АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2821/16 Головуючий 1 інст. Лях М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення заробітної плати при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» про стягнення заробітної плати з липня по грудень 2013 року в розмірі 22117 грн., за січень, серпень - грудень 2014 року в розмірі 10830 грн., компенсацію в розмірі місячного окладу у звязку зі звільненням за скороченням штату в розмірі 3290 грн., компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік в розмірі 2093 грн., компенсацію у звязку із затримання заробітної плати за 2013 рік в розмірі 16426 грн., за 2014 рік в розмірі 5070 грн., а всього 59826 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 13.05.1993 року працював ПАТ «АТ НДІРВ». Наказом № 158 від 23.12.2014 року його було звільнено з роботи за скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Зазначає, що в порушення ст.116 КЗпП України відповідач не виплатив йому в день звільнення заробітну плату за 2013-2014 роки, компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію у звязку зі звільненням за скороченням штату, а також компенсацію у звязку із затримання заробітної плати за 2013-2014 роки, тому вимушений був звернутись до суду.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Стягнуто з ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з липня 2013 року по грудень 2014 року, в тому числі вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 39249грн., компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 25479,63 грн. Зобовязано ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» розрахувати та сплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в день виплати основної заборгованості по заробітній платі. Стягнуто з ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь держави судовий збір в розмірі 647,28грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить змінити заочне рішення суду відповідно до наданих розрахунків, а також стягнути з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та стягуючи нараховану, але не виплачену заробітну плату ґрунтовно виходив з того, що було порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати; крім того задовольняючи позовні вимоги про компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати остаточного розрахунку при звільненні суд вірно виходив з того, що позивачем доведено розрахунок зазначеної суми.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду є правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства. Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка та згідно встановленого постановлено рішення, яке відповідає вимогам діючого законодавства України.

Відповідно до статей 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 з 13.05.1993 року працював начальником ПРБ ВАТ «Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань», з 02.10.1995 року переведений старшим диспетчером, з 16.02.2000 року переведений начальником ПРБ, а з 02.02.2004 року переведений начальником ПДО (на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 11.04.2011 року перетворено у ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань»), 30.12.2014 року позивач був звільнений із займаної посади у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, 0рганізації у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно довідки ПАТ «АТ НДІРВ» № 191 від 03.11.2015 року станом на 17.09.2015 року загальна сума заборгованості по заробітній платі ОСОБА_3 складає 39249 грн. (в тому числі вихідна допомога - 3256,67 грн. та компенсація за невикористану відпустку - 3926,77 грн.).

За таких обставин, суд 1 інстанції вірно зазначав, що своїми діями відповідач порушив вимоги чинного законодавства України про працю, що призвело до порушення законних прав позивача на оплату праці, у звязку з чим прийшов до висновку, що доводи позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з липня 2013 року по грудень 2014 року, в тому числі вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 39249 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення компенсації у звязку з затримкою заробітної плати суд вірно виходив з того, що вказані відносини регулюються Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427.

Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у звязку з несвоєчасним виконанням рішення.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд касаційної інстанції в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2014 року.

Разом з тим, відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З урахуванням наведеного, суд 1 інстанції ґрунтовно погодився з розрахунком проведеним позивачем щодо визначення розміру компенсації втрати частини за період затримки з липня 2013 року по грудень 2015 року в розмірі 25479,63 грн., відповідач свого розрахунку до суду не надав, у звязку з чим суд правильно стягнув вказану суму з відповідача на користь позивача.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд 1 інстанції зобовязавши відповідача вчинити певні дії, а саме: розрахувати та сплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в день виплати основної заборгованості по заробітній платі фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки вимога позивача була саме щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, а позовних вимог щодо зобовязання вчинити певні дії не було, у звязку з чим колегія суддів змінює рішення суду виключив з мотивувальної частини зобовязання відповідача вчинити певні дії, а саме: розрахувати та сплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в день виплати основної заборгованості по заробітній платі на підставі ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, ст.ст.307, 309, 313, ст.314, 315, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення висновки суду щодо зобовязання Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» розрахувати та сплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в день виплати основної заборгованості по заробітній платі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді В.В. Кокоша

ОСОБА_2