Провадження №6/200/4432/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2016 р. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Кравченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінський районного суду м. Дніпропетровська із заявою про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз» від 24листопада 2014 року.

В обґрунтування заяви посилався на те, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз» міста Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 32185 грн. 76 коп. заборгованості за кредитним договором, від 14 лютого 2011 р. та судового збору в сумі 243,60 грн. Про вказане рішення йому стало відомо із повідомлення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, згідно якого він викликався в судове засідання на 30.06.2015 р. по справі №200/11583/15-ц за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу виконавчого листа. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що на момент розгляду справи він вже не мав заборгованості за кредитним договором, умови якого виконав в повному обсязі. А заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла з незалежних від нього обставин, шляхом скоєння іншою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст. 190 КК України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №6448/2014, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24.11.2014 року по справі № 6448/2014 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором №SAMDN3175 від 14.02.2011 р. в сумі 32185,76 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати по оплаті третейського збору у сумі 500 грн.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене у складі третейського судді Кириченко Н.В. на підставі підписаної 14.02.2011 р. відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Як вбачається із вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2013 року, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.1 ст. 190 КК України та за ч.2 ст. 190 КК України. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17160 грн. 58 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди та 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Як вбачається із змісту вищевказаного вироку в вересні 2012 р. точної дати під час досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами з кредитної картки «ПриватБанк» ОСОБА_1 Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину в інкримінованому злочині визнав повністю та повідомив, що в вересні 2012 у нього виник умисел на заволодіння грошима ОСОБА_3 які знаходились на рахунку кредитної картки.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до копії анкети - заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 14.02.2011 р. ОСОБА_1 надав згоду, з тим, що заява разом памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно п.1.1.7.30 Умов сторони домовились, що всі спірні питання, повязані з виконання укладеного між ними кредитного договору вирішуватиметься шляхом їх розгляду постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський банківський Союз».

Отже, зазначена заява містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпровським банківський союз».

Як вбачається із заяви, заявник просить скасувати рішення Постійного діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24.11.2014 року у справі №6448/14 з підстав, що справа по якій прийнято вказане рішення, була не підвідомча цьому третейському суду відповідно до закону і даний суд вирішив питання про права та обовязки особи, яка не брала участь у справі, що на думку заявника є підставою для скасування рішення третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЗУ «Про третейські суди» сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів третейської справи, а саме із реєстру (на замовлення листи відправлені - Юридичний департамент) від 10 листопада 2014 р., документи та письмові матеріали, а також рішення третейського суду від 28.11.2014 р. направлені за адресою заявника ОСОБА_1, яка зазначена у позовній заяві, а саме: 27500, АДРЕСА_1.

Але як встановлено у судовому засіданні заявником не було отримано документи та письмові матеріали, а також рішення третейського суду, що підтверджується відсутністю зворотних поштових повідомлень, які відсутні в матеріалах третейської справи № 644814.

Отже посилання заявника на наявність підстав, передбачених п.5 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, для задоволення заяви, є обґрунтованими, оскільки цією нормою закону визначено підставою можливого скасування рішення суду - вирішення третейським судом питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі. При цьому, учасниками третейського розгляду, згідно ст. 34 Закону України «Про третейські суди» є сторони та їх представники. ОСОБА_1 був відповідачем у справі № 6448/2014, розглянутій третейським судом, тобто стороною у справі. При цьому в третейській справі №6448/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не містяться зворотні поштові повідомлення про отримання ОСОБА_1 документів, а також рішення третейського суду від 24.11.2014 р., які були направлені на його адресу.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), який набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», про скасування якого просить ОСОБА_1, ухвалено 24 листопада 2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Крім того, заявник у своїй заяві стверджує, що про наявність оскаржуваного рішення третейського суду він дізнався лише із повідомлення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, яким він викликався на 30 червня 2015 р. в судове засідання у справі №200/11583/15за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання даного рішення, а вищезазначене рішення він так і не отримав. Тому суд приходить до висновку, що заявнику необхідно поновити строк звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду від 24.11.2014 року № 6448/14.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 24.11.2014 року по третейській справі № 6448/2014 підлягає задоволенню, оскільки третейський суд у складі третейського судді Кириченко Н.В. вирішено питання про права і обов'язки ОСОБА_1, який не брав участь у справі у звязку з не отриманням за місцем його проживання документів та інших письмових матеріалів рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів.

До того ж відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, враховуючи той факт, що на час ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» оскаржуваного рішення - 24.11.2014 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Щодо вимог заявника, про скасування виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 р. у справі, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-7 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Згідно ч. 2 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Підстави для цього містить ч.4 ст. 369 ЦПК, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом ч. 4 ст. 369 суд…якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником, чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

А відтак, підстави для задоволення вимог заявника в частині скасування виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 р. у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду задовольнити частково.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз»від 24.11.2014 року по справі № 6448/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.В. Женеску