АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/2512/15-ц Головуючий суддя І інстанції Страхова І. П.
Провадження № 22-ц/790/3098/16 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, мають малолітнього сина ОСОБА_5 01.02. ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.02.2015 року з ОСОБА_4 стягнуті аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_3

13 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду в порядку вимог ст. 185 СК України із позовом до ОСОБА_4 про стягнення 3228 грн. додаткових витрат на дитину, що виникли особливими обставинами за період з 01.01.2014 р. по 01.09.2015 р., витрат понесених на підготовку дитини до школи в сумі 1240 грн., а також просила стягнути на її користь додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, в сумі по 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позову посилалася на те, що з 2009 року син хворіє на ряд тяжких захворювань, які потребують постійного лікування, в тому числі й у медичних закладах, та додаткових витрат на придбання медичних препаратів, вартість яких є значною.

Kpiм того, дитина потребує постійного нагляду та занять з психологом та спеціалізованими педагогами, які знаходяться в м. Харкові. У звязку із зазначеним за період з 01.01.2014 року по 01.09.2015 року нею витрачено на лікування дитини 6457,18 грн. Також зазначала, що нею витрачено 2480 грн. на купівлю шкільного приладдя.

Оскільки відповідач участі в лікуванні дитини не приймає, просила стягнути з нього 1/2 частину від понесених нею витрат. Kpiм того, посилаючись на те, що на лікування сина щомісячно вона придбає препарат ноофен вартістю - 430 грн. (а на місяць необхідно три упаковки), лише на придбання вказаного препарату вона витрачає - 1290 грн. на місяць,

просила стягнути з ОСОБА_4 щомісяця по 650 грн. та відшкодувати судові витрати в сумі 250 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність, так як перебуває на обліку в центрі зайнятості та не має можливості надавати таку допомогу позивачу.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково і на її користь з ОСОБА_4 стягнуто додаткові витрати, що викликані особливими обставинами за період з 01 січня 2014 року по 01.вересня 2015 року в сумі 994,19 грн., витрати, понесені на підготовку дитини до школи в сумі 1240 грн., витрати за надану юридичну допомогу - 250грн., разом - 2484,19грн. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленим, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити це рішення суду в частині вирішення спору про стягнення на її користь додаткових витрат на дитину, та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення на її користь ? частини понесених нею витрат за період з 01.01.2014 року по 01.09.2015 року в сумі 3228 грн. та стягнути по 650 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В іншій частині це рішення суду першої інстанції та додаткове рішення не оскаржує.

Зазначає, що судом не враховані надані нею докази щодо понесення витрат на лікування сина та необхідність подальшого придбання для нього коштовного медичного препарату ноофена.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити її за недоведеністю та безпідставністю доводів та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зміні, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та стягуючи на її користь додаткові витрати, що викликані особливими обставинами за період з 01 січня 2014 року по 01.вересня 2015 року в сумі 994,19 грн., а також відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, в сумі по 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази - фіскальні чеки на придбання ліків та медичних препаратів підтверджують витрати ОСОБА_3 тільки на суму 994,19 грн., та не доведено витрат останньою щомісяця по 1290 грн. на придбання ліків - препарату «ноофен» і оплати вартості занять дитини з психологом та спеціалізованими педагогами.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися з такими висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони не відповідають обставинам справи та наданими сторонами доказам.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено виписками з icтopiї хвороби дитини, виданої 10.08.2015 року Первомайським центром первинної медико-санітарної допомоги неповнолітній син сторін ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у дерматолога з 2010 року з діагнозом: алергічний дерматит, екзема кінцівок, ксеродермія, у звязку з чим постійно приймає ліки.

3 липня 2013 року дитині лікарем - психоневрологом встановлений діагноз: синдром дефіциту уваги з гіперактивністю, синдром лікворної гіпертензії та рекомендовано відповідне лікування.

Факт перебування дитини на лікуванні амбулаторно та у стаціонарних умовах медичних закладів у 2013 -2015 роках у звязку з вищевказаними хворобами та з діагнозом гострий обструктивний бронхіт, затяжний перебіг, підтверджений витягами з icтopiї хвороби дитини, в яких зазначені не тільки медичні препарати, які дитина приймала під час лікування, а також й ті, які необхідні дитині для подальшого лікування.

Обґрунтовано встановивши наявність особливих обставин у звязку із хворобою дитини та потреби додаткових витрат на лікування, суд першої інстанції помилково не врахував, що понесені ОСОБА_3 додаткові витрати на лікування сина підтверджуються наданими нею фіскальними чеками на придбання цих ліків. При цьому доводи ОСОБА_3 про те, що деякі медичні препарати були придбані для дитини у звязку з тимчасовим хворобливим станом здоровя розладом кишківника, у звязку з чим нею придбавалися відповідні ліки: фестал,фталазол, ентеросгель тощо та вода «Малятко», також підтверджені вищевказаними доказами та не спростовані відповідачем.

У звязку із зазначеним колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 ? частини понесених нею витрат на придбання ліків для сина за період з 01 січня 2014 року по 01.вересня 2015 року в сумі 3 228 грн. ґрунтуються на наданих доказах і підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції про часткове задоволення цих вимог підлягає скасуванню.

Між тим колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, в сумі по 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, є обґрунтованими.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача періодичних витрати в сумі по 650 грн. щомісячно до повноліття сина, ОСОБА_3 не довела належними та допустимими доказами ( ст.ст. 58-60 ЦПК України) їх необхідність до повноліття дитини.

У звязку із зазначеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося, оскільки не оскаржувалося.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п. 2,3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року в оскаржуваній частині змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на лікування дитини за період з 01 січня 2014 року до 01 вересня 2015 року в сумі 994 грн.19 коп.

Позов ОСОБА_3 в цій частині задовольнити: стягнути на її користь з ОСОБА_4 3 228 (три тисячі двісті двадцять вісім) гривень понесених додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами за період з 01 січня 2014 року до 01 вересня 2015 року.

В іншій оскаржуваній частині рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: