Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 321/1669/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Номер провадження 22-ц/778/2095/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:Головуючого: ОСОБА_1

Суддів Пільщик Л.В. ,Сапун О.А.

При секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН», третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» (далі ТОВ «ЛАН»), третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що він з 03 січня 2005 року працював на посаді головного бухгалтера ТОВ «ЛАН», а з вересня 2014 року на посаді бухгалтера.

07 грудня 2015 року ОСОБА_2 за наказом № 27 директора ТОВ «ЛАН» звільнено з посади бухгалтера ТОВ «ЛАН» за п. 2 ст. 41 КЗпП України, у звязку з втратою довіри. Копію наказу та трудову книжку позивач отримав 14 грудня 2015 року.

Позивач вважає його звільнення незаконним, оскільки посада бухгалтера на якій він працював ,не повязана з безпосереднім обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей.

Крім того порушень, які б давали підстави для його звільнення по втраті довіри, він не допускав. Посадова інструкція бухгалтера від 01 липня 2014 року не містить вказівки того, що позивач, як бухгалтер підприємства, виконує інші обовязки .

Крім того зазначив, що внаслідок незаконного винесення відповідачем наказу про звільнення йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що порушено його конституційне право на працю. Позивач знаходиться в пригніченому стані, нервує, втратив нормальні життєві звязки, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 10000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати наказ про його звільнення незаконним, поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення по день поновлення на роботі з розрахунку його середньої заробітної плати, а також у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 10000,00 грн. і покласти на відповідача судові витрати у справі.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» ОСОБА_3 № 27 від 07 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади бухгалтера ТОВ «ЛАН». Поновлено ОСОБА_2 на посаді бухгалтера ТОВ «ЛАН».

Стягнуто з ТОВ «ЛАН» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4133,54 грн. Виплату заробітної плати провести за вирахуванням податку на прибуток та інших обовязкових платежів.

Стягнути з ТОВ «ЛАН» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. та судові витрати на сплату судового збору в сумі 487,20 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «ЛАН» на користь держави судовий збір у розмірі 1461,60 грн.

Позивач ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ТОВ «ЛАН» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ЛАН» підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що не доведено наявність підстав для звільнення його за недовірою,звільнення позивача було проведено незаконно за відсутністю передбачених п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України підстав, оскільки до обовязків бухгалтера ОСОБА_4 не входило безпосереднє обслуговування товарних і грошових цінностей, відповідачем не доведено наявність винних дій ОСОБА_4 у виникненні недостачі, а також наявності самого факту недостачі.

Згідно з вимогами п.2) ч.1 ст. 41 КЗпП України крім підстав,передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках винних дій працівника,який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності,якщо ці дії дають підстави для втрати довір»я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Із матеріалів справи вбачається і судом першої інстанції встановлено, що наказом № 1 від 3 січня 2005 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в ТОВ «ЛАН» головним бухгалтером.

Згідно з п.3 наказу №8 від 31 березня 2014 року для ведення всього обсягу бухгалтерського обліку, а також діловодства була затверджена одна посада бухгалтера ТОВ «ЛАН» (а.с. 66).

Наказом № 16 від 01 липня 2014 року по ТОВ «ЛАН» внесено зміни в штатний розклад та перейменовано посаду головного бухгалтера на посаду бухгалтера з місячним окладом бухгалтера в розмірі 1500 грн.

Нова посадова інструкція бухгалтера ТОВ «ЛАН», затверджена наказом №17 від 01 липня 2014 року, підписана ОСОБА_2 01.07.2014 року із зазначенням: «З посадовою інструкцією ознайомлений і приймаю її до виконання».

З 01 вересня 2014 року за наказом № 21 від 01.09.2014р. ОСОБА_2 переведений на посаду бухгалтера ТОВ «ЛАН».

7 грудня 2015 року наказом № 27 ОСОБА_2 було звільнено з посади бухгалтера ТОВ «ЛАН» на підставі п. 2) ч. 1 ст. 41 КЗпП України, у звязку виявленим порушеннями касової дисципліни, порядку ведення бухгалтерського обліку, недостачею грошових коштів в касі, що призвело до втрати довіри (а.с. 8).

Проте обовязки касира з повним і точним їх переліком на бухгалтера ОСОБА_2 не були покладені.

Звільнення ОСОБА_2 відбулося на підставі таких документів (а.с. 34-43):

- акту прийому-передачі від 17 серпня 2015 року, в ході якого зокрема, було встановлено недостачу в касі в сумі 50 грн. 09 коп.;

- заключного акту про стан бухгалтерського обліку від 17 серпня 2015 року;

- доповідної бухгалтера ОСОБА_5 від 1 вересня 2015 року;

- протоколу зборів трудового колективу ТОВ «ЛАН» від 20 листопада 2015 року;

- протоколу № 9 загальних зборів учасників ТОВ «ЛАН» від 20 листопада 2015 року;

- подання директора ТОВ «ЛАН» про розірвання трудового договору з ОСОБА_2;

- протоколу розгляду подання директора ТОВ «ЛАН» представником трудового колективу ОСОБА_6 від 7 грудня 2015 року.

Фактичними підставам для втрати довіри до бухгалтера ОСОБА_2 були порушення зафіксовані в заключному акті про стан бухгалтерського обліку від 17 серпня 2015 року та акті прийому-передачі від 17 серпня 20015 року, згідно яких було встановлено: відсутність касових книг, наявність виправлень в касових книгах, недоліки податкової звітності, недостача в касі в сумі 50 грн. 09 коп.

Порушення касової дисципліни та неналежне ведення бухгалтерського обліку не могло бути підставою для звільнення працівника за п.2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки за вказаним пунктом ст. 41 можливо було звільнити лише працівника який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника, проте матеріали справи не містять у собі доказів того,що на позивача покладені обов»язки з безпосереднього обслуговування товарно-матеріальних цінностей.

В п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року зі змінами внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довіря (п.2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря (зокрема порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довіря до них і в тому випадку, коли зазначені дії не повязані з їх роботою.

Згідно з посадовою інструкцією бухгалтера ТОВ «ЛАН» (а.с. 10-12), до його обовязків не входить безпосереднє обслуговування (прийняття під звіт, збереження) грошових чи товарних цінностей.

З ОСОБА_2 18 вересня 2014 року був укладений договір про повну матеріальну відповідальність як з бухгалтером ТОВ «ЛАН».

Договори про повну матеріальну відповідальність укладаються відповідно до статті 135-1 КЗпП України з працівниками, перелік посад і робіт, які заміщаються або виконуються, був затверджений постановою Держкомпраці СРСР та ВЦРПС 28 грудня 1977 року N 447/24. Посада бухгалтера не входить до переліку посад і робіт, які безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Із довідки ТОВ «ЛАН» №22 від 02.03.2016р.(а.с.64) видно,що ОСОБА_2 працював бухгалтером і отримував заробітну плату за виконання обов»язків бухгалтера.

Таким чином судом першої інстанції правильно здійснені висновки про те,що в трудових функціях позивача відсутня ознака безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, і він не міг бути звільнений за п. 2) ч. 1 ст. 41 КЗпП України,тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем прав позивача і незаконне його звільнення з роботи.

За змістом ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Судом правильно визначений розмір середнього заробітку позивача,що підлягає стягненню на його користь у зв»язку із вимушеним прогулом сумі 4400гр.,розмір якого відповідачем не оспорюється.

Висновки суду в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також відповідають встановленим обставинам справи,доказам і вимогам закону і здійснені на підставі ст.237-1 КЗпП України відповідно до ступеню завданих позивачеві моральних страждань васлідорк порушенням його конституційного права на труд, а також є достатньою компенсацією моральних страждань позивача у зв»язку із втратою ним нормальних життєвих зв»язків і додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку судом доказів, незаконність і необґрунтованість рішення суду,є неспроможними і спростовуються матеріалами справи і встановленими обставинами.

Судом повно і всебічно з»ясовані обставини справи,що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.307 ,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: