РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8964/15-ц

Провадження № 2/643/219/16

19.12.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Стальмакової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, треті особи Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, зобовязання вчинити дії та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.01.2008 року, яка складає 87674,12 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі Квартира), шляхом визнання права власності за позивачем; зобовязати Реєстраційну службу ХМУЮ внести запис про реєстрацію права власності позивача на нерухоме майно, а саме на Квартиру; при вирішенні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, прийняти рішення про виселення всіх мешканців, що проживають та зареєстровані за адресою Квартири.

В обґрунтування позову зазначив, що 28.01.2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав позичальнику кредит в сумі 87000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки від 28.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстровим № 213, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно, а саме Квартиру. 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КейКолект» укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого останньому відступлено право вимоги за вищевказаним Кредитним договором. У звязку з невиконанням позичальником взятих на себе зобовязань, ТОВ «КейКолект» звернуло до Київського районного суду м. Харкова із позовом про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором. З ухвали суду від 01.12.2014 року Кредитору стало відомо про смерть позичальника 06.02.2010 році. 07.05.2015 року ТОВ «КейКолект» звернулося до Одинадцятої ХДНК із вимогою до спадкоємців ОСОБА_2 погасити заборгованість за кредитними договорами у разі прийняття спадщини. Відповідно до листа Одинадцятої ХДНК від 12.05.2015 року, на підставі претензії ТОВ «КейКолект» зареєстровано спадкову справу. Станом на дату подання претензії ніхто із спадкоємців з питань прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Заборгованість ОСОБА_2 перед відповідачем за Кредитним договором № 0 від 28.01.2008 року складає 87674,13 доларів США. Іпотекодавцем вищезазначеного майна є ОСОБА_2 Враховуючи те, що ОСОБА_1 (дружина померлого) на момент смерті спадкодавця, тобто 06.02.2010 року, постійно проживала із позичальником в іпотечному майні та не подавала до нотаріальних органів заяву про відмову від спадщини, вона є такою, що прийняла спадщину. Про відкриття спадщини ТОВ «КейКолект» стало достовірно відомо лише у грудні 2014 року. Зобовязання за Кредитним договором забезпечені іпотекою, а отже, із врахуванням правової позиції ВССУ від 30.03.2012 року, строк предявлення претензії ТОВ «КейКолект» до спадкоємців не пропущений. Враховуючи, що ОСОБА_1 не подано заяву про відмову від спадщини, а також враховуючи, що спадкове майно не визнано відумерлим в порядку ст. 1277 ЦК України, позивач вважає, що остання прийняла спадщину у порядку, встановленому ст. 1268 ЦК України. Оскільки ТОВ «КейКолект» є іпотекодержателем нерухомого майна спадкодавця, вимоги позивача за рахунок іпотечного майна задовольняються першочергово. Окрім того, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, зазначивши наступне. Позивачем не надано доказів реєстрації правочину щодо заміни кредитора за іпотечним договором в Державному реєстрі Іпотек. Таким чином, позивачем не доведено наявність права на предявлення позову на підставі згаданих ним правочинів. Крім цього, позивач посилається на те, що про смерть позичальника ОСОБА_2 йому стало відомо з ухвали Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2014 року, при цьому не надано копії зазначеної ухвали суду. Поряд з цим, ОСОБА_1 про смерть чоловіка повідомляла первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» листом від 09.11.2010 року. Також позивач посилається на лист Одинадцятої ХДНК про отримання 05.05.2015 року претензії ТОВ «КейКолект» та відкриття спадкової справи № 547/2015 року. Але відповідно до витягу зі Спадкового реєстру за № 40721991 від 19.06.2015 року, за параметрами запиту «ОСОБА_2, дата смерті 17.10.2010 року», будьяка інформація в Реєстрі відсутня, що свідчить про те, що до нотаріальних органів із заявою про прийняття або про відмову від спадщини, а також із заявами про предявлення вимоги кредиторів спадкодавця до його спадкоємців, після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Отже, позивач надає суду неправдиву інформацію. Кредитори ОСОБА_2 за договорами про надання споживчого кредиту № 0 та № 0 від 28.01.2008 року та договором іпотеки від 28.01.2008 року, посвідченим ПН ХМНО ОСОБА_3 за реєстр. № 213, втратили свої права вимоги. В матеріалах справи наявна копія договору іпотеки від 28.01.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, яким забезпечено виконання відповідачем основного зобовязання за договором кредиту шляхом передачі в іпотеку житлового будинку. Відповідно до п. 5.2.1 договору іпотеки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання відбувається на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Інших правил або застережень про можливість набуття права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки вказаний договір не містить, і в матеріалах справи такі окремі договори про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття предмета іпотеки у власність, також відсутні. При таких обставинах, у позивача, який не може набувати права вимоги у більшому обсязі, ніж попередній кредитор, відсутнє право на звернення стягнення на іпотечне майно у заявлений в позові спосіб. За таких обставин, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність іпотекодержателем предмету іпотеки, задоволенню не підлягають. Вимоги про виселення також не підлягають задоволенню, так як є похідними від попередніх.

Крім того, представник відповідача зазначив, що позов подано з порушенням строків позовної давності. Так, 17.10.2010 року помер ОСОБА_2 Відповідач та ОСОБА_2 до смерті останнього проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач фактично та юридично прийняла спадщину, про що повідомили ПАТ «УкрСиббанк» листом від 09.11.2010 року, де також вказала про смерть чоловіка. Таким чином, право на предявлення вимоги до ОСОБА_1 як спадкоємиці ОСОБА_2 у АКІБ «УкрСиббанк» виникло 10.11.2010 року. Позовна заява предявлена в червні 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Представник третьої особи Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення проти позову. Зазначив, що позивачем не надано доказів того, що він звертався до Реєстраційної служби з питання проведення державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, що надавав документи, передбачені чинним законодавством та що йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації прав. Тобто, позивачем не надано суду доказів того, що Реєстраційною службою ХМУЮ порушені, невизнані або оспорювані його права та охоронювані законом інтереси.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти на відповідні ним правовідносини.

28.01.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до п. 1.1 якого Банку надав Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 87000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 439350,00 гривень за курсом НБУ на день укладання Договору, а Позичальник зобовязувався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 28.01.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (Іпотекодавецем) укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 213. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме Квартиру, яка є власністю Іпотекодавця.

Як вбачається з Договору Факторингу № 2, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КейКолект» 13.02.2012 року та Виписки з Додатку № 1 до Договору факторингу, позивачу відступлено право вимоги за Кредитним договором № 0.

Крім того, згідно п. 1 Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КейКолект» і Виписки з Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки, позивач прийняв право вимоги за Договором іпотеки від 28.01.2008 року, укладеним в забезпечення Кредитного договору № 0.

ОСОБА_2 свої зобовязання за Кредитним договором не виконував належним чином, у звязку за вказаним договором виникла заборгованість в розмірі 87674,13 доларів США, що еквівалентно 1843392,68 грн. станом на 07.05.2015 року.

Як вбачається з листа Одинадцятої ХДНК № 2617/0214 від 12.05.2015 року, 11 ХДНК 05.05.2015 року було отримано претензію ТОВ «КейКолект» до спадкоємців померлого 06.02.2010 року ОСОБА_2, та заведено спадкову справу № 547/2015. На теперішній час спадкоємці померлого 06.02.2010 року ОСОБА_2 до нотаріальної контори не зверталися.

Відповідно до Висновку про вартість обєкта незалежної оцінки, складеного ТОВ «Експерт оцінка плюс» 13.05.2015 року, ринкова вартість Квартири станом на дату оцінки складає 1833876,00 гривень.

Як вбачається з листа ОСОБА_1 на адресу ПАТ «УкрСиббанк» від 09.11.2010 року, остання повідомила Банк про те, що 17.10.2010 року помер ОСОБА_2 Оригінал вказаного листа досліджено судом в судовому засіданні.

ОСОБА_2 помер 17.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 282692, виданим 18.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 14526.

Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40721991 від 19.06.2015 року, інформація за параметрами запиту «ОСОБА_2, дата смерті 17.10.2010 року» у Спадковому реєстрі відсутня.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 41448585 від 29.07.2015 року вбачається, що Квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.12.2015 року у цивільній справі № 643/16610/15-ц, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи - третя Харківська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання права власності в порядку спадкування, визнання договорів припиненими, скасування запису про заборону відчуження задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Квартиру в порядку спадкування. Визнано договори про надання споживчого кредиту №0 та №0 від 28.01.2008 року припиненими. Визнано договір іпотеки від 28.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстраційним № 213, припиненим. В Державному реєстрі іпотек за №6472637 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №6472536 скасовано записи про заборону відчуження Квартири, внесені на підставі договору іпотеки від 28.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстраційним № 213.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.07.2016 року, вищевказане рішення суду скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Як вбачається з постанови головного державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ВП № 35383387 від 22.11.2012 року, на підставі виконавчого листа № 2-2678/10/18 від 21.03.2011 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, відкрито виконавче провадження з приводу стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 767150,90 грн.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Як вбачається з правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду України від 30.03.2016 року по справі № 6-1851цс15, від 02.11.2016 року по справі № 6-2457цс16, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Враховуючи наведене вище, у суду відсутні підстави для ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме Квартиру, шляхом визнання за позивачем право власності на вказане нерухоме майно.

Крім того, в обґрунтування предявлення позову до відповідача, позивач посилається на ту обставину, що остання прийняла спадщину, яка складається з Квартири.

Між тим рішення суду про визнання права власності на Квартиру за відповідачем, скасовано судом апеляційної інстанції. Свідоцтва про право на спадщину, виданого на імя відповідача, суду не надано. Згідно матеріалів справи, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. Право власності на Квартиру, згідно матеріалів справи, зареєстровано за ОСОБА_2

За таких обставин, враховуючи в тому числі можливість вчинення ОСОБА_2 заповіту на користь інших осіб, а не відповідача, можливість проживання вказаних осіб разом із ОСОБА_2 станом на час відкриття спадщини тощо, суд приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України станом на час розгляду справи не доведений факт перебування Квартири у власності саме відповідача, до якого предявлений позов.

Також суд враховує, що згідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як вбачається з наданого відповідачем листа від 09.11.2010 року, оригінал якого досліджено судом в судовому засіданні, а копія міститься в матеріалах справи, відповідач ще в 2010 році повідомила ПАТ «Укрсиббанк» про факт смерті позичальника та іпотекодавця ОСОБА_2, додавши до листа копію свідоцтва про смерть. На вказаному листі міститься штамп АТ «Укрсиббанк», який підтверджує факт отримання банком вказаного листа з додатком 09.11.2010 року, вх. 1007. Таким чином, відповідач добросовісно, у відповідності до вимог законодавства України, своєчасно повідомила кредитора, а саме банк, про факт смерті позивальника та іпотекодавця ОСОБА_2

Між тим претензію до спадкоємців ОСОБА_2 позивачем подано до нотаріальної контори лише 05.05.2015 року, що підтверджується листом 11 ХДНК від 12.05.2015 року.

Договір факторингу був укладений 13.02.2012 року, тобто більше ніж через рік після того, як кредитор АТ «Укрсиббанк» отримав інформацію про смерть позичальника.

Доказів того, що претензія до спадкоємців ОСОБА_2 банком або позивачем предявлялась і раніше, до 05.05.2015 року, тобто у встановлений законодавством шестимісячний строк, суду не надано.

Посилання позивача на ту обставину, що банк не повідомив його про факт смерті ОСОБА_2, судом не приймаються до уваги, оскільки станом на час укладення договору факторингу шестимісячний строк, встановлений для предявлення вимог до спадкоємців, вже був пропущений.

Крім того, згідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є в тому числі справедливий розгляд цивільних справ.

Суд вважає несправедливим і незаконним перекладати на відповідача відповідальність за те, що банк під час укладення договору факторингу не повідомив позивача про факт смерті ОСОБА_2 та про наявність вказаного вище листа відповідача, яка ще в 2010 році добросовісно проінформувала банк про вказані обставини, та, відповідно, не надав інформацію про те, що станом на час укладення договору факторингу сплив встановлений ст. 1281 ЦК України строк предявлення вимог до спадкоємців.

Таким чином, позивачем пропущений встановлений законодавством строк звернення з вимогами до спадкоємців померлого ОСОБА_2

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання права власності та зобовязання внести запис про його реєстрацію.

У вимогах про виселення всіх мешканців Квартири суд також відмовляє, оскільки вони є похідними від вимог про визнання права власності.

Крім того, вказані вимоги є неконкретними, оскільки позивачем не зазначено конкретних осіб, яких він просить виселити з Квартири. Клопотання про витребування даних щодо осіб, які проживають в Квартирі, позивачем не заявлялось. Між тим суд в рішенні про виселення повинен зазначити конкретних осіб, що підлягають виселенню.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.