Справа № 487/1106/16-ц
Провадження № 2/487/1052/16

РІШЕННЯ
Іменем України

06.06.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

секретаря Уманського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 20.05.2005 року. В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2015 року шлюб був розірваний та з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., з урахуванням стану здоров*я дитини і матеріального становища сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд врахував мінливий та незначний заробіток відповідача, тому стягнув аліменти в твердій грошовій сумі.

Позивач вказує, що на теперішній час відповідач працює в військовій частині, отримує заробітну плату, яка набагато більше ніж була на період стягнення аліментів, в зв*язку з чим виникла потреба у збільшенні суми стягуваних аліментів. Крім того, вона витрачає немало коштів на лікування та підтримку свого здоров*я та здоров*я дитини.

Позивач просила змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2015 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, починаючи з моменту винесення рішення суду і до досягнення дитиною повноліття, а в разі і навчання то до 23 років.

У судовому засіданні позивачка не була присутня, про дату і час судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. В заяві від 27.04.2016 року позивач просила судове засідання, призначене на 28.04.2016 року провести без її участі, позовні вимоги, виклдаені в позовній заяві від 01.03.2016 року підтримала в повному обсязі, доповнень та змін не додає.

Відповідач, надавши письмові заперечення проти позову, у судовому засіданні не був присутнім, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Непрацездатними є особи, які досягли пенсійного віку, або інваліди І, ІІ чи ІІІ групи. Вони є такими, що потребують матеріальної допомоги, якщо їх доходи не забезпечують їм прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов*язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі за № 143 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції.
Згідно роз*яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Судом встановлено, що сторони по справі з 20 травня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народився син ОСОБА_4 (а.с.5).
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 березня 2015 року шлюб між сторонами був розірваний та з ОСОБА_2 щомісячно на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 600 грн. (а.с. 3).
Із довідки Військової частини НОМЕР_1 , виданої 19 травня 2016 року вбачається, що відповідач з 03.02.2015 року перебуває на військовій службі, його грошове забезпечення згідно займаної посади і військового звання з березня 2015 року по травень 2016 року становить 91190,96 грн.
Оскільки матеріальний стан відповідача з березня 2015 року змінився в бік його покращення, відповідач має можливість сплачувати на утримання сина більший розмір аліментів, ніж був встановлений рішенням суду у 2015 році.
Суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, в той час як необхідність стягнення саме третьої частини доходів відповідача позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено. При цьому суд враховує, що відповідач працює, отримує постійний дохід, інших дітей на утриманні не має. Відповідач має задовільний стан здоров*я, само по собі медичне обстеження відповідача та його хвороба, з приводу якої він проходив стаціонарне лікування ще в 2011 році, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Крім того, відповідач вказує, що він має непрацездатну матір ОСОБА_5 , 1954 року народження, яка є пенсіонером та перебуває на його частковому матеріальному утриманні, проте належними доказами зазначену обставину не підтвердив. Відповідачем надані лише ксерокопії медичної документації ОСОБА_5 такої якості, що унеможливлюють ознайомленя з її змістом. Відвідування його матір*ю лікарських закладів не свідчить про те, що відповідач додатково витрачає кошти на її утримання, оскільки відсутні такі дані. А надані ксерокопії чеків не вказують, що саме відповідачем витрачалися кошти на придбання ліків для хворої матері.
Посилання відповідача на наявність у нього заборгованності по оплаті комунальних послуг, заборгованності по кредитам як на підставу для визначення розміру аліментів 1/6 частини його заробітку суд до уваги не приймає, оскільки позивач, з якою проживає неповнолітня дитина, теж повинна сплачувати комунальні послуги, до того ж, зазначені обставини не відносяться до таких суттєвих, з якими закон пов*язує визначення розміру аліментів, та можливість їх зменшення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в разі її навчання до 23 років задоволенню не підлягають.
Стаття 199 СК України передбачає обов*язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв*язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначена вимога позивачки направлена на майбутнє, в данному випадку обставини, з якими закон передбачає таку можливість, ще не настали, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивачки про перерахунок розміру вже сплачених аліментів відповідачем за період з 16.12.2014 року по 01.03.2016 року, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки Сімейним Кодексом не передбачено правових підстав для перерахунку вже сплачених аліментів.

З відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 192 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600 грн. щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Широколанівка Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Карташева