У х в а л а

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, укладеним між ними 29 лютого 2008 року. Вимоги обгрунтовував тим, що відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав строковий кредит у розмірі 407 787 гривень зі сплатою 16,5 % річних на придбання трикімнатної квартири, розташованої по АДРЕСА_1. 04 березня 2008 року між банком та відповідачем був укладений іпотечний договір, згідно умов якого придбана відповідачем за кредитні кошти квартира була передана банківській установі в іпотеку на забезпечення зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 30 березня 2010 року утворилася заборгованість у розмірі 584 858 грн 83 коп.

У подальшому позивач збільшив позовні вимоги в частині розміру заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 22 грудня 2010 року і просив стягнути з відповідача 599 580 грн 22 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2010 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 583 548 грн 69 коп. заборгованості за кредитним договором. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 березня 2011 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 пені змінено, зменшено суму пені до 20 тис. грн, визначено загальну суму заборгованості, яка підлягає до стягнення з позивача на користь відповідача, в розмірі 453 548 грн 69 коп. У решті рішення суду залишено без змін.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05 липня 2012 року, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2010 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами та в задоволенні позову ПАТ «Банк фінанси і кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У вересні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставина рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 року, у якій банк просив зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 583 548 грн 69 коп. заборгованості кредитним договором.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2013 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської облас від 27 квітня 2012 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами, а справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2015 року позов ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 29 лютого 2008 року в розмірі 453 548 грн 69 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 березня 2015 року та ухвалу цього ж суду від 18 грудня 2013 року скасовано. Заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 19 травня 2015 року скасовано, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2010 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 583 548,69 грн заборгованості за кредитним договором. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 березня 2011 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 пені змінено, зменшено її розмір до 20 тис грн, визначено загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, в розмірі 453 548,69 грн. У решті рішення суду залишено без змін.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05 липня 2012 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2010 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами, а в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи в позові ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» взято до уваги рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 жовтня 2011 року, яким задоволено позов ОСОБА_2, визнано недійсним кредитний договір від 29 лютого 2008 року № 12-310/29 та договір іпотеки від 04 березня 2008 року, які є правовою підставою існування зобов'язальних відносин між сторонами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 серпня 2012 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 жовтня 2011 року та ухвала апеляційного суду Тернопільської області від 29 грудня 2011 року було скасовано, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 лютого 2013 року в позові ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсним договорів кредиту та іпотеки відмовлено, однак рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2013 року вказане рішення скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено, визнано недійним кредитний договір від 29 березня 2008 року та договір іпотеки від 04 березня 2008 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 серпня 2013 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2013 року скасовано, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 лютого 2013 року залишено в силі.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановления ухвали, що підлягають перегляду.

Установлено, що 29 лютого 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який є правонаступником ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», що підтверджується статутом від 28 вересня 2009 року, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 12-310/29.

Згідно з умовами кредитного договору ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»

зобов'язався надати відповідачу кредит на придбання трьохкімнатної квартири в розмірі 407 787 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних, а відповідач зобов'язався щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом та відсотках за користування ним, відповідно до графіка зниження розміру заборгованості, визначеному в додатку № 1 до кредитного договору.

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повністю виконало свої зобов'язання за договором, надавши кредитні кошти відповідачу.

Однак ОСОБА_2 неналежно виконує умови укладеного кредитного договору, не здійснює своєчасно погашення кредиту, відсотків закористування коштами, в результаті чого утворилась заборгованість.

10 квітня 2009 року ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» направило на адресу відповідача письмову претензію - вимогу № 143 з пропозицією здійснити дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, однак сума заборгованості в установлений законом строк сплачена не була.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, є обґрунтованим.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова