РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

при секретарі Реуцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно квартиру по набувальній давності, -

в с т а н о в и в:

В червні місяці 2016 року позивач по справі звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської обласі про визнання права власності на квартиру, яким просить суд визнати за нею право власності на 1/ 2 частину квартири, розташованої АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказує, що 28 грудня 1995 року вона разом з ОСОБА_2 приватизували квартиру за вищевказаною адресою, квартира згідно Свідоцтва про право власності на житло належала їм на праві спільної сумісної власності.

31 грудня 2002 року ОСОБА_2 померла і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/ 2 частини квартири спадкоємців, які претендували б на спадщину після її смерті відсутні.

До теперішнього часу позивач не може вільно володіти та розпоряджатися квартирою за вищевказаною адресою, хоча проживає в ній більше 13 років, у звязку з чим, змушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

Представник позивача по справі за довіреністю (а.с.17) у судовому засіданні позов підтримав та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача по справі Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.16).

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами, які регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло.

28 грудня 1995 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 приватизували квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до отриманого Свідоцтва про право власності на житло, вказана квартира належала позивачу по справі та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності (а.с.4).

За взаємною згодою кожен зі співвласників зареєструвалися за вищезазначеною адресою.

31 грудня 2002 року ОСОБА_2 померла, про що Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області було видане свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 349725 від 03 січня 2003 року (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 1/ 2 частини квартири АДРЕСА_2, проте спадкоємці, які претендували б на спадщину після її смерті відсутні.

Згідно довідки Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 300 від 21.06.2016 року, після смерті ОСОБА_2, померлої 31.12.2002 року, в сільську раду на протязі 14 років ніхто не звертався за довідкою для оформлення спадщини, потенційних спадкоємців та родичів на території сільської ради немає (а.с.7).

Крім того, згідно довідки Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 221 від 04.05.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно мешкала та була зареєстрована до дня своєї смерті у квартирі АДРЕСА_3. На момент смерті разом з нею проживала та значилася зареєстрованою ОСОБА_1 (позивач по справі) (а.с.6).

Згідно довідки КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» № 17 від 15.06.2016 року, станом на 31.12.2012 рік за адресою: суло АДРЕСА_4 зареєстровано цілу квартиру за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях кожному згідно Свідоцтва про право власності від 28.12.1995 року (а.с.9).

Так, з 2002 року позивач по справі проживає у вищезазначеній квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше 14 років, постійно сплачує комунальні послуги, доглядає за квартирою і здійснює поточні ремонти.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статьями 16, 344, 396 ЦК, передбачено, що до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави.

Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна, його правонаступник або орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно ксерокопії свідоцтва про смерть співвласник квартири помер (а.с.5), сільрада не заперечує проти позову позивача.

Представник позивача в суді довів:

1.законність обєкту володіння прийняття майна в експлуатацію, наданий технічний паспорт на квартиру.

2.добросовісність володіння- без умислу причинити шкоду іншій особі.

3.безперервність, відкритість володіння- дії особи як володільця будинку, ремонт, страхування, заключення позивачем договорів за надання послуг по утриманню будинку, надання послуг з водо теплопостачання та водовідведення (а.с.20-22)..

4.Давність володіння безперервність володіння, проживання і користування будинком, більше 10 років.

Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є всі законні підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом

Наведене свідчить, що у даному випадку присутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном, поза волею колишнього власника та незалежно його волі, так як останній помер, кому в даний час належить 1/ 2 частина квартири позивачка не знає, спадкоємці відсутні, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є всі законні підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

ст.ст. 317, 321, 328, 344 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно 1/ 2 частини квартиру по набувальній давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частину квартири № 6 в житловому будинку № 40 по вулиці Залізничній в селі Старовірівка Шевченківського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевченківського

районного суду ОСОБА_3