Справа № 308/6458/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Кеміня М.П., Ігнатюка Б.Ю.

при секретарі - Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах позивачки ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

21 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк), ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, мотивуючи його тим, що 7 серпня 2008 року між відповідачами було укладено кредитний договір № 0, для забезпечення виконання якого 7 серпня 2008 року між позивачкою ОСОБА_1 та Банком був укладений Договір поруки № 222222, за умовами якого Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором як солідарний боржник за порушення зобов'язань Позичальника.

7 серпня 2008 року між Банком та позичальником ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0, якою були внесені зміни щодо збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами, тобто, на думку позивачки, було збільшено обсяг відповідальності поручителя.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної відсоткової ставки навіть за згодою Банку та позичальника, але без згоди поручителя, є підставою для визнання поруки припиненою.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати поруку припиненою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_3 в інтересах позивачки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Межі доводів апеляційної скарги - за змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здіснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення відповідальності останнього. Додатковою угодою було змінено процентну ставку в бік збільшення, при цьому згоди поручителя на таку зміну не було одержано й умовами договору поруки не передбачено можливості зміни розміру процентів, а тому наявні підстави для визнання поруки припиненою.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «УкрСиббанк» просить апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору. У відповідності до п. 2.1. Договору поруки, у випадку зміни умов Основного договору, поручитель підписанням цього договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодилися, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін. Закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, тобто в даному випадку не відбулося зміни основного зобов'язання, оскільки банком не здійснювалось підняття відсоткової ставки за Кредитним договором, а лише змінилася умова нарахування процентів на прострочену суму платежів, що ніяким чином не збільшило обсягу відповідальності поручителя. Крім того, при підписанні договору поруки поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання, отже збільшення відсоткової ставки на прострочену суму платежів не потребувало додаткового узгодження або підписання окремої угоди, а відтак підстави для визнання поруки припиненою відсутні.

Представник Банку Пітух В.І. просив апеляційну скаргу відхилити, а законне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_1, її представники та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з повідомлення про вручення судової повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Банку Пітух В.І., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Встановлено, що 7 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 60000 дол. США, а останній, отримавши кредит, зобов'язався належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти у порядку та на умовах, передбачених договором (а.с. 5-8).

Для забезпечення виконання ОСОБА_2 грошових зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 7 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір поруки № 222222, за умовами якого поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором як солідарний боржник за порушення зобов'язань позичальника (а.с. 9-10).

Крім того, 7 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, у відповідності до умов якої було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами при порушенні позичальником кредитної дисципліни та погіршенні його фінансового стану (а.с. 11).

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що підписуючи договір поруки, ОСОБА_1 надала свою згоду на зміну основного зобов'язання в майбутньому без додаткової на те її згоди, у зв'язку з чим, обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, не знайшли свого підтвердження, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає вірним такий висновок суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи та в судових засіданнях встановлено, і сторонами не заперечується те, що пунктом 2.1. Договору поруки № 222222 від 7 серпня 2008 року передбачено: «У випадку зміни умов Основного договору Поручитель, підписанням цього Договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодилися, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін», тобто зміна умов договору кредиту за домовленістю між сторонами може відбуватися без повідомлення та погодження поручителя й без укладання додаткових угод.

Крім того, встановлено, що Банком не здійснювалось підняття відсоткової ставки за Кредитним договором, а лише змінилася умова нарахування процентів на прострочену суму платежів, що ніяким чином не збільшило обсягу відповідальності поручителя, а відтак не може слугувати підставою для визнання поруки припиненою.

Таким чином посилання позивачки ОСОБА_1 на те, що без її погодження відбулося збільшення її зобов'язань, і це є підставою для визнання поруки припиненою, не можуть бути взяті до уваги як такі, що не знайшли свого підтвердження, не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах закону, оскільки не відбулося зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, тобто відсутні обставини для застосування норм ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду про відсутність правових підстав для визнання поруки припиненою не спростовують і не містять встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 слід відхилити як необгрунтовану та безпідставну й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: