АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

22 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Лапчевської О.Ф. Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житло Комфорт» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судовим наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сервіс Житло Комфорт» суму боргу за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 11026,82 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року залишено без задоволення.

Не погодившись з судовим наказом, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила скасувати судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року.

Зазначала, що не погоджується з розрахунком заборгованості який наведений стягувачем, вважає його безпідставним та незаконним, так як тарифи, які застосовує ТОВ «Сервіс Житло Комфорт» на утримання будинку, прибудинкової території та теплопостачання є спірними.

Вказувала, що суд не з'ясував обставини, що мали значення для справи, та не врахував, що заборгованість не є безспірною у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про видачу судового наказу.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав наведених в ній.

ТОВ «Сервіс Житло Комфорт», належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заявника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового наказу в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути виданий у разі коли заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей 58 і 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Згідно ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до зазначеної норми закону та п. 2 ч. 8 ст. ст. 105-1 ЦПК України наявність спору про право є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України.

В пункті 13 вищезазначеної Постанови зазначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій зазначала, що ТОВ «Сервіс Житло Комфорт» до заяви про видачу судового наказу долучено розрахунок заборгованості за період з квітня 2013 по грудень 2015 рок, разом з цим договір купівлі продажу квартири укладено нею 17 червня 2014 року.

Ураховуючи наведене, вищевикладені обставини мають бути з'ясовані в судовому засіданні в порядку позовного провадження.

Встановивши наявність спору щодо розміру заборгованості, суд повинен скасовувати судовий наказ і роз'яснювати стягувачу, що він може звернутись з вимогами в порядку позовного провадження, а не надавати правову оцінку правовідносинам та доказам, запереченням наданими сторонами судового наказу, що суперечить положенням ст. 96 ЦПК України та свідчить про наявність спору про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на судовий наказ апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування судового наказу та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Керуючись цією нормою процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року підлягає скасуванню з роз'ясненням заявнику їх права на звернення до суду в позовному провадженні.

Керуючись ст. 100, 105-1, 303, 304, 305, 307, 313-315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Судовий наказ Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житло Комфорт» суми боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 11026,82 грн. та 689, 00 грн. судового збору - скасувати.

Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житло Комфорт», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/526/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5708/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.