У Х В А Л А

26.05.2016 Справа №607/5570/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення грошових коштів та про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до до ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення грошових коштів та про захист прав споживачів.

Відповідно до вимог ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів що додаються до позовної заяви. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначаються Законом України «Про судовий збір», про що прямо вказано у статті 1 цього Закону.

Пунктом 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачалося, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Разом із тим, 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», відповідно до якого статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Суд, звичайно, бере до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Однак, як уже зазначалося, правові засади звільнення від сплати судового збору в Україні визначаються Законом України «Про судовий збір». При цьому цей закон не містить відсилань до інших нормативно-правових актів держави.

Крім цього, Закон України «Про судовий збір» прийнятий пізніше від Закону України «Про захист прав споживачів».

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше.

З огляду на викладене, при зверненні до суду позивач повинен оплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Згідно вимог ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати тобто 551,20грн. та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 6890грн. За подання позовної заяви не майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20грн.

Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про судовий збір» №3674 від 08.07.2011року, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України".

Дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України, оскільки позивачем, не зазначено ціну позову, не сплачено судовий збір за подачу позовної заяви як з вимоги майнового характеру - у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 551,20грн. та не більше 6 890грн., не сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 551,20 грн.

За нормами ст.121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 119-120, 121 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про судовий збір", -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення грошових коштів та про захист прав споживачів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним ухвали суду.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Братасюк В.М.