У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гвоздика П.О., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Ужгородської міської поліклініки, Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу в частині включення та відрядження, внесення змін в розпорядження міського голови та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 61-о від 11 березня 2015 року Ужгородської міської поліклініки в частині включення та відрядження в Ужгородський ОМВК у складі об'єднаної медичної комісії з 11 березня 2015 року ОСОБА_5 - лікаря-ортопеда-травматолога; внести зміни у розпорядження міського голови м. Ужгорода № 96 від 10 березня 2015 року, а саме: замінити прізвище лікаря-хірурга, що зазначений як «ОСОБА_5.» на прізвище лікаря відповідної кваліфікації; стягнути з Ужгородської міської поліклініки на його користь моральну шкоду, завдану порушенням його трудових прав та умов трудового договору в сумі 10000 грн.

Позов мотивовано тим, що 11 березня 2015 року головним лікарем Ужгородської міської поліклініки Качановою В.В. видано наказ №61-о на виконання розпорядження міського голови №96 від 10 березня 2015 року «Про медичну комісію чергового призову на строкову військову службу у квітні-травні 2015 року». Відповідно до п.1 1 даного наказу позивача, який є лікарем-ортопедом-травматологом, без погодження з ним включено в склад вищезазначеної об'єднаної медичної комісії. Позивач посилається на те, що розпорядженням міського голови міста Ужгорода №96 від 10 березня 2015 року, в склад комісії введено саме лікаря-хірурга, а не лікаря-травматолога, але помилково зазначено, що ОСОБА_5 є лікарем-хірургом. Відповідно до вимог ст. 31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Працювати в складі медичної комісії в якості хірурга, проводити огляд призовників та давати відповідні висновки, як спеціаліст-хірург позивач не має права, у нього відсутні відповідні навики і знання, необхідні для виконання обов'язків лікаря-хірурга. Адміністрація Ужгородської міської поліклініки не має права вимагати від нього виконання роботи іншого фахівця.

Крім того, діями відповідача Ужгородської міської поліклініки позивачу завдана моральна шкода, оскільки у зв'язку з виданням незаконного наказу відбулося порушення його трудових прав, він зазнає та продовжує зазнавати значної моральної шкоди, яка виражається в емоційних та душевних хвилюваннях і стражданнях, що призвело до хвороби та необхідності стаціонарного лікування, змушений витрачати час для захисту своїх інтересів в суді, у зв'язку з чим, просив стягнути з Ужгородської міської поліклініки на його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ №61-о від 11 березня 2015 року Ужгородської міської поліклініки в частині включення та відрядження в Ужгородський ОМВК у складі об'єднаної медичної комісії з 11 березня 2015 року ОСОБА_5 - лікаря-ортопеда-травматолога. Внесено зміни в розпорядження міського голови №96 від 10 березня 2015 року виключивши з нього прізвище ОСОБА_5 Стягнуто з Ужгородської міської поліклініки на користь ОСОБА_5 моральну шкоду спричинену порушенням його трудових прав в сумі 1500 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року, в частині позовних вимог ОСОБА_5 до Ужгородської міської ради про внесення змін в розпорядження міського голови №96 від 10 березня 2015 року провадження закрито. Роз'яснено ОСОБА_5 право звернення до суду в порядку встановленого КАС України.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року, рішення міськрайонного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даним рішенням та ухвалою суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наказ головного лікаря Ужгородської міської поліклініки №61-о від 11 березня 2015 року, в частині відрядження для роботи в Ужгородському ОМВК у складі об'єднаної медичної комісії з 11 березня 2015 року, ОСОБА_5 - лікаря-травматолога є незаконним та таким, що порушує трудові права позивача, оскільки діючим законодавством не передбачено залучення до складу ВЛКвійськових комісаріатів лікаря-травматолога. Розпорядженням міського голови м. Ужгород №96 від 10 березня 2015 року «Про медичну комісію чергового призову на строкову військову службу у квітні - травні 2015 року», затверджено склад медичної комісії, з визначенням лікарів спеціалістів, зокрема хірурга у відповідності до діючого законодавства. Проте, у даному розпорядженні невірно зазначено, що ОСОБА_5 є хірургом.

За таких обставин місцевий суд дійшов висновку про необхідність внесення змін в розпорядження міського голови №96 від 10 березня 2015 року виключивши з нього прізвище ОСОБА_5

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, місцевий суд, з урахуванням характерупорушення прав позивача, тяжкості і істотності вимушених змін у житті після прийняття незаконного наказу про відрядження та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав та виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, дійшов висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 1500 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що головний лікар Ужгородської поліклініки Качанова В.В. виконала розпорядження міського голови м. Ужгорода і її наказ виданий на підставі цього розпорядження. Розпорядження міського голови м. Ужгорода постановлено відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та затверджено новий склад медичної комісії чергового призову на строкову військову службу у квітні-травні 2015 року. Це розпорядження, в даному випадку, виходить за межі правовідносин, врегульованих трудовим законодавством, є нормативним актом, оскарження якого, відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України має проводитись в порядку адміністративного судочинства. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині цих позовних вимог ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Оскільки, провадження у справі в частині вимог позивача про внесення змін в розпорядження міського голови м. Ужгорода підлягає закриттю, і дане розпорядження є чинним, а наказ головного лікаря Ужгородської міської поліклініки виданий на підставі даного розпорядження, то позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, щорозпорядженням міського голови м. Ужгорода №96 від 10 березня 2015 року «Про медичну комісію чергового призову на строкову військову службу у квітні-травні 2015 року» затверджено склад медичної комісії чергового призову на строкову військову службу у квітні-травні 2015 року, в склад якої увійшов хірург - ОСОБА_5

На виконання розпорядження міського голови м. Ужгорода №96 від 10 березня 2015 року головним лікарем Ужгородської міської поліклініки видано наказ №61-о від 11 березня 2015 року, згідно якого наказано відрядити медичних працівників Ужгородської міської поліклініки для роботи в Ужгородському ОМВК у складі об'єднаної медичної комісії з 11 березня 2015 року, зокрема ОСОБА_5 - лікаря-травматолога.

Згідно розпорядження міського голови від 26 травня 2015 року за №205 внесено зміни до розпорядження міського голови 3 березня 2015 року за №84, а саме: у п.1 розпорядження слід читати «у квітні-червні» та доповнено графік проведення призовних комісій на період призову.

Персональний склад медичної комісії Ужгородського міського військового комісаріату формується на основі пропозицій головного лікаря лікувально-профілактичного закладу. Для роботи в якості хірурга в комісії чергового призову на строкову військову службу у квітні - травні 2015 року головним лікарем міської поліклініки Качановою В.В. були запропоновані кандидатура ОСОБА_5 (основний склад комісії), що стверджується листом начальника відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради від 16 липня 2015 року № О - 59/29-20.

Згідно посадової інструкції лікаря-ортопеда-травматолога, затвердженої головним лікарем Ужгородської міської поліклініки 2 січня 2014 року та з якою ознайомлений ОСОБА_5, останній виконує функції лікаря-ортопеда-травматолога.

Згідно п. 1.1 посадової інструкції лікаря-ортопеда-травматолога, метою діяльності є, зокрема, діагностика, лікування та реабілітація травмованих та ортопедичних хворих; проведення аналізу захворюваності населення, яке проживає на території обслуговування закладу на ортопедичні хвороби та травматизму, тощо.

Згідно п. 2.2 посадової інструкції лікаря-ортопеда-травматолога останній зобов'язаний забезпечувати раннє виявлення, кваліфіковане та своєчасне обстеження та лікування хворих ортопедо - травматологічного профілю.

Військовий комісар звертався з листом від 16 квітня 2015 року № 2660 на адресу міського голови м. Ужгород в якому просив у зв'язку з службовою необхідністю вирішити питання заміни члена призовної медичної комісії м. Ужгород лікаря травматолога ОСОБА_5 на спеціаліста відповідного фаху, оскільки згідно вимог Наказу Міністра оборони України № 402 - 2008 року в склад комісії призначається лікар хірург.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402,зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Згідно п. 1.2, Розділу 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення), військово-лікарська експертиза - це визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до п. 2.1 Розділу І Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Пунктом 2.6.1 Розділу І Положення встановлено, що до позаштатних постійно діючих ВЛК належать, у тому числі, ВЛК військових комісаріатів.

Пунктом 2.6.2 Розділу І Положення встановлено, що позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою.

Пунктом 2.6.3 Розділу І Положення встановлено, що до складу ВЛК (ЛЛК), що створюється у військовому комісаріаті, ТЦК, лікарі і секретар комісії залучаються з місцевих лікувально-профілактичних закладів рішенням голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради).

Пунктом 3.2 розділу II Положення №402 визначено, що кожний військовозобов'язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на порушення його трудових прав, зокрема на те, що адміністрація Ужгородської міської поліклініки замість необхідного лікаря-хірурга включила в комісію його - лікаря-травматолога - чим порушила вимоги ст. 31 КЗпП України, оскільки від нього вимагалося виконання роботи, не обумовленої трудовим договором, тобто фактично відбулося переведення працівника на іншу роботу без його згоди на строк більше двох календарних місяців.

При цьому, розпорядження Ужгородського міського голови від 10 березня 2015 року №96, яким в Ужгородському об'єднаному міському військовому комісаріаті було утворено медичну комісію чергового призову на строкову військову службу, до складу якої було включено позивача як лікаря хірурга, не оскаржувалося ним в частині визначення складу комісії. Останній не погоджувався з тим, що в дане розпорядження помилково внесено його прізвище як лікаря хірурга, при тому, що він є лікарем-ортопедом-травматологом.

Дії міського голови як об'єкта владних повноважень щодо складу комісії, який визначений у відповідності до вимог закону позивачем не оскаржувались.

Позивач посилався також на те, що наказом № 61-о адміністрація Ужгородської міської поліклініки фактично змінила склад комісії і в порушення вимог розпорядження міського голови та Положення про медичні комісії замість фахівця-хірурга безпідставно введено лікаря-травматолога.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Вирішуючи даний спір та закриваючи провадження у справі в частині вимог ОСОБА_5 до Ужгородської міської ради про внесення змін в розпорядження міського голови №96 від 10 березня 2015 року суд апеляційної інстанції вищевказаного не врахував, дійшов помилкового висновку, що він виник з публічно-правових відносин та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог з підстав чинності розпорядження міського голови №96 від 10 березня 2015 року суд апеляційної інстанції не перевірив висновків місцевого суду щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову, не навів обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд першої інстанції, вирішуючи спір належним чином не перевірив правових підстав заявленого позивачем позову та не встановив, чи були порушені трудові права позивача, чи підлягають вони судовому захисту обраним останнім способом та яка норма матеріального права підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

Суд першої інстанції у порушення наведених норм процесуального права не уточнив у позивача позовних вимог, не визначився з їх змістом та правовою підставою, не перевірив відповідність обраного позивачем способу захисту прав характеру правовідносин, які виникли між сторонами.

В ході розгляду даної справи судами попередніх інстанцій не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вказане вищесвідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до передчасних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалені ними рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
П.О. Гвоздик
О.В. Умнова
І.М. Фаловська