Провадження №2/760/3046/16
Справа №760/4248/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Здорик Л.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, -
03.03.2016 позивачка звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» та просила суд:
- стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування згідно ліміту Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3674059 в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч ) грн. 00 коп.;
- стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ»на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 4 761 (чотири тисячі сімсот шістдесят одна) грн. 65 грн., три відсотки річних у розмірі 324, 66 (триста двадцять чотири ) грн. 66 коп., та суму заборгованості відповідно індексу інфляції у розмірі 350 ( триста п'ятдесят ) грн. 00 грн.;
- стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 554 ( п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 37 грн.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 13 липня 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода ( надалі - ДТП ), в якому водієм ОСОБА_2, що керувала автомобілем ФОЛЬКСВАГЕН Гольф д.н.з. НОМЕР_1, було ушкоджено автомобіль ОСОБА_1, Мерседес Бенз д.н.з. НОМЕР_2, чим останній було спричинено матеріальну шкоду.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, яка керувала автомобілем марки «ФОЛЬКСВАГЕН Гольф» д.н.з. НОМЕР_1, на момент настання ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» на підставі полісу №АІ/3674059.
В позовній заяві, позивачка вказує, що в зв'язку з тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля ФОЛЬКСВАГЕН Гольф» д.н.з. НОМЕР_1, застрахована у відповідача, 16.09.2015 звернулася до нього з заявою про виплату страхового відшкодування.
Позивачка посилається на ту обставину, що відповідачем було прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., про що повідомлено листом від 21.10.2015 вих. № 7007.
Проте, не зважаючи на прийняте рішення про виплату страхового відшкодування, відповідач виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. на користь позивачки, так і не здійснив.
Окрім того, позивачка направляла вимогу про виплату страхового відшкодування та пені на адресу відповідача 15.01.2016 вх. №353, проте відповіді на цю вимогу їй так і не було надано.
З урахуванням викладеного, позивачка просила позов задовольнити.
09.03.2016 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.
18.04.2016 представник позивачки в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
18.04.2016 відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України.
Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13 липня 2015 року сталася ДТП, в якому водієм ОСОБА_2, що керувала автомобілем ФОЛЬКСВАГЕН Гольф д.н.з. НОМЕР_1, було ушкоджено автомобіль ОСОБА_1, Мерседес Бенз д.н.з. НОМЕР_2, чим останній було спричинено матеріальну шкоду.
Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки Мерседес Бенз д.н.з. НОМЕР_2.
Як встановлено судом, цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки автомобілем ФОЛЬКСВАГЕН Гольф д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3674059 застрахована у Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ».
Відповідно до звіту про визначення розміру матеріального збитку №28/89.07.15 від 23.07.2015, складеного спеціалістом ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ АСІСТАНС-УКРАЇНА», розмір матеріального збитку становить 128 627, 98 грн.
Проте згідно полісу №АІ/3674059 ліміт відповідача за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить: 50 000 ( п'ятдесят тисяч ) грн. 00 коп.
А тому 16 вересня 2015 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про страхове відшкодування.
Як вбачається, відповідачем було прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., про що повідомлено листом від 21.10.2015 року Вих. № 7007.
Проте, не зважаючи на прийняте рішення про виплату страхового відшкодування, відповідач виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. на користь позивачкаки, так і не здійснив.
Окрім того, позивачка подала вимогу про виплату страхового відшкодування та пені на адресу відповідача 15.01.2016 року вх. №353, проте вимога залишилась без реагування та виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно ст. 36 цього Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
Як зазначалося судом вище, відповідач своїм правом з`явитись в суд і спростувати доводи позивачки не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів, та викладеного вище, приходить до висновку, що позивачка довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню суми виплати страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн.
Щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних, інфляційних втрат передбачених ст. 625 ЦК України, то суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, відповідач мав не пізніше 16.12.2015 року здійснити позивачці страхову виплату, а враховуючи те, що позивачкою було 03.03.2016 року подано заяву в порядку ст. 31 ЦПК України, то судом було проаналізовано здійснений представником позивача розрахунок пені, та встановлено, що він є арифметично вірний, виходячи з наступного.
Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.
Представником позивача пеня розраховувалась за період з 16.12.2015 року - 03.03.2016 року, визначено, що до стягнення підлягає 4 761,65 грн.
Щодо заявлених позивачкою вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року при розгляді справи № 6-113 цс 14 зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Річні проценти, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а є способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.
Також, суд вважає арифметично вірний розрахунок представником позивача інфляційних втрат, в зв'язку з чим до стягнення підлягає 350 грн., виходячи з наступного.
При проведенні розрахунків представником позивача було враховано рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ".
Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України.
Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується.
Представник позивача надав розрахунок індексу інфляції за період з 16.12.2015 року по 18.02.2016 року.
Беручи до уваги ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому суд приходить до висновку задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми інфляції за вказаний позивачем період.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки даний спір вирішено на користь позивачки, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачкою, повинні бути відшкодовані відповідачем.
Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 625, 1191, 1192 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11 , 57-60, 79, 88, 212-214,224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування згідно ліміту Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3674059 в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч ) грн. 00 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 4 761 (чотири тисячі сімсот шістдесят одна) грн. 65 грн., три відсотки річних у розмірі 324, 66 (триста двадцять чотири ) грн. 66 коп., та суму заборгованості відповідно індексу інфляції у розмірі 350 ( триста п'ятдесят ) грн. 00 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 554 ( п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 37 грн.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачкаем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: І. А. Усатова