Ухвала

іменем україни

18 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава Домофон» про розірвання договору, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5, на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава Домофон» ( далі - ТОВ «Полтава Домофон») про розірвання договору, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування майнової та моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилались на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. Зазначали, що вони не можуть вільно користуватись квартирою, оскільки відповідачі встановили без їхнього дозволу домофон на дверях у їхньому під'їзді. Вказували, що договір їм не надавали, погрожували не дати ключі від домофону, а тому ОСОБА_4 уклала договір з ОСОБА_6 про встановлення домофону, який не виконується. У зв'язку з конфліктами з приводу встановлення домофону у ОСОБА_4 стався нервовий зрив, у зв'язку з чим вона проходила курс лікування. Зазначала, що на лікування нею витрачені кошти у розмірі 1 060 грн 82 коп. Крім того, витратила на листування з відповідачами 97 грн 35 коп., а тому вважала, що спричинену їй матеріальну шкоду у розмірі 1 158 грн 17 коп. повинен відшкодувати ОСОБА_6 Також зазначала, що неправомірними діями ОСОБА_6 їм спричинена моральна шкода, яку вони оцінюють у 10 000 грн.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили розірвати договір від 21 листопада 2014 року, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зобов'язати ОСОБА_6 та ТОВ «Полтава Домофон» демонтувати домофон з під'їзду 1 у будинку АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_6 на її користь 1 518 грн 70 коп. майнової шкоди та 10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову в позові ОСОБА_7, виходячи з того, що позивачка не довела обставин, на які посилалась як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що ТОВ «Полтава Домофон», встановивши домофон у будинку, порушило право ОСОБА_4 на користування і розпорядження її квартирою. Крім того, суди дійшли правильних висновків і про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, оскільки остання не є власником вказаної квартири, а тому обраний спосіб захисту її прав, який полягає у вимозі про усунення перешкод у користуванні власністю, є безпідставним.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана