Справа № 502/504/16-ц
21 квітня 2016 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді - Масленикова О.А.,
за участю секретаря Кітреску О.М.
розглянувши цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК»
стягнення заборгованості за кредитним договором
Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за укладеним Договором кредиту 06.05.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязалась солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, передбачених Договором кредиту.
Банк виконав свої зобовязання за укладеним договором, однак ОСОБА_1, отримавши кредитні кошти, своєчасно не виконує зобовязань щодо погашення платежів за договором. Відповідач не сплачує суму заборгованості за кредитом, в звязку з чим представник позивача просить суд в звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» прострочену станом на 17.06.2015 року заборгованість за кредитним договором:
-9 046, 51 доларів США заборгованості за простроченим кредитом;
-3037, 40 доларів США заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом;
В звязку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 свого зобовязання за кредитним договором, який було забезпечено договором поруки, укладеним з відповідачем ОСОБА_2, представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості.
Після відкриття провадження у справі представник позивача надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги у його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
21 березня 2016 р. відповідачем ОСОБА_2 була надана заява, в якій вона просила перенести судове засідання назначене на 30.03.2016 р. на інший день в звязку з тим, що вона не має юридичної освіти та як наслідок повинна укласти договір на представництво інтересів з особою, яка буде в послідуючому приймати участь у справі, а також для ознайомлення з матеріалами справи.
Згідно ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Судом встановлено, що належним чином повідомлені відповідачі повторно не зявились в судове засідання і заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, в звязку з чим на підставі заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України (постановляє заочне рішення).
Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Відповідно до п. 6.1.1 Договору позичальник зобовязується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків.
З п. 1.1 Договору поруки, вбачається, що поручитель зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.
Відповідно до п. 10.1 Договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.
Згідно п. 4.5 Договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця фактичного користування коштами протягом календарного місяця у термін до 10 числа наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору.
Згідно дозволу № 7-1 виданого НБУ Акціонерному комерційному банку «ПРАВЕКС-БАНК», зареєстрованому НБУ 29.12.1992 р. за номером 139, який має банківську ліцензію за номером 7, видану НБУ 03.12.2001 р. та додатку до дозволу № 7-1, вищезазначений банк має право на здійснення валютних операцій.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.06.2015 року по договору № 3289-048/08Р від 06.05.2008 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка складається з:
-9 046,51 доларів США заборгованості за простроченим кредитом;
-3 037,40 доларів США заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом;
-4 485, 73 доларів США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;
-1 056,27 доларів США пені за несвоєчасне погашення заборгованості, по процентам за користування кредитом;
-всього 17 625, 91 доларів США заборгованості за кредитним договором.
При розгляді і вирішенні справи судом було враховано наступні положення цивільного законодавства:
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначено в ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 цієї статті Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Згідно ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати банківські операції, зокрема, операції з валютними цінностями.
Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).
Відповідно до ст. 198 ч.2 ГК України грошові зобовязання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобовязання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо субєкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства.
Згідно з ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
Таким чином судом встановлено, що на час видачі кредиту відповідачу ОСОБА_1, позивач мав право на здійснення операцій з іноземною валютою відповідно до вимог діючого законодавства.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Встановивши з досліджених доказів фактичні обставини по справі та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обовязок відповідачів повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладених між ними Договорів, оскільки має місце неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_2 як поручитель, несе солідарну з Позичальником відповідальність за зобовязанням, звязку з чим порушене право позивача підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, оскільки відповідно до ст. ст. 525, 625, 628 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.
Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 524, 526, 530, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4