У Х В А Л А

іменем україни

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у серпні 2011 року між сторонами укладено інвестиційний договір № 1-І, згідно із яким сторони домовилися про те, що ОСОБА_4 надасть інвестиції у розмірі 787 864 грн. Сторони також домовилися, що надання даних грошових коштів буде оформлюватися шляхом укладання договору позики. На виконання цих домовленостей між сторонами 10 серпня 2011 року укладено договір позики та в подальшому укладалися договори про внесення змін та доповнень до договору позики, згідно із якими ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_5 шляхом переведення на картковий рахунок грошові кошти у розмірі 364 178 грн 45 коп. Також ОСОБА_4 на виконання умов інвестиційного договору перевела на картковий рахунок ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 64 577 грн, однак ОСОБА_5 відмовився з'явитися до нотаріуса для підписання доповнень до договору позики, у зв'язку з чим позивач вважає, що дані грошові кошти відповідачем отриманні безпідставно, а тому просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, про відмову у задоволенні позову.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З матеріалів справи убачається, що спірні грошові кошти переводилися на рахунок відповідача ОСОБА_5 на виконання умов інвестиційного договору від 10 серпня 2011 року № 1-І, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову і висновок судів про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, є правильним.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 6 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П. Штелик