебувати в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Навпаки, відповідно до Постанова про закінчення виконавчого провадження № 35823522 вбачається що ОСОБА_2 передав Стягувачу належне йому на праві власності майно для виконання свої зобовязань.

За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати заборону на виїзд за кордон України, вжиту ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.13р.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст..6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.. 154 ЦПК України:

У Х В А Л И В:

Скасувати тимчасову заборону виїзду з України громадянину України ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2, яка встановлена ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2013р. по справі № 488/5420/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвали, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г.М. Лазарева