Справа № 195/848/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

26.09.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, до Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про поновлення на посаді директора Кисличуватського будинку культури Томаківського району Дніпропетровської області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 2436 гривень, стягнення матеріальної шкоди в сумі 2154,87 гривень та моральної шкоди в сумі 5000 гривень та зобов'язати відповідача укласти контрактну форму трудового договору терміном на п'ять років.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.09.2015 року вона була призначена на посаду художнього керівника Кисличуватського будинку культури.

З 01.02.2016 року розпорядженням Кисличуватського сільського голови від 14.01.2016 року №4-к її було переведено на посаду директора Кисличуватсього сільського будинку культури.

06.06.2016 року вона отримала повідомлення від сільського голови ОСОБА_2, що з 20.06.2016 року на підставі Закону України від 28.01.2016 року №955-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" вона буде звільнена з посади. Разом із тим зазначено, що зі сторони Кисличуватської сільської ради проводяться заходи щодо повторного прийняття її на роботу на посаду директора в порядку підписання контракту та про порядок складання умов контракту її буде повідомлено додатково.

17.06.2016 року її було запрошено до сільської ради на засідання виконкому, де запропоновано ознайомити членів виконкому з проектом програми розвитку будинку культури на один та п'ять років. Також вона дізналася, що на порядку денному засідання виконкому також стоїть питання призначення її на посаду директора сільського будинку культури на контрактній основі, для чого вона повинна була презентувати даний проект програми. Засідання виконкому з розгляду проекту програми розвитку будинку культури було перенесено на 21.06.2016 року.

Проект програми розвитку будинку культури остаточно був схвалений 23.06.2016 року на засіданні виконкому. Також був затверджений однорічний термін укладення трудового договору на контрактній основі з директором Кисличуватського сільського будинку культури, де вона зауважила, що згідно Закону України від 28.01.2016 року №955-VII контракт з директором будинку культури повинен укладатися строком на п'ять років, а не на один рік, про що її пропозиція була проігнорована. При цьому, зі змістом самого контракту її не ознайомили, а після засідання виконкому сільський голова ОСОБА_3 запропонував їй підписати затверджену форму контракту, однак вона попросила надати їй термін для роздумів.

Після того, її повідомили, що її було звільнено з посади директора 21.06.2016 року.

З наказом про звільнення її не ознайомили, відповідні розрахунки не проведено, не видано трудову книжку, вона не використала щорічну відпустку, а з 21 по 23 червня 2016 року знаходилася на своєму робочому місці і виконувала свої функціональні обов'язки.

Протягом 24.06.2016 року вона також знаходилася на своєму робочому місці, виконувала свої функціональні обов'язки, і цього ж дня керівництвом Кисличуватської сільської ради була проведена інвентаризація матеріальних цінностей у зв'язку з її звільненням з посади.

24.06.2016 року вона подала заяву про надання щорічної відпустки, на яку отримала відповідь, що за невикористану відпустку їй буде виплачена грошова компенсація.

Трудова книжка та наказ про звільнення з 21.06.2016 року вона отримала 24 червня 2016 року, а остаточний розрахунок по заробітній платі надійшов на її особовий рахунок 30.06.2016 року.

Вважає дії відповідача щодо порядку та підстав звільнення її з займаної посади директора сільського будинку культури незаконними та такими, що не відповідають ст.ст. 3, 22, 43 Конституції України, ст.ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним повний розрахунок у день звільнення. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Останнім робочим днем на посаді директора Кисличуватського будинку культури було 24.06.2016 року, яку необхідно внести у встановленому порядку у трудову книжку, скасувавши попередній запис, та видати новий наказ про звільнення. Також не відбута була щорічна відпустка до звільнення, що не суперечить нормам діючого законодавства, так як згідно ст. 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення у цьому разі є останній день відпустки.

Згідно п. 4.1 Положення про сільський будинок культури, затвердженого рішенням сесії Кисличуватської сільської ради від 20.10.2015 року №380-50/VІ, керівництво клубним закладом здійснює директор, який призначається та звільняється Кисличуватською сільською радою за погодженням з відділом культури, туризму, національностей та релігій Томаківської районної державної адміністрації.

Звільнення з посади відділом культури не було погоджено, чим порушено обов'язкове для виконання затверджене колегіальним органу місцевого самоврядування - рішення.

Крім цього, згідно запису у трудовій книжці, звільнення з займаної посади директора відбулось на підставі п. 9 ст. 36 Кодексу законів про працю України, що передбачає припинення трудового договору на підставах, передбачених іншими законами, а саме згідно Закону України від 28.01.2016 року №955-УІІ, який набув чинності 24.02.2016 року і передбачає звільнення працівників сфери культури із займаних посад та запровадження контрактної форми роботи шляхом здійснення даних заходів за ініціативи керівництва бюджетних установ (власника або уповноваженого ним органу). Тому, на підставі ст.492 КЗпП України про звільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, що не було зроблено у даному випадку, оскільки письмово її попередили 06.06.2016 року, а звільнено 21.06.2016 року, хоча у попередженні зазначено дату звільнення -20.06.2016 року.

Разом з тим, при розрахунку у зв'язку зі звільненням, не у повному обсязі були виплачені належні до сплати суми.

Так, 11.02.2016 року за №7 зареєстрований у встановленому порядку колективний договір між адміністрацією Кисличуватської сільської ради та трудовим колективом. Згідно з пунктом 5 розділу 1 цього нормативного документа визначено, що умови колективного договору поширюються на всіх працівників апарату сільської ради, виконкому, установ, що фінансуються з сільського бюджету. На підставі п.1.16 розділу 3 (виробничі та трудові відносини) при наданні основної щорічної відпустки, працівнику виплачується допомога на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати. Зі мною були проведені розрахунки, розмір яких є значно меншим, ніж передбачено нормами закону та умовами колективного договору. У довідці, яка їй була видана по розрахункам, не вказаний розмір компенсації за відпустку, і взагалі, не зрозуміло, чи була вона нарахована.

Крім цього, вважає, що вона має переважне право на підписання відповідачем саме з нею контрактної форми трудового договору, чим безпідставно були порушені її трудові права, так як вона має вищу освіту, досвід роботи у сфері культури, зокрема на посаді директора, дисциплінарних стягнень не мала, завжди добросовісно та відповідально ставилась до своїх функціональних обов'язків, презентувала проект програми розвитку будинку культури, який був схвалений 23.06.2016 року на засіданні виконкому сільської ради. Лист-звернення від 06.06.2016 року за №317/2-15 також свідчить про те, що саме з нею Кисличуватська сільська рада мала намір укласти контракт, з яким у подальшому її не ознайомили.

Отже, відповідачем були грубо проігноровані не лише норми законодавства щодо належного оформлення відповідних документів по порядку звільнення та повному розрахунку, але й діючі норми щодо права на відпочинок, який згідно ст. 45 Конституції України забезпечується наданням оплачуваної щорічної відпустки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Кількість днів з 21.06.2016 року по 21.07.2016 року становить 30 календарних днів.

Згідно довідки про заробітну плату від 15.07.2016 року №365/2-15 середня заробітна плата за два (повністю відпрацьованих) місяці перед звільненням з роботи становить: (2360,00 + 2512,00): 2= 2436,00 гривень.

Отже, з відповідача на її користь слід стягнути 2436 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 червня по 21 липня 2016року.

Крім цього, незаконними діями відповідач їй завдано моральну шкоду, яка оцінена в сумі 5000 гривень, що виражена у приниженні її честі, професійної гідності, втрати душевного спокою, зміні способу життя, погіршенні стану здоров'я.

В судовому засіданні позивач та представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та здійсненні представництва від 15.07.2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №381 виданого 17.08.2012 року, підтримали позовні вимоги та просили суд їх повністю задовольнити.

Представник Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що на теперішній час поновити на посаді директора сільського будинку культури ОСОБА_1 немає можливості за відсутності вільних вакантних місць. Вимушений прогул тривав три дні, а саме з 21.06.2016 року по 24.06.2016 року, що встановлено було перевіркою Управління з питань праці і кошти позивачу були виплачені. Матеріальну шкоду в сумі 2154,87 гривень, які позивачка просить стягнути внаслідок лікування 15.07.2016 року оспорює, так як за цей період могли відбутися будь-які події в її житті. В медичній картці зазначено, що режим був постільний але позивачка не знаходилася в лікарні, так як запити до сільської ради вона надавала особисто в той час коли повинна була знаходитися в лікарні. Моральна шкода не знайшла свого підтвердження внаслідок звільнення її з посади директора.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 в період з 01.09.2015 року по 14.02.2016 року займала посаду художнього керівника, після чого була переведене на посаду директора Кисличуватського сільського будинку культури.

24.02.2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28.01.2016 року №955-VIII, п. 2 розділу ІІ Прикінцевих положень якого передбачено припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури.

У зв'язку з набранням чинності даного нормативного акту ОСОБА_1 було звільнено з посади директора сільського будинку культури на підставі п. 9 ст. 36 Кодексу законів про працю України, про що окрім запису у трудовій книжці свідчить розпорядження Кисличуватського сільського голови від 21.06.2016 року №23-к.

Тому, в даному випадку посилання позивачки щодо узгодження її звільнення з посади директора з відділом культури, туризму, національностей та релігії Томаківської районної державної адміністрації відповідно до п. 4.1. Положення про сільський будинок культури, затвердженого рішенням Кисличуватської сільської ради від 20.10.2015 року №380-50/VI, не відповідає вимогам Закону від 28.01.2016 року №955-VIII.

Листом від 06.06.2016 року за №317/2-15 сільського голови ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення з 20.06.2016 року у зв'язку з виконанням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28.01.2016 року №955-VIII, з яким вона ознайомилася 07.06.2016 року під особистий підпис. У даному листі її також повідомлено про вжиття заходів щодо повторного прийняття її на посаду директора шляхом підписання відповідного контракту, згідно чинного законодавства з додатковим повідомленням про складання умов контракту.

Положення ст. 492 Кодексу законів про працю України щодо персонального попередження не пізніш ніж за два місяці працівника про наступне його вивільнення з роботи, на яке посилається позивачка, застосовується у разі змін в організації виробництва і праці, що в даному випадку не відповідає обставинам справи.

Згідно п. 1 ст. 21 Закону України "Про культуру" від 14.12.2010 року №2778-VI, зі змінами внесеними Законом від 28.01.2016 року №955-VIII, керівники державних та комунальних закладів культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком на п'ять років за результатами конкурсу.

Згідно п. 5 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону від 28.01.2016 року №955-VIII конкурсна процедура може не застосовуватися для призначення керівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів, що і було враховано Кисличуватською сільською радою під час добору керівника (директора) сільського будинку культури.

Згідно ст. 215 Закону України "Про культуру" від 14.12.2010 року №2778-VI визначено, що контракт з керівником державного чи комунального закладу культури визначає основні вимоги до діяльності закладу культури, виконання яких є обов'язковим для керівника та інші умови.

Однією з обов'язкових умов контракту з керівником державного чи комунального закладу культури є програми розвитку закладу культури на один і п'ять років, що розглядається на засіданні конкурсної комісії.

Згідно рішення виконкому Кисличуватської сільської ради від 23.06.2016 року №17 погоджено програму розвитку Кисличуватського сільського будинку культури та рекомендовано сільському голові ОСОБА_3 укласти контракт з ОСОБА_1 на посаду директора терміном один рік.

Тому, в цьому випадку питання щодо укладення контракту терміном на п'ять років, як того вимагає Закон від 28.01.2016 року №955-VIII, необхідно було ставити на обговорення засідання виконкому.

Також суд враховує роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у п. 18 якої вказано, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Перевіркою Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за зверненням ОСОБА_1 дійсно були виявлені порушення, а саме невідповідність розпорядження про звільнення з посади директора типовій формі наказу Ф№П-4, відсутність причин і підстав звільнення працівника з займаної посади та запису для ознайомлення з наказом.

Проте, вказані порушення було усунуто, про що свідчить відповідне розпорядження сільського голови №37-к від 17.08.2016 року.

Не оспорюючи факт незаконного звільнення з роботи, позивачка просить поновити її на роботі на посаді директора, що недопустимо в даному випадку.

Вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2436 гривень за період з 21.06.2016 року по 21.07.2016 року не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем було доведено правомірність звільнення позивача з посади директора сільського будинку культури 21.06.2016 року, а кошти за затримку видачі трудової книжки та грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку були сплачені, про що позивачка сама підтвердила.

Крім цього, заява про надання щорічної відпустки була подана позивачкою 24.06.2016 року, тобто після звільнення її роботи.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

На підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачкою надано виписку з медичної картки стаціонарного хворого №612 з якої слідує, що вона в період 19.07.2016 року по 29.07.2016 року перебувала на лікуванні у терапевтичному відділенні КЗ «Томаківська центральна районна лікарня» ДОР» з діагнозом вегето-судинна дистонія, патологія МАГ, цефалічний синдром, судинний криз.

Оцінюючи спричинену звільненням з роботи моральну шкоду в сумі 5000 гривень, позивачка зазначає, що було принижено її честь, професійну гідність, втрачено душевний спокій, змінився спосіб життя, втрачено нормальні життєві зв'язки внаслідок безробіття та погіршився стан здоров'я.

Однак, такі доводи суд не приймає до уваги, так як їй пропонувалося укласти контракт на виконання обов'язків директора сільського будинку культури, на що вона дала відмову. Слідуючи медичному документу період знаходження у лікарні відбувся вже через певний час, що не вказує про причинний зв'язок між погіршенням стану здоров'я та подіями які відбулися внаслідок звільнення з посади. Не доведено яким чином змінився спосіб життя, втрачено нормальні життєві зв'язки позивачки. Тому і підстав для стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків в сумі 2154,87 суд не вбачає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Дослідивши всі докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить висновок, що позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували незаконність її звільнення з посади директора сільського будинку культури.

Отже, суд робить висновок, що відповідач дотримався всіх вимог кодексу законів про працю України у трудових відносинах з позивачкою, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Крім цього, суд не наділений повноваженнями зобовязати уповноважений орган який приймає на роботу укласти з особою трудовий контракт, лише може перевіряти законність звільнення з роботи, порушення прав та інтересів особи під час виконання свої трудових обов'язків та скасовувати незаконні рішення, що обмежують обсяг прав працівниа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 22, 43, 45 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 209, 212 - 215 ЦПК України, п. 9 ст. 36, ст.ст. 492, 233 КЗпП України, ст.ст. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28.01.2016 року №955-VIII,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:/підпис/ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя: Д.М.Скрипченко