Ухвала

іменем україни

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Карпенко С.О.,

Кафідової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа - Управління Державного земельного агентства у Кагарлицькому районі Київської області, про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 4 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 7 жовтня 2015 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_4, який був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Мир» (далі - КСП «Мир»), оскільки з листопада 1973 року по грудень 1993 року працював комбайнером, а 10 травня 1990 року вийшов на пенсію за віком та продовжував працювати. Рішенням Горохуватської сільської ради від 9 червня 1995 року земля КСП «Мир» була розпайована та КСП «Мир» було отримано державний акт на право колективної власності на землю від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Оскільки ОСОБА_4 був членом КСП «Мир» йому належало право на земельну частку (пай) розміром 3,76 умовних кадастрових гектари, що розташований на території Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

За життя ОСОБА_4 сертифікат про частку (пай) не отримав. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5, оскільки на час його смерті проживала з ним і до неї як спадкоємця за законом першої черги перейшло право на земельну частку (пай), яке належало її чоловіку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла, проте не оформила своїх спадкових справ на земельну частку (пай). Після смерті ОСОБА_5 із спадкоємців першої черги залишився лише син, позивач, який у шестимісячний строк звернувся до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5

Зазначав, що у зв'язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_4 позивач не може у встановленому порядку через державному нотаріальну контору оформити право на отримання земельної частки (паю), що належало ОСОБА_4 та було успадковано ОСОБА_5

Ураховуючи наведене, просив визнати за ОСОБА_3 у порядку спадкування після ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Мир» розміром

3,76 умовних кадастрових гектари на території Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що належало ОСОБА_4

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від

4 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 7 жовтня

2015 року виключено із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на ст. ст. 256, 257, 259, 260, 261 ЦК України, як на підставу для відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не був включений у список, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, йому не був виданий сертифікат на земельну частку (пай). А відтак цей сертифікат не входив до складу спадкового майна і не міг успадковуватись спадкоємцями ОСОБА_4

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Із наявної в справі копії державного акта на право колективної власності на землю вбачається, що земля передана в колективну власність КСП «Мир» на підставі рішення Горохуватської сільської ради від 9 червня 1995 року. Державний акт на право колективної власності на змелю видано КСП «Мир» ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 19-20).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначав, що його батько ОСОБА_4 був членом КСП «Мир» відповідно мав право на отримання земельної частки (паю). ІНФОРМАЦІЯ_1 року КСП «Мир» було видано державний акта на право колективної власності на землю. За життя ОСОБА_4 не встиг отримати відповідний сертифікат.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Апеляційним судом установлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що колгосп «Мир» був реорганізований в КСП «Мир», не встановлена дата цього перетворення, відсутні Статутні документи і докази вступу ОСОБА_4 до членів КСП «Мир» на момент отримання державного акту і мав бути внесений до списку, що додається до державного акту про право колективної власності на землю.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Установивши, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на момент передачі КСП «Мир» державного акта про право колективної власності на землю сертифікат не отримав, не був внесений до списку доданого до даного державного акту, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) не набув, а тому правильно в задоволенні позову його сина ОСОБА_3 відмовив.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 4 серпня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Київської області від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька С.О. Карпенко О.В. Кафідова Г.І. Мостова