Категорія 20 Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Колоса С. С.

суддів : Стеблюк Л. П., Якименко М. М.

секретар судового засідання Торбасюк О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року,

встановила :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди відмовлено .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального права .

В запереченнях відповідач доводи апеляційної не визнав, вказавши на їх безпідставність та необґрунтованість, вказавши на законність і обґрунтованість рішення Вінницького міського суду .

Дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_4, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_2, який просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог з підстав викладених у скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, виходячи з наступного .

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, міський суд виходив з того, що відповідно до пункту 2. 1 договору про наміри, підтверджуючи бажання укласти договір купівлі - продажу об'єкта нерухомості до 01 лютого 2015 року, з метою забезпечення його укладення, до підписання цього договору, покупець ОСОБА_2 передала, а продавець ОСОБА_3 прийняв гарантійну суму 23 340 грн., що за курсом валют, встановленим сторонами, еквівалентна 1 500 доларів США .

Обставина укладання вищезазначеного договору, а також передача позивачем та прийняття відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 23 340 гривень визнавались та не заперечувались сторонами, а тому в силу ст.. 61 ЦПК України, дана обставина доказуванню не підлягає .

Судом було встановлено, що основного нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу нерухомого майна між сторонами укладено не було. Відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Зазначені обставини відповідачем спростовані не були .

Враховуючи, що сторони на порушення вимог частини 1 статті 635 ЦК України не дотримали нотаріальної форми посвідчення договору, встановленої статтею 657 ЦК України для основного договору, за правилом частини 3 статті 640 ЦК недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, робить такий договір неукладеним, а неукладений договір не створює прав та обов'язків для сторін .

При таких обставинах судова колегія вважає, що у відповідності до ст. ст. 546, 548 ЦК України, оскільки між позивачем та відповідачем не було укладено у встановленому порядку договору купівлі - продажу квартири та попереднього договору, які б за формою і змістом відповідала вимогам закону, міський суд правомірно встановив, що передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню .

Разом з тим суд першої інстанції, правильно визначивши правову природу переданих грошових коштів, безпідставно відмовив у стягненні суми авансу з відповідача на користь позивача та повністю відмовив у задоволенні позову .

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально - правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення .

ОСОБА_2 предявила позов про стягнення грошових коштів переданих за договором про наміри, в п. 2.1. якого вони визначені як гарантійна сума .

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд повинен визначити правову природу відносин між сторонами спору, правову суть спору та встановити, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин .

Проте відмовляючи в задоволенні позову, міський суд виходив з того, що предметом даного позову є стягнення грошових коштів, визначених позивачем як гарантійна сума, яка в ході судового розгляду представником позивача не визнавалась іншою. Тому встановивши правову природу переданих позивачем відповідачу грошових коштів як аванс, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про необхідність надання позивачем письмової заяви про зміну предмету позову, яка суду позивачем та його представником не надавалась .

При цьому безпідставно не взяв до уваги вимогу представника позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 23 340 гривень, виходячи із встановленої судом правової природи даної суми .

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є :

1 ) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи ;

2 ) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими ;

3 ) невідповідність висновків суду обставинам справи ;

4 ) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є неправильним і таким, що підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд, відмовляючи в задоволенні позову, не прийняв до уваги ту обставину, що договір купівлі - продажу не було укладено з вини продавця ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що на відміну від завдатку, аванс - лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Кредитор не може бути зобовязаний до повернення авансу у подвійному розмірі .

Відповідно до ст.. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1 ) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи ;

2 ) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими ;

3 ) невідповідність висновків суду обставинам справи ;

4 ) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги позивача .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення . ким :.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 23 340 гривень .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 606 грн. 32 коп. .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_5