Справа № 361/3341/15-ц
Провадження № 2/369/831/16
22.02.2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчко А.Я.
за участю секретаря: Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не заявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
За згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши осіб, які примали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
За ст. 759, 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
При розгляді справи судом встановлено, що 01.07.2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди товарно-матеріальних цінностей.
У п. 1 договору вказано, що орендодавець зобов'язаний надати орендарю майно, вказане в додатку №2, в тимчасове користування, а орендар зобов'язується повернути майно в стані, вказаному в додатку№2. Майно належить орендодавцю на праві власності.
Відповідно до додатку №2 до договору оренди «Акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання» ФОП ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняв на відповідальне зберігання: GPS Навігатор, марки Android Note, модель 4.1.1, ІМЕ1 НОМЕР_2, в кількості 1 шт., вартістю 2 500,00 грн.; Sim карта Life, номер НОМЕР_3, в кількості 1 шт., вартістю 25.00 гривень;Світовий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами, в кількості 1 шт., вартістю, 500,00 гривень
За ст. 762 ЦК Україна за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
П. 2.2.2, 2.2.3 передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату в розмірі 220 грн. щомісячно, проводити оплату в період з 1 по 3 число місяця включно.
Відповідно до поданого розрахунку відповідач ОСОБА_2 не вносив оренду плату з 01.08.2013 року, останній раз вносив плату 01.08.2013 року. Заборгованість по договору станом на березень 2015 року становить 4620 грн.
За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За таких обставин суд вважає, що факт передачі в оренду майна та прострочення виконання зобов'язальних відносин, тому вимоги про стягнення орендної плати в розмірі 4620 грн. за період з 04.09.2013 року по 05.05.2015 року підлягають задоволенню.
За ст. 611 ЦК України у раз порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди.
Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши подані суду докази, відповідач заперечень суду не надав, суд вважає, що до стягнення підлягає заборгованість з врахуванням індексу інфляції 2397.78 грн. та три відсотки річних - 231 грн. 26 коп.
За ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
За правилом ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
П.2.2.6 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення орендатором орендованого майна або несвоєчасної оплати оренди, орендар має сплатити неустойку в розмірі 50 грн. за кожний місяць прострочки.
При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.
Відповідно до роз'яснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобов'язань).
За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Дослідивши подані суду докази, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, який значно перевищує розмір основного боргу, до основної суми боргу за договором 4620 гривень.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.
Відповідно до акту прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, ОСОБА_2 отримав в користування GPS Навігатор, марки Android Note, модель 4.1.1, ІМЕ1 НОМЕР_2, в кількості 1 шт., вартістю 2 500,00 грн.; Sim карта Life, номер НОМЕР_3, в кількості 1 шт., вартістю 25.00 гривень;Світовий рекламний борд білого кольору з чотирма магнітами, в кількості 1 шт., вартістю, 500,00 гривень, умови договору порушив та не повернув майно, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення збитків в розмірі 3000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи частку задоволених вимог, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення судових витрат в розмірі 148 грн. 70 коп.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 590, 652 ЦК України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН (НОМЕР_1) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 148 грн. 70 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Я. Волчко