Справа № 729/282/16-ц
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2016 р. суддя Бобровицького районного суду Бойко В.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вказано у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позовній заяві повинні бути зазначені: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, наявність підстав для звільнення від доказування. Згідно частини четвертою цієї ж статті, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено належну суму судового збору, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру: за подання до суду фізичною особою позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, а саме позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, а саме позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Позивачем заявлені вимоги про спростування недостовірних відомостей відповідачем та стягнення моральної шкоди, до позовної заяви додано документ на підтвердження сплати судового збору лише за вимогу немайнового характеру, підтверджуючий документ сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди відсутній, відомості про причини несплати судового збору не зазначені.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень.

Отже, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. (отримувач коштів УК у Бобровицькому районі (Бобровицький р-н) 22030001; Код ЄДРПОУ- 37370959; Банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернігівській області ; МФО 853592; № рахунку отримувача - 0031) та надати суду оригінал документу про сплату судового збору.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Підстави для звільнення від доказування передбачені у ст. 61 ЦПК України.

Згідно роз'яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Згідно розяснень, які містяться в постанові Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 постанови).

Під час вивчення матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не представлено належних доказів заподіяння неправомірними діями відповідача шкоди, що є необхідною умовою відшкодування моральної шкоди, а викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, не містять зазначення доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог, та без зазначення підстав для звільнення від доказування.

У порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивачем не зазначена ціна позову щодо вимог майнового характеру, тоді як вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. носить майновий характер.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, окрім посилань з приводу того, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, має бути вказано з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, у прохальній частині позову, позивач не конкретизував перед ким конкретно спростувати недостовірні відомості - оскільки дана вимога сформульована в загальній формі, а також не вказав у який спосіб спростувати інформацію.

Право на звернення до суду із позовом не є абсолютним, відтак відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також чітко регламентує, що право на звернення в суд із позовом не є абсолютним і процедура користування ним має бути чітко регламентована нормами національного права, в нашому випадку - це ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 8, 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,-

У ХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди залишити без руху і надати позивачу пятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення вищевикладених в ухвалі недоліків.

У разі усунення недоліків у встановлений строк заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Попередити заявника, що в разі не виправлення недоліків в строк, визначений судом заява буде вважатися не поданою та підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Бойко