АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6426/16 Справа № 205/1797/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 03 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

16 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.09.2006 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNI0AE00000249, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 23000,00 доларів США, терміном до 01.09.2011р. Відповідач ОСОБА_2 належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 25.12.2014 року становить 88935,74 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 1402516,62 грн., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 16196,79 доларів США, що в еквіваленті складає 255423,37 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 24510,43 доларів США, що в еквіваленті становить 386529,48 грн., заборгованість з комісії за користуванням кредитом у розмірі 2012,50 доларів США, що в еквіваленті становить 31737,13 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 46216,02 доларів США, що в еквіваленті становить 728826,64 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість у загальному розмірі 88935,74 доларів США, що в еквіваленті становить 1402516,62 грн., та судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 03 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 01.09.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNI0AE00000249 у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 23000,00 дол. США. на купівлю автомобіля, а також у 5031,25 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,88% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, терміном по 01.09.2011 року (а.с.7-8). Факт укладення кредитного договору, а також отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується.

Період сплати відповідачем коштів визначено договором з 21 по 28 число кожного місяця, в період якого позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 554,22 дол. США на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 2.2.2. та 2.2.3. позичальник зобовязується, зокрема, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також винагороду і комісію відповідно до умов договору.

Пунктом 2.2.5 кредитного договору погоджено, зокрема, що позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, або знімати наявні кошти із цих рахунків у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання).

Відповідно до п. 4.1 договору, при порушенні позичальником будь-якого зобовязання зі сплати заборгованості, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за договором №DNI0AE00000249 від 01.09.2006 року належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 25.12.2014 року, утворилась заборгованість у розмірі 88935,74 доларів США, що еквівалентно 1402516,62 грн., а саме: заборгованість за кредитом 16196,79 доларів США, що еквівалентно 255423,37 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 24510,43 доларів США, що еквівалентно 386529,48 грн., заборгованість з комісії за користуванням кредитом 2012,50 доларів США, що еквівалентно 31737,13 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 728826,64 грн., що еквівалентно 46216,02 доларів США. Наявність та розмір заборгованості підтверджуються наданим банком детальним розрахунком на аркушах справи 119-123, а також випискою з особового рахунку на аркушах111-117.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції також було оглянуто цивільну справу №422/3402/12 (2/205/3916/13) про звернення стягнення на майно за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, відповідно до матеріалів якої 09 грудня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м Дніпропетровська позов задоволено, вирішено, зокрема, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNI0AE00000249 від 01.09.2006 року на загальну суму 37914,92 доларів США (де заборгованість за кредитом 16196,79 доларів США.; заборгованість по процентах за користування кредитом 10600,97 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 2012,50 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 9104,66 доларів США), що за курсом 7,98 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 листопада 2011 року складає 302561,06 грн., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «Мерседес спринтер», рік випуску: 1999, тип ТЗ: Автобус D, шасі (кузов, рама, коляска) № WDB9034631P948466, р/н НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівліпродажу та із наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень для здійснення такого продажу. Рішення оскаржене не було та набрало законної сили. З матеріалів вказаної цивільної справи вбачається, що позов було пред»явлено 05.04.2012 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду (а.с. 2 у справі №422/3402/12 (2/205/3916/13)); згідно письмової розписки, 21.01.2014 року представником банку у вказаній справі було отримано виконавчі листи, однак докази звернення виконавчих листів до виконання та закінчення їх виконання у примусовому порядку у матеріалах вказаної справи відсутні (а.с. 155 у справі №422/3402/12 (2/205/3916/13)).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Виходячи з викладеного, встановивши наявність заборгованості відповідача перед банком через порушення виконання умов кредитного договору з повернення коштів; враховуючи зміст позовних вимог, беручи до уваги встановлений курс долара США до гривні на дату нарахування заборгованості (1 грн. = 15,77 дол. США), колегія дійшла висновку про наявність підстав часткового задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNI0AE00000249 від 01.09.2006 року, станом на 25.12.2014 року, по тілу кредиту в розмірі 16196,79 доларів США, що еквівалентно 255423,37 грн.; відсотків за користування кредитом 24510,43 доларів США, що еквівалентно 386529,48 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 2012,50 доларів США, що еквівалентно 31737,13 грн., а всього 42719,72 дол. США, що еквівалентно 673689,99 грн. Також стягненню підлягає пеня, за період з 21.10.2013 року по 25.12.2014 року, у розмірі 296585,44 грн.

Колегія звертає увагу, що, в порядку виконання ухвали судді апеляційного суду від 12.09.2016 року, банком надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №DNI0AE00000249 від 01.09.2006 року, а також витяги з особових розрахунків відповідача (а.с. 111 132). Представлений банком розрахунок є детальним, повним та здійснений відповідно до умов вказаного кредитного договору.

Непогодження відповідача з представленим банком розрахунком мають неконкретний, формальний характер; про наявність конкретних недоліків, вад наданого банком розрахунку відповідачем не зазначено; клопотання про представлення суду власного розрахунку заборгованості або про призначення відповідної судової експертизи відповідачем не заявлені, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність - в один рік, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, відносно неустойки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давністьзастосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Між тим, частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Встановлено, що даний позов предявлений до суду 16.03.2015 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с.1).

З детального розрахунку заборгованості та виписок з особових рахунків відповідача, наданих суду апеляційної інстанції (а.с.119-123), вбачається, що останнє зарахування грошової суми на погашення боргу за даним кредитним договором відбулося 20.10.2014 року у зв»язку з реалізацією банком заставного автомобіля відповідача. Судом апеляційної інстанції встановлено, що заставний автомобіль було передано відповідачем банку у добровільному порядку, без відкриття виконавчого провадження, що визнано представником банку та відповідачем у судовому засіданні суду апеляційної інстанції і стверджується журналом та звукозаписом процесу. Приймаючи до уваги добровільну передачу відповідачем автомобіля банку для звернення стягнення на заставне майно, колегія дійшла висновку про переривання 20.10.2014 року перебігу строку позовної давності.

Передостаннє зарахування коштів на погашення кредитної заборгованості було здійснено 06.04.2012 року; протягом усього строку дії кредитного договору на погашення боргу періодично здійснювались зарахування грошових коштів, відповідно до даних, що містяться у розрахунку заборгованості (а.с.123) та виписці по рахунку (а.с.117).

Виходячи з викладеного, враховуючи пред»явлення банком 05.04.2012 року позову про звернення стягнення на заставне майно (цивільна справа №422/3402/12 (2/205/3916/13) Ленінського районного суду м. Дніпропетровська); приймаючи до уваги, що у письмовій формі сторонами не погоджено збільшений строкпозовної давності, - колегія дійшла висновку, що загальний трирічний строк позовної давності банком не порушено.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що заяву про застосування позовної давності відповідачем надано місцевому суду 03.06.2015 року, до винесення оскаржуваного рішення (а.с. 24), - колегія вважає за необхідне застосувати річний строк позовної давності щодо стягнення пені. Враховуючи наведену вище періодичність вчинення дій, що переривають перебіг позовної давності, з відповідача на користь банку підлягає стягненню пеня за період з 21.10.2013 року по 25.12.2014 року (відповідно до змісту позовних вимог) у розмірі 296585,44 грн.

На зазначене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 3654,00 грн. (платіжне доручення №ВОТМ5В0SNU від 15.01.2015 року на а.с. 14).

Колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, положень ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 03 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNI0AE00000249 від 01.09.2006 року, станом на 25.12.2014 року, в сумі 42719 (сорок дві тисячі сімсот девятнадцять) доларів США 72 центи, що еквівалентно 673689 (шістсот сімдесят три тисячі шістсот вісімдесят девять) гривень 99 копійок (що складається із заборгованості за кредитом 16196,79 дол. США, що еквівалентно 255423,37 грн., заборгованості за відсотками 24510,43 дол. США, що еквівалентно 386529,48 грн., заборгованості по комісії 2012,50 дол. США, що еквівалентно 31737,13 грн.), а також пеню 203890,33 (двісті три тисячі вісімсот девяносто) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді