Справа № 374/61/15-ц Головуючий у І інстанції Козіна С. М.
Провадження № 22-ц/780/310/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 33 16.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

за участю секретаря - Вербової І.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником автомобіля Mitsubishi Outlander, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. 17 березня 2014 року вночі даний автомобіль під керуванням позивача потрапив в ДТП в м. Ржищів Київської області по вул. Шевченка. Вранці після ДТП, у зв'язку з тим, що автомобіль позивача внаслідок пошкодження не міг їхати власним ходом, він за допомогою кількох осіб закотили автомобіль у двір його знайомого, який проживає в будинку по вул. Шевченка у м. Ржищів, щоб звідти згодом доставити його на ремонт. Через деякий час до позивача зателефонував ОСОБА_2 та попросив продати йому роздаточну коробку з автомобіля позивача та пообіцяв через декілька днів поставити на його автомобіль іншу коробку, аналогічну за якістю, але за нижчою вартістю. Позивач погодився на його пропозицію, оскільки ще остаточно не вирішив, чи буде ремонтувати свій автомобіль, чи продасть його без ремонту із знижкою, враховуючи ступінь пошкодження авто. Тому позивач дозволив ОСОБА_2 зняти з його автомобіля роздаточну коробку, за яку відповідач з ним розрахувався та пообіцяв через декілька днів поставити аналогічну запчастину, не гіршу за якістю, і до того ж, безкоштовно для позивача. Через кілька днів позивач навідався до місця знаходження свого автомобіля і побачив, що автомобіль розібрано повністю, лишився тільки кузов. Позивач відразу зателефонував до відповідача, на що той пояснив, що автомобіль розібрав дійсно він, і хоча це було зроблено ним без його погодження, сказав, що вже почав успішно продавати зняті запчастини та запропонував віддати йому за автомобіль 600 доларів США. Позивач категорично не погодився на пропозицію відповідача та заявив вимогу, щоб він у найкоротший термін повернув незаконно зняті ним автозапчастини та самостійно привів автомобіль до попереднього стану. Оскільки відповідач проігнорував вимогу позивача, то 27.06.2014 року він вимушений був звернутися до Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській області із заявою про протиправне заволодіння його майном ОСОБА_2 02 липня 2014 року на своє звернення позивач отримав письмову відповідь начальника Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській області, у якому його було повідомлено про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак кримінального та адміністративного правопорушення з одночасною рекомендацією звернутися до суду з цивільним позовом щодо повернення коштів та відшкодування завданих збитків. Таким чином, відповідач набув та зберігав у себе майно позивача без достатніх правових підстав та зобов'язаний повернути його позивачу у повному обсязі. Оскільки майно позивача відповідач вже продав і тому не може його повернути і, тим більше - привести автомобіль позивача до попереднього стану, позивач змушений звертатися до суду з позовом про відшкодування вартості майна, набутого відповідачем безпідставно. З метою визначення вартості завданого позивачу відповідачем матеріального збитку позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4, яка здійснює ремонт та технічне обслуговування автомобілів. Згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_4 про вартість запчастин на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2005 року випуску, з урахуванням вартості зносу, загальна вартість незаконно знятих та привласнених відповідачем запчастин з автомобіля позивача становить 6920 доларів США. Згідно офіційного курсу гривні до долару США станом на день складання позову 02 лютого 2015 року вартість 100 доларів США становить1614,6996 грн. Таким чином, станом на 02 лютого 2015 року борг відповідача становить 111737,24 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь кошти у сумі 111737,24 грн. в рахунок компенсації вартості безпідставно набутого майна та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1117,37 грн., а всього стягнути 112854,61 грн.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 111737 (сто одинадцять тисяч сімсот тридцять сім) гривень 24 копійки в рахунок компенсації вартості безпідставно набутого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України та прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є: - набуття або збереження майна; - набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); - відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до положень ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що відповідач зняв запчастини з автомобіля позивача та ними розпорядився.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду лишедовідку, видану ФОП ОСОБА_4 17 грудня 2014 року про вартість запчастин на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2005 року випуску, з якої вбачається, що з урахуванням вартості зносу, загальна вартість запчастин з автомобіля позивача становить 6920 доларів США. Проте ця довідка не є доказом того, що запчастини з автомобіля позивача зняв саме відповідач.

Відповідач ОСОБА_2 доводи позивача заперечує, а інших доказів його вини у привласненні запчастин по справі не надано.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доведеність позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача 111737,24 грн. в рахунок компенсації вартості безпідставно набутого майна.

У зв'язку з викладеним, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача є таким, що суперечить вимогам закону.

За наведених обставин колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді: