Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 292/216/16-ц Головуючий у 1-й інст. Гуц О. В.
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомінвест -Центр" про визнання недійсним договору оренди землі (паю), відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року,

встановила:

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі (паю), відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що суд не дав належної оцінки його доводам про введення відповідачем його в оману щодо умов договору стосовно здійснення розрахунків за договором та не врахував, що внаслідок вад зору він не мав реальної змоги повністю ознайомитись з усіма істотними умовами договору. На його думку, суд залишив без уваги те, що договором та взаємною згодою сторін до його підписання було передбачено виплату орендної плати наперед за весь період дії договору та не зясував, чому відповідач не дотримався даної домовленості та не виконав свої зобовязання у цій частині. Під час вирішення спору також не встановлено дійсну нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яку він передав в оренду відповідачу. Вважає, що поза увагою суду залишилось навмисно введення відповідачем у справі його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, не в повній мірі досліджено стан його здоровя та не зясовані обставини завдання йому матеріальної шкоди діями відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України, свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди землі. Так, зокрема, сторонами договору повинна бути погоджена орендна плата із зазначенням її розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 230 ЦК України установлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Судом встановлено, що 27.04.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ "Агрокомінвест-Центр" укладений договір оренди землі №16, згідно якого останньому в оренду було передано належну позивачеві земельну ділянку, кадастровий номер :07:000:0013, загальною площею 2,82 га., яка знаходиться на території Бабичівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, на 7 років, з орендною платою у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 29622 грн., кожного року до 31 числа грудня місяця (а.с. 19-22). Договір підписаний сторонами, що не заперечував позивач в суді першої інстанції.

Даний правочин зареєстрований державним реєстратором Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області 20.08.2015 (а.с. 15, 50).

На виконання умов договору оренди землі № 16 від 27.04.2015 ОСОБА_1 орендарем у встановлені договором строки була нарахована орендна плата за 2015 та 2016 роки, яку останній відмовився отримати, що підтверджується письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку (а.с. 56, 57, 61, 129).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 порушив спір про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного з Товариством, з тих підстав, що представник відповідача ввів його в оману щодо істотної умови договору, а саме: розміру та порядку сплати орендної плати.

Водночас, відповідно до матеріалів справи позивачем не доведено факту наявності умислу у діях представника Товариства, істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману і сам факт обману, тобто, що він, укладаючи оспорюваний договір, діяв під впливом обману.

Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що сторони у договорі узгодили порядок розрахунків та розмір орендної плати, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди землі недійсним.

Оскільки вимоги про стягнення з відповідача збитків, передбачених ч. 2 ст. 230 ЦК України, та моральної шкоди є похідними від вимог про визнання правочину недійсним, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні таких вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги щодо не зясування судом нормативної грошової оцінки земельної ділянки спростовуються наявною у матеріалах справи відповіддю відділу Держгеокадастру у Червоноармійському районі від 11 жовтня 2016 року (а.с.126-127).

Надані ОСОБА_1 медичні довідки не підтверджують неможливості останнього ознайомитись з усіма істотними умовами договору, зокрема внаслідок наявних у нього вад зору, та на правильність вирішення справи, внаслідок не доведення ним обставин вчинення правочину під впливом обману, не впливають.

Наявність у договорі умов, відповідно до яких передбачена можливість виплати орендної плати наперед, не позбавляє позивача звернутись до орендаря з відповідною заявою.

Враховуючи, що підстави для задоволення похідних вимог про відшкодування збитків та моральної шкоди внаслідок відмови у задоволенні позову про визнання договору оренди недійсним відсутні, доводи ОСОБА_1 щодо не дослідження судом стану його здоровя та не зясування обставин завдання йому шкоди діями відповідача є безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: