РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/19874/15-ц

пр. № 2/759/1765/16

26 січня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання,

встановив:

ОСОБА_1 в грудні 2015 року заявила позов про визнання її колишнього чоловіка ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та про зняття останнього з реєстраційного обліку місця проживання.

Позов мотивований тим, що відповідач тривалий час, без поважних на те причин, не проживає за місцем реєстрації, участі в утриманні житла не приймає, що створює позивачу, як власнику житла, перешкоди в користуванні власністю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві.

ОСОБА_2 в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки не повідомив.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З аналізу наданих документів вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, хоч і не зареєстроване за позивачем, але належить їй в порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

З довідки балансоутримувача будинку від 25.11.2015р. (ф.3), вбачається, що у вказаній квартирі, разом з іншими, зареєстрований та проживає колишній чоловік позивача - ОСОБА_2

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2015р. Після розірвання шлюбу відповідач змінив прізвище на дошлюбне «ОСОБА_2».

20.11.2015р. ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Позивачем стверджується, що в червні 2015 року відповідач зібрав свої речі і покинув спірну квартиру і з того часу наміру користуватись житлом не виявляв.

Дані обставини, були підтверджені самим відповідачем в письмових запереченнях до позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Ці ж обставини підтверджують сусіди позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в своїх заявах на адресу суду.

Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач пояснила, що відповідач після того, як створив нову сім'ю, зобов'язався виписатись з квартири, проте до цього часу таке зобов'язання не виконав за підстав суб'єктивного характеру.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача та членів його сім'ї додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, тощо.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_1., а тому позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд залишає без задоволення вимогу позивача щодо припинення реєстрації ОСОБА_2 за адресою спірного житла, як таку, що заявлена зайво, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватись житлом, і є підставою, для зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою житла.

За такого рішення суду, судові витрати у справі, понесені позивачем, відповідно до ст.88 ЦПК України, мають бути компенсовані їй відповідачем.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва на протязі десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий М.Ф. Сенько