АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/3807/16 Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між Банком та ОСОБА_1 27 грудня 2007 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне Акціонерне Товаристо "Акцент-Банк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства "Акцент-Банк" у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009 р. змінено тип Банку та його найменування з Закритого акціонерного товариства "Акцент-Банк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "Акцент-Банк" (надалі - Банк), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ "Акцент-Банк" 1 та 2 сторінка Статуту ПАТ "Акцент-Банк".

24.09.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 3039198).

Проте взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 07.09.2015 року утворилась заборгованість у сумі - 31118.46 грн., яка складається з наступного:

3000.0грн. - заборгованість за кредитом;

16290.44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

9870.0грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.0грн. - штраф (фіксована частина).

1458.02 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 року в задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач у судове засідання не зявився, на неодноразові виклики як суду першої так і апеляційної інстанції не реагує, повістки повертаються без вручення за закінченням терміну зберігання. Виходячи з вимог ст. 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, судова колегія справу розглядає справу за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять будь-якого доказу на підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних котів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві.

У відповідності до вимог ст. 58 ЦПК України суд не взяв до уваги докази надані позивачем та дійшов висновку щодо недоведеності та необґрунтованості позовних вимог Банку.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки дійшов він його без повного й всебічного зясування дійсних обставин справи, прав і обовязків сторін у правовідносинах, що виникли між ними та належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

Наявні матеріали справи свідчать, що 27 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним і Банком договір.

Відповідно виписки по руху коштів кредитний ліміт в 3000 грн. був встановлений 27 грудня 2007 року.

Через касу Банку вказана сума коштів відповідачем знята 28 грудня 2007 року (а.с.49-55).

Вказана виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

За таких обставин слід вважати, що договір між сторонами був укладений, відповідач отримав грошові кошти, умови договору не виконує у звязку з чим утворилася заборгованість у розмірі позову.

Судова колегія вважає, що відповідно до умов договору, положень ст. ст. 526, 530 ЦК України про загальні умови виконання зобовязання, ст. ст. 1048, 1050, 1054 ЦК України про зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі за кредитним договором, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості по кредиту, відсотках та комісії, а також суми штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі, як підставні та обґрунтовані.

За вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, як це передбачається вимогами ст. 629 ЦК України.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), як це передбачається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення від автоматично лонгується на такий же термін.

Матеріали справи не містять належних та допустимих, у розумінні ст. 57-59, 64 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що спірний договір на момент розгляду справи припинив свою дію.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, дійсних обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо відсутності доказів на підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних котів , його висновок не відповідає дійсним обставинам справи.

Неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, як і порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги відносяться до тих підстав, з яким процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором без номера від 27 грудня 2007 року, що утворилася на вересень 2015 року в сумі 31118 грн. 46 коп., що складається:

- 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-16290, 44 - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 9870,00 заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина)

- 1458,02 грн. - штраф (процентна складова).

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -