УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Вінницької областівід 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому остаточно просила суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 8 550 грн. у зв'язку навчанням їх сина.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької областівід 15 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст. 185 СК України.

Разом з цим, судами першої та апеляційної інстанцій вірно враховано висновки рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 травня 2015 року, яке є преюдиційними, у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на дитину.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М.Колодійчук