АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович про визнання договору іпотеки недійсним, витребування майна та поділ спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06 липня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є. В. про визнання договору іпотеки недійсним, витребування майна та поділ спільної сумісної власності (том 1 а.с.34, том 2 а.с.117-118).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначену ухвалу, у зв'язку із недотриманням правил підсудності (том 2 а.с.101-103), посилаючись на те, що він проживає на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська .

Перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.114 ЦПК України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно ст..116 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

2. У випадках, встановлених пунктами 3 і 4 частини першої цієї статті, справа передається до суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

3. Передача справи з одного суду до іншого здійснюється на підставі ухвали суду після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - після залишення її без задоволення.

4. Забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" визначено, що відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, які впливають на визначення підсудності справи, крім випадків, установлених ч. 1 цієї статті. При цьому передача справи на розгляд іншому суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 116 ЦПК залежить від обґрунтованості клопотання відповідача.

Якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - ст.. 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (п. 2 ч.1 ст. 116 ЦПК).

У разі виявлення під час проведення попереднього судового засідання чи під час судового розгляду справи по суті порушення правил виключної підсудності суд ухвалою передає справу на розгляд іншому суду (ч.4 ст.116 ЦПК).

Таким чином, враховуючи наведені норми, слід дійти висновку що позови про визнання договору іпотеки недійсним, витребування майна, поділ сумісної власності, є такими, що виникають із приводу нерухомого майна та на них поширюються правила виключної підсудності і вони пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Із матеріалів справи, вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. про визнання договору іпотеки недійсним, витребування майна та поділ спільної сумісної власності.

З позовних вимог вбачається, що остання просить визнати договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 недійсним, витребувати дану квартиру від ОСОБА_7 та передати ОСОБА_5.

Справу розпочато розглядом по суті

Спірне домоволодіння територіально відноситься до Жовтневого району, а відтак спір повинен розглядатися Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за правилами виключної підсудності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду за доводами апеляційної скарги відсутні, оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Судді