Справа № 541/1113/16-ц
Номер провадження 2/541/622/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 липня 2016 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на домоволодіння,-

в с т а н о в и в :

В травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем його батьком ОСОБА_3 та визнання права власності на спадкове домоволодіння, посилаючись на те, що встановлення цього факту йому необхідно для прийняття спадщини, яка належала його батьку, після смерті якого він не вчинив дій про прийняттю такої спадщини / а.с. 2 6 /.

В подальшому позивач, користуючись своїми процесуальними правами, уточнив заявлені позовні вимоги, подавши про це відповідну письмову заяву / а.с. 30 33 /, однак від попередніх позовних вимог не відмовився та не просив залишити їх без розгляду і така відмова не прийнята судом, з огляду на що суд мав вирішувати всі заявлені вимоги.

Під час розгляду справи по суті позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх, пояснивши, що в період часу з 2006 року по 08 квітня 2011 року, до дня смерті свого батька, він постійно відвідував батька, фактично живучи в с. Петрівці Миргородського району, мав з ним спільний бюджет та вів разом з ним спільне господарство, будучи при цьому зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1, де мав постійне місце роботи. Після смерті батька він не звертався до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, вважаючи що він її прийняв, проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому він є єдиним спадкоємцем на домоволодіння, яке належало батьку.

Від відповідача ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району до суду поступили письмові заперечення проти позову, за змістом яких слідує, що відповідач цей позов не визнає, оскільки ОСОБА_1 протягом останніх пяти років до дня смерті його батька за адресою: вул. Жовтнева, 3 с. Петрівці, Миргородський район не проживав, а відтак цей учасник процесу просить відмовити в задоволенні позову, розглянувши справу без представника відповідача / а.с. 51 /.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши оригінали окремих документів, та, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань.

За змістом копії Свідоцтва про народження, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 / а.с. 19 /.

За життя батько позивача мав у володінні житловий будинок, розташований по вул. Жовтнева в с. Петрівці Миргородського району / а.с. 8, 9, 10 /.

08 квітня 2011 року батько заявника помер в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть / а.с. 11 /, внаслідок чого відкрилася спадщина.

За повідомленням приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та за змістом наданої нею Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа на майно померлого ОСОБА_3 не заводилася, тобто, в строки визначені законом, спадкоємці, користуючись своїми правами відносно прийняття чи не прийняття спадщини, з заявами про наміри спадкувати до органів нотаріату не зверталися, в тому числі і позивач / а.с. 47, 48 /.

За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації.

Така ж правова позиція висловлена і у абзаці 33 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13.

Як вбачається з копії паспорту позивача ОСОБА_1 / а.с. 6 /, така відмітка про зареєстроване місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2004 року міститься на 12 аркуші цього документу позивача.

Крім того, з метою виконання судом вимог частин 1, 2 ст. 235 ЦПК України на вжиття заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, досліджено копію трудової книжки позивача, зі змісту якої вбачається, що, починаючи з квітня 2008 року по липень 2011 року, ОСОБА_1 мав постійне місце роботи в м. Харків, а відтак не міг постійно проживати зі своїм батьком в с. Петрівці Миргородського району / а.с. 67 70 /.

Допитані, як свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 / а.с. 63 66 /, не заперечували факту підписання ними відповідного акту, датованого 15 квітня 2015 року / а.с. 14 /, проте в категоричній формі не змогли підтвердити факт постійного проживання позивача з його батьком до дня смерті останнього, починаючи з 2006 року, посилаючись на те, що позивач проживав у м. Харків разом зі своєю сімєю, на вихідні дні та у відпустки приїздив до батька, допомагаючи йому по господарству та здійснюючи покупки у сільському магазині. Між тим, ці показання не вказують саме на постійний характер проживання позивача зі спадкодавцем протягом конкретного періоду часу.

Факт, який просить встановити заявник, спростовується також витягами із погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради за 2006 2010 роки, 2011 2015 роки, за якими серед членів родини спадкодавця ОСОБА_3, які з ним проживали, позивач не значиться / а.с. 16, 52, 53 /.

Таким чином, аналіз перевірених судом доказів дає підстави суду зробити висновок про те, що на момент смерті свого батька ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 постійно не проживав разом з ним по вул. Жовтнева, 3 в с. Петрівці Миргородського району, оскільки проживав окремо від нього АДРЕСА_1, тобто за зареєстрованим місцем проживання, де мав постійне місце роботи, що вказує на необґрунтованість позову, який розглянутий судом. Періодичні відвідини батька, надання йому допомоги, роботи по господарству чи городу не вказують на постійний характер проживання позивача в конкретному помешканні.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що факт, який просить встановити заявник, не знайшов своє підтвердження обєктивними і беззаперечними доказами при розгляді справи судом. Одночасно з цим, оскільки позивач не заявив про наміри спадкувати після батька у строк та порядку, визначені законом, підстав визнавати за ним право власності на конкретне домоволодіння в порядку спадкування немає.

Таким чином, керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 60, 208, 209, 214, 215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1221, 1223, 1268 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 з 2006 року до часу його смерті, тобто до 08 квітня 2011 року, та про визнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння за адресою: вул. Жовтнева, 3, с. Петрівці, Миргородський район, Полтавська область, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії такого рішення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_9