Провадження № 22-ц/773/944/16 Категорія: 47 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко Л.І.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

прокурора - Бородчук О.В.,

представника відповідача Луцької міської ради - Лабінської Л.О.,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька до Луцької міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Луцької міської ради, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області на рішення Луцького міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року позовні вимоги прокурора міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька до Луцької міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Луцької міської ради, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Волинської області, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 600 від 28 грудня 1999 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,087 га по вул. Ломоносова, 13 в м. Луцьку та видано державний акт на право приватної власності на землю, НОМЕР_1 (а.с.12).

31 серпня 2008 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Луцької міської ради про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0254 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1(а.с.67).

15 вересня 2010 року Луцькою міською радою було прийняте рішення №66/84 про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) по вул. Ковельській,39 загальною площею 0,0254 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Надано відповідачу вказану земельну ділянку у власність та зобов'язано в місячний термін оформити документи на користування землею, виконувати обов'язки землевласника відповідно до вимог ст. 91 ЗК України та забезпечити збереження та вільний доступ до міських та інженерних комунікацій, які проходять по зазначеній території, для проведення ремонтних та профілактичних робіт (а.с.8).

10 травня 2011 року ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0254 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серія ЯЛ №656240 (а.с.10).

Таким чином загальний розмір переданих безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 0,1124 га.

Звертаючись з позовом до суду прокурор обгрунтовував свої вимоги тим, що, спірна земельна ділянка площею 0,0254 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, була передана у власність ОСОБА_3 з порушенням встановленого порядку та вимог закону, оскільки він не мав права вдруге отримувати безоплатно у власність земельну ділянку по одному й тому ж виду використання, тобто для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з перевищенням визначеної законом норми безоплатної передачі (0,10 га), а тому просив саме із цих підстав задовольнити позов.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах у розмірі не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.

Отже, в даному випадку Луцькою міською радою, як представницьким органом, на який покладено вказані повноваження, порушено встановлений загальнодержавний порядок безоплатної передачі спірної земельної ділянки та передано одній і тій самій особі у власність земельні ділянки по одному й тому ж виду використання, з перевищенням визначеної законом норми безоплатної передачі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

У позивача право на позов виникло з моменту прийняття рішення Луцькою міською радою 15 вересня 2010 року та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку 10 травня 2011 року.

До суду з вимогами про визнання незаконним та скасування рішення Луцької міської ради та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку прокурор звернувся 09 липня 2014 року, тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності, а тому, у зв'язку зі спливом строку позовної давності та заявою відповідача ОСОБА_3 про його застосування, судом першої інстанції обгрунтовано було відмовлено в позові прокурора.

Доводи апеляційної скарги, про те що прокурор дізнався або міг дізнатися про порушення інтересів держави 16 серпня 2014 року - день надходження до прокуратури міста Луцька звернення ОСОБА_4, у якому викладено факти незаконного отримання безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, а тому з цієї дати починається перебіг строку позовної давності для прокурора не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України).

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст. 46 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст. 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Тобто положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-178 цс 15, від 17 лютого 2016 року № 6-2407 цс 15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Крім того, положеннями ст. 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Однак п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України за своєю суттю направлений на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 16 вересня 2015 року № 6-68цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі покликається на те, що про факти незаконного отримання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки прокурору міста Луцька стало відомо зі звернення ОСОБА_4 16 серпня 2014 року та цим обґрунтовує початок перебігу строку позовної давності саме з цієї дати. Проте, з матеріалів справи вбачається, що з даним позовом до суду прокурор звернувся 09 липня 2014 року, що свідчить про те, що прокурору про порушення вимог земельного законодавства Луцькою міською радою та ОСОБА_3 було відомо до звернення ОСОБА_4, а тому, початком перебігу строку позовної давності є саме дата прийняття оскаржуваного рішення міської ради та видача державного акта на право власності на земельну ділянку.

Отже на час звернення прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька до суду з даним позовом позовна давність сплила, що є підставою для відмови в позові.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді