Дата документу 01.06.2016
Справа № 2-2585/11
Провадження № 2-др/320/7/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Дараган Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання недійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту та стягнення судових витрат, за участю третіх осіб Центру Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам, приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, КП «Водоканал», ВАТ «Мелітопольгаз», приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум, за участю третіх осіб ВАТ «Мелітопольгаз», КП «Водоканал», приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 600 кв. м, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, на якій розташований житловий будинок, загальною площею 25,2 кв. м, з моменту укладення договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 600,14 кв. м, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, що укладений 25 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 4427. Встановлено постійний земельний сервітут, а саме право ОСОБА_2 на експлуатацію трубопроводів з газопостачання, водопостачання по земельній ділянці, площею 55,972 кв. м, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1/1, та належить ОСОБА_6, для можливості експлуатації житлового будинку, який належить ОСОБА_2 і розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, із внесенням плати в розмірі ставки земельного податку, який повинен бути розрахований, виходячи із розміру даної земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 549 гривень 20 копійок. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року по даній справі залишено без змін.

25 травня 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення суду, яким відмовити у стягненні з неї на користь позивача ОСОБА_2 судових витрат у сумі 549 гривень 20 копійок.

Для розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 було витребувано цивільну справу, яка перебуває в провадженні іншого судді у зв'язку із розглядом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, і 01 червня 2016 року цивільна справа була надана.

Суд, оцінивши доводи заяви, вивчивши матеріли цивільної справи, приходить до висновку про неможливість відкриття провадження за поданою заявою про ухвалення додаткового рішення суду з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просила скасувати рішення суду в частині незаконного стягнення з неї на користь позивача ОСОБА_2 судових витрат у сумі 549 гривень 20 копійок та повернути їй вказану суму стягненням з виконавчої служби на її користь виконавчого збору та витрат, пов'язаних з цими діями за виконавчим листом по виконанню рішення суду.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2014 року залишено без змін.

Крім того, 27 серпня 2014 року ОСОБА_1 знову звернулася до Апеляційного суду Запорізької області із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просила задовольнити вимогу про скасування стягнення з неї на користь позивача ОСОБА_2 судових витрат в сумі 549 гривень 20 копійок.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року заяву ОСОБА_1 про вирішення питання щодо судових витрат задоволено частково. Компенсовано за рахунок держави територіальни управлінням Державної судової адміністрації понесені ОСОБА_1 судові витрати у цій цивільній справі, а саме: судовий збір 549 гривень 20 копійок. Вказані кошти перерахувати на відкритий ОСОБА_1 поточний рахунок у банківській установі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду було відмовлено.

Отже, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду як першої, так і апеляційної інстанцій із заявами про ухвалення додаткового рішення суду, в задоволенні яких судовими рішеннями їй було відмовлено. До того ж, ухвала суду першої інстанції з цього питання була предметом перегляду суду апеляційної інстанції, а ухвала суду апеляційної інстанції з цього питання відповідно була предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судовий збір був стягнутий з ОСОБА_1 рішенням суду першої інстанції, яке набрало законної сили та вже виконано (т.с. 6 а.с. 229 230), а тому строк для виконання цього рішення суду вже минув.

Разом із цим, чинним цивільним процесуальним законодавством України не передбачені дії суду у випадку подання особою заяви про ухвалення додаткового рішення суду, якщо вказане питання вже неодноразово було предметом судового розгляду, а саме судове рішення вже виконано. Тому, враховуючи положення ч. 8 ст. 8 ЦПК України, оскільки спірні відносини в цій частині не врегульовані законом, суд вважає можливим застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), тобто відносини, які врегульовані при вирішенні питань щодо відкриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а повторне звернення до суду не допускається, тому суд, застосовуючи аналогію закону, керується положеннями п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду.

Керуючись ст.ст. 3, 8, п. 2 ч. 2 ст. 122, ст.ст. 209, 210, 220 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, ухваленому за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання недійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту та стягнення судових витрат, за участю третіх осіб Центру Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам, приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, комунального підприємства «Водоканал», відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз», приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум, за участю третіх осіб відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз», комунального підприємства «Водоканал», приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: