АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4465/16 Справа № 204/6184/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Рудь В.В.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року, заява ОСОБА_5 про забезпечення позову - задоволена.

Накладена заборона на відчуження майна, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; магазин «Застройщик», що розташований за адресою: АДРЕСА_2; житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, яке належить ОСОБА_4

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної ухвализ постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах вимог заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 з вимогами про стягнення суми боргу.

07 квітня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду с заявою про забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна, що належить ОСОБА_4

Позивач свою заяву мотивує тим, що ОСОБА_4 намагається затримати процес, категорично відмовляється від боргу, а також відповідач може здійснити відчуження належного майна на користь третьої особи, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

08 квітня 2016 року суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладання заборони на відчуження майна, яке належить ОСОБА_4

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про стягнення суми боргу та невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також суд першої інстанції прийшов до висновку про співмірність даних заходів із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,- єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, вимогами позивача ОСОБА_5 є стягнення з ОСОБА_4 суми позики у розмірі 90 000 доларів США, процентів за договором позики в сумі 44 534,20 доларів США, а разом 134534,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09 вересня 2015 року складає 2999999,99 грн. та судовий збір к сумі 6090 грн.

У добровільному порядку ОСОБА_4 зазначені грошові кошти позивачу не сплатив.

Враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, загрозу відчуження майна відповідачем на користь інших осіб або вчинення будь-яких інших дій щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, заява подана з додержанням вимог ст.. 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, що знаходиться у нього, є видом забезпечення позову, передбаченими ст.152 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, суд першої інстанції обґрунтовано, застосував заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не були враховані положення ч. 3 ст. 152 ЦПК України, згідно з якими види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, колегія суддів приймає до уваги та вважає їх обґрунтованими. Судом першої інстанції не досліджувалося питання про вартість майна, щодо якого вжиті заходи. Доводи заявника про можливе відчуження жодними доказами не обґрунтовано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року підлягає скасуванню із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Судді: