Ухвала

іменем україни

8 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» до ОСОБА_6, третя особа - тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 3 комунального підприємства «Київпастранс», про визнання недійсним договору страхування, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_7, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року приватне акціонерне товариство«Страхова компанія «Інтер-Поліс»(далі - ПАТ «СК «Інтер-Поліс») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2014 року на вул. Льва Толстого у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, тролейбуса «Богдан», б/н НОМЕР_3, та автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 4 квітня 2014 року винною у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_6 6 березня 2014 року між ПАТ «СК «Інтер-Поліс»та ОСОБА_6 було укладено договір страхування у вигляді поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9914456, однак відповідачем не було сплачено страховий платіж. У зв'язку із цим позивач вважав, що укладений між ними договір слід визнати недійсним.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, позов ПАТ «СК «Інтер-Поліс» задоволено. Визнано недійсним укладений між ПАТ «СК «Інтер-Поліс»та ОСОБА_6 договір страхування у вигляді поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9914456. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 6 березня 2014 року між ПАТ «СК «Інтер-Поліс» та ОСОБА_6 було укладено договір страхування у вигляді поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9914456. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 4).

20 березня 2014 року на вул. Льва Толстого у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, тролейбуса «Богдан», б/н НОМЕР_3 та автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 4 квітня 2014 року винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_6 та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн (а. с. 6).

21 березня 2014 року ОСОБА_6 подала до ПАТ «СК «Інтер-Поліс»повідомлення про настання події № 99/14 (а. с. 5).

В обґрунтування заявленого позову ПАТ «СК «Інтер-Поліс» зазначало, що у встановленому законом порядку ОСОБА_6 не внесла страховий платіж на рахунок страхової компанії, тому позивач вважав, що договір страхування не набрав чинності.

Визнаючи недійсним спірний договір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач не виконала обов'язкову умову для набрання чинності договором страхування, а саме: вона не внесла перший страховий платіж на рахунок страхової компанії, як це передбачено умовами договору.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 983 ЦК України передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 18 Закону для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Таким чином, законодавець у ст. 18 Закону розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Суди на вказані вимоги закону уваги не звернули, залишили поза увагою, що підстави недійсності договору передбачені у положеннях ст. ст. 203, 215 ЦК України та спеціальною нормою - ст. 18 Закону - і перелік таких підстав є вичерпним. При цьому, вирішуючи спір, суди не розмежували поняття «недійсність договору», «неукладений договір», «набрання чинності договором», що потягло за собою неправильне застосування судами норм матеріального права та ухвалення незаконного рішення.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова Головуючий Судді:
О.В.Ступак