АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/545/16 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року березня місяця 22 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Гуліди Олександра Сергійовича, діючого в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт", на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 04 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач ТОВ "Смарт Фінексперт" звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №ХР-00000595 від 11.03.2014р у загальному розмірі 7926,89грн. та судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного 11.03.2014р між ТОВ "Лайм-Фінінс" та позичальником ОСОБА_3 кредитного договору №ХР-00000595 та додаткових угод №1 від 05.04.2014р, №2 від 06.05.2014р та №3 від 06.06.2014р, ОСОБА_3 отримав в кредит грошові кошти в сумі 1000грн. Основні умови договору та додаткових угод: повернення суми кредиту та процентів не пізніше 26.03.2014р.; проценти в розмірі 2% сплачуються за кожний день користування кредитом та підлягають сплаті в день повернення кредиту (п.3.1.); день повернення кредиту може бути й інший день при несплаті кредиту єдиним платежем в день повернення кредиту (п.4.1.); у випадку несплати в день повернення кредиту суми кредиту та проценті передбачена сплата пені в розмірі 2% від залишку основного боргу за кожний день прострочення до дня фактичної сплати вказаної суми; при цьому з початку періоду прострочення Позичальником виконання своїх зобов'язань проценти на суму кредиту не нараховуються (п.5.1.); передбачений штраф в розмірі 100грн. у випадку прострочення сплати процентів більш ніж на 14 днів (п.5.2.); сплата пені не звільняє від обов'язку повернути суму кредиту та процентів (п.5.3.). Зазначеними додатковими угодами №№1-3 сторони внесли зміни до п.п.3.1. та 4.2., погодили графік сплати заборгованості: --- не пізніше 06.06.2014р сплатити частину кредиту в розмірі 30,00грн., проценти за період з 07 травня по 22 травня 2014р в розмірі 294,4грн. та пеню з 23 травня по 06 червня 2014р в розмірі 276,00грн., а також штраф 100грн.; --- не пізніше 22.06.2014р (день повернення кредиту) здійснити остаточний розрахунок, повернувши залишок суми кредиту в розмірі 890,00грн., проценти з 07 по 22 червня 2014р в розмірі 284,8грн.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не погасив. Загальний розмір заборгованості за станом на 18.08.2015 року складає 7926,89грн. і складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 890,00грн.; заборгованості по процентах (в тому числі прострочена) - 284,80грн.; пені - 6161,60грн.; інфляційних витрат - 549,70грн.; 3 % річних - 40,79грн.

За договором факторингу від 30.12.2014р кредитодавець за вказаним кредитним договором ТОВ "Лайм-Фінінс" відступив права вимоги за вказаним договором позивачу ТОВ "Смарт Фінексперт".

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 04 грудня 2015 року позовні вимоги було задоволено частково, з відповідача на користь позивача було стягнуто грошові суми інфляційних втрат - 549,70грн. та 3% річних - 34,12грн., а всього 583,82грн., що нараховані за вказаним кредитним договором; також були стягнуті судові витрати в сумі 243,60грн.

В апеляційній скарзі заявник просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, що суд, відмовляючи у стягненні пені на підставі погодження між сторонами строку дії договору до 22.06.2014р, не звернув увагу на те, що положеннями п.3 Договору передбачено сплату пені відповідно до умов п.5.1. і 5.2. за порушення строку остаточного розрахунку. Також зазначив, що пеня була розрахована правомірно у відповідності до діючого договору в межах позовної давності та з урахуванням сплати позичальником платежів в сумах 650грн. та 700грн., які пішли на часткове погашення пені, про що зазначено у розрахунку.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Згідно кредитному договору №ХР-00000595 від 11.03.2014р кредитодавець ТОВ "Лайм-Фінінс" надав позичальнику ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000грн., а останній зобов'язався повернути вказану суму та сплатити проценти в розмірі та порядку, що встановлені договором (а.с.6-7).

Зазначений договір передбачає такі умови: повернення суми кредиту та процентів не пізніше 26.03.2014р.; проценти в розмірі 2% сплачуються за кожний день користування кредитом та підлягають сплаті в день повернення кредиту (п.3.1.); день повернення кредиту може бути й інший день при несплаті кредиту єдиним платежем в день повернення кредиту (п.4.1.); у випадку несплати в день повернення кредиту суми кредиту та процентів передбачена сплата пені в розмірі 2% від залишку основного боргу за кожний день прострочення до дня фактичної сплати вказаної суми; при цьому з початку періоду прострочення Позичальником виконання своїх зобов'язань проценти на суму кредиту не нараховуються (п.5.1.); передбачений штраф в розмірі 100грн. у випадку прострочення сплати процентів більш ніж на 14 днів (п.5.2.); сплата пені не звільняє від обов'язку повернути суму кредиту та процентів (п.5.3.); встановлена черговість використання отриманих від позичальника коштів, зокрема, в першу чергу відшкодовуються витрати, пов'язані з одержанням виконання, в другу чергу оплачується неустойка (пеня та штраф згідно п.п.5.1 і 5.2), в третю чергу оплачуються відсотки, в четверту чергу погашається сума кредиту (п.4.3.).

Сторонами також були укладені додаткові угоди №№1, 2, 3 відповідно від 05.04.2014р, від 06.05.2014р та від 06.06.2014р, згідно яким сторони внесли зміни до п.п.3.1. та 4.2. кредитного договору, погодили графік сплати заборгованості: --- не пізніше 06.06.2014р сплатити частину кредиту в розмірі 30,00грн., проценти за період з 07 травня по 22 травня 2014р в розмірі 294,4грн. та пеню з 23 травня по 06 червня 2014р в розмірі 276,00грн., а також штраф 100грн.; --- не пізніше 22.06.2014р (день повернення кредиту) здійснити остаточний розрахунок, повернувши залишок суми кредиту в розмірі 890,00грн., проценти з 07 по 22 червня 2014р в розмірі 284,8грн. (а.с.9-10).

Згідно видатковому касовому ордеру від 11.03.2014р відповідач отримав від кредитодавця 1000,00грн. (а.с.8).

За договором факторингу №30-12/14-ЛФ від 30.12.2014р та акту приймання-передачі документів від 30.12.2014 року кредитодавець за вказаним кредитним договором ТОВ "Лайм-Фінінс" відступив права вимоги до ОСОБА_3 за вказаним договором позивачу ТОВ "Смарт Фінексперт" (а.с.23-24; 25).

Згідно п.1.3. цього договору Клієнт зобов'язується відступити Фактору права грошової вимоги до боржника в обсязі та на умовах, що будуть існувати на момент переходу права грошової вимоги за Кредитними договорами до Фактора, включаючи право вимоги за основним зобов'язанням по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування ним, сплаті неустойки (пені, штрафу) у відповідності до умов кредитних договорів. Клієнт також зобов'язується відступити Фактору майбутні вимоги за кредитними договорами, що виникнуть після укладення цього договору (зокрема, право вимоги сплати процентів, пені тощо, що будуть нараховані за Кредитними договорами після укладення цього Договору та передачі Фактору наявних вимог).

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору факторингу вбачається відступлення права вимоги до ОСОБА_3, а саме заборгованість за кредитом - 890,00грн., заборгованість по процентах - 284,80грн., всього 1174,80грн. (а.с.26-27).

11.06.2015р позивач повідомив відповідача про заміну кредитора та про наявність заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 6784,60грн. та про необхідність її сплати (а.с.14).

З наданих відповідачем квитанцій від 08.05.2015р та від 10.06.2015р вбачається, що відповідачем здійснено перерахування позивачу: відповідно 650,00грн. на погашення пені (згідно договору №ХР-00000595 від 11.03.2014р) та 700,00грн. на оплату кредиту (згідно вказаного договору) (а.с.57).

При апеляційному розгляді справи судом долучена надана ОСОБА_3 квитанція від 08.05.2015р про сплату ним 100,00грн. на погашення штрафу (згідно договору №ХР-00000595 від 11.03.2014р).

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не погасив.

Згідно розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку на 18.08.2015р (в ній зазначені періоди нарахування та сплата відповідачем на погашення заборгованості) загальний розмір заборгованості за станом на 18.08.2015 року складає 7926,89грн. і складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 890,00грн.; заборгованості по процентах (в тому числі прострочена) - 284,80грн.; пені - 6161,60грн.; інфляційних витрат - 549,70грн.; 3 % річних - 40,79грн. (а.с.16).

З вказаних розрахунку та виписки з особового рахунку вбачається наступне:

--- розмір заборгованості за кредитом в сумі 890,00грн. (в тому числі прострочена); він визначений з розрахунку отримання кредиту 1000,00грн. та часткового погашення його в розмірі 110грн.;

--- розмір пені в сумі 6161,60грн.; він розрахований саме за несплату в день повернення кредиту суми кредиту (щодо несплати відсотків нарахованої пені немає) за період з 23.06.2014р по 18.08.2015р, загальна сума 7511,6грн. була зменшена на 1350,00грн., які були сплачені відповідачем у травні та червні 2015р. До вказаної дати відповідачем нарахована пеня була погашена трьома платежами: 200,00грн., 276,00грн. та 276,00грн.;

--- розмір процентів (відсотків) в сумі 284,8грн.; він розрахований за період з 07.06.2014р по 22.06.2014р. До вказаної дати відповідачем були погашені всі нараховані проценти;

--- розмір інфляційних витрат в сумі 549,70грн. розрахований за прострочення кредиту 890,00грн. та прострочення відсотків 284,8грн. за період з 23.06.2014р по 18.08.2015р;

--- розмір 3 % річних в сумі 40,79грн. розрахований за період з 23.06.2014р по 18.08.2015р;

--- штраф установлений в розмірі 300,00грн. (тричі по 100,00грн. за відповідні періоди). Вся сума його відповідачем сплачена.

Оскільки відповідач добровільно сплатив штраф, у зазначеному розрахунку відсутня заборгованість по ньому, сплата якого в розмірі 100,00грн. передбачена п.5.2. договору у випадку прострочення сплати процентів більш ніж на 14 днів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з погашення відповідачем кредитної заборгованості (оскільки сплатив 1350,00грн.), у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення тіла кредиту та відсотків. Крім того, суд виходив з погодження сторонами строку дії договору до 22.06.2014р, а тому нарахування пені після закінчення строку дії договору не передбачено.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи та порушенні норм матеріального і процесуального права, що за п.п.1 і 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України ).

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право отримати проценти від суми позики, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.04.2015р при розгляді справи № 6-37цс15.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач у своїй письмовій заяві від 04.12.2015р просив розглянути справу за його відсутністю, позов не визнав у зв'язку з тим, що вважає заборгованість такою, що сплачена згідно із квитанціями, що додані, від 08.05.2015р та від 10.06.2015р.

Отже, крім невизнання позову через погашення заборгованості, інших заперечень щодо позову від відповідача не надходило.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, зобов'язальні правовідносини між сторонами кредитного договору не припинилися після 22.06.2014р (день повернення кредиту), боржник не звільняється від відповідальності за невиконання ним зобов'язання, кредитор не позбавляється права вимагати покладення на боржника відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема, сплати пені, процентів до виконання зобов'язання.

Обов'язок сплати пені за весь період фактичного користування грошима передбачений ст.549 ЦК України та умовами кредитного договору (п.5.1.).

З огляду на зазначене є помилковим зроблений в рішенні суду першої інстанції висновок про відсутність підстав для нарахування пені після закінчення строку дії договору (22.06.2014р).

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути визначений платіж.

З положень ст.ст.516, 517 ЦК України вбачається наступне: заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов'язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.

Такий висновок також міститься у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015р у справі №6-979цс15.

Матеріали справи не містять даних і відповідач не заперечує проти того, що він ще й іншими платежами погашав кредит або первісному кредитору, або позивачу.

Таким чином, зроблений позивачем розрахунок заборгованості є вірним, він враховує, у тому числі, сплачені в травні та червні 2015р відповідачем кошти в загальному розмірі 1350,00грн., які згідно п.4.3. кредитного договору пішли на оплату пені, а також сплачені відповідачем 08.05.2015р 100,00грн. на погашення штрафу.

Однак, колегія суддів враховує те, що за договором факторингу права грошової вимоги передані позивачу станом на 30.12.2014р на загальну суму 1174,80грн., а саме заборгованість за кредитом - 890,00грн., заборгованість по процентах - 284,80грн. Тобто, заборгованість по пені, інфляційним витратам та 3 % річних в договорі факторингу не зазначається.

А тому з урахуванням наявності умови договору факторингу про відступлення фактору права грошової вимоги до боржника в обсязі та на умовах, що будуть існувати на момент переходу права грошової вимоги за Кредитними договорами до Фактора, з урахуванням умови (п.1.3. договору факторингу) про відступлення фактору майбутніх вимог за кредитним договором, що виникнуть після укладення договору факторингу (зокрема, право вимоги сплати процентів, пені тощо, що будуть нараховані за Кредитними договорами після укладення договору фкторингу та передачі фактору наявних вимог), колегія суддів вважає, що сторони договору факторингу добровільно визначилися з обсягом відступлених прав, тобто на загальну суму 1174,80грн. без нарахування пені та інших платежів, а тому у розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором безпідставно включені платежі за період до 30.12.2014 року.

Отже, загальний розмір заборгованості за станом на 18.08.2015 року слід зменшити, виключивши платежі за період до 30.12.2014 року та врахувавши тільки платежі за період з 31 грудня 2014 року по 18.08.2015р, тобто цей загальний розмір заборгованості складає 4072,00грн., до нього включені наступні складові:

--- заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) в сумі 890,00грн;

--- заборгованість по пені в сумі 2744,00грн., оскільки за період з 31 грудня 2014 року по 18.08.2015р її розмір нарахований в сумі 4094,00, при цьому сплачено 1350,00грн.;

--- заборгованість по інфляційним витратам в сумі 415,77грн., оскільки за період з 31 грудня 2014 року по 18.08.2015р вони нараховані в зазначеному розмірі;

--- заборгованість по 3 % річних в сумі 22,23грн., оскільки за період з 31 грудня 2014 року по 18.08.2015р вони нараховані в зазначеному розмірі.

При цьому заборгованість по процентах за вказаний період відсутня.

За інших обставин саме вказана сума і підлягала б стягненню. Однак, при апеляційному розгляді справи відповідач вказував, що сума пені нарахована безпідставно, однак, якщо суд прийде до висновку про необхідність стягнення пені, то просив зменшити її до нуля.

При визначенні розміру пені колегія суддів враховує, що згідно із ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ст.551 ЦК України: предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч.1); якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.2).

Як вбачається із п.5.1 кредитного договору у випадку несплати в день повернення кредиту суми кредиту та процентів передбачена сплата пені в розмірі 2% від залишку основного боргу за кожний день прострочення до дня фактичної сплати вказаної суми.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року справа №6-100цс14.

Установивши, що розмір неустойки (2744,00грн.) значно більший від розміру боргового зобов'язання (заборгованості за кредитом, заборгованості по інфляційним витратам та 3% річних в сумі 1328,00грн.), суд не застосував до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК України, яка підлягала застосуванню. При цьому слід врахувати і те, що вказаний розмір пені 2744,00грн. лише обчислений за відповідний період, а взагалі розмір пені за цим кредитним договором складав за вказаний період 4094,00грн. і відповідач вже сплатив 1350,00грн. пені, здійснивши в травні та червні 2015р платежі відповідно 650 та 700грн., які згідно п.4.3. кредитного договору пішли на оплату пені.

Враховуючи викладене, а також загальні засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, колегія суддів вважає, що суму пені слід зменшити, а саме з обрахованої суми в 2744,00грн. (з урахуванням часткового вже погашення) до 500,00грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості становить 1828,00грн. і складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 890,00грн.; заборгованості по пені - 500,00грн.; заборгованості по інфляційним витратам - 415,77грн.; заборгованості по 3 % річних - 22,23грн.

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції слід скасувати й ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором за станом на 18.08.2015 року в розмірі 1828,00грн. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. При цьому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення в повному обсязі, оскільки розрахунок інфляційних витрат та 3% річних пов'язаний з сумою стягнутої заборгованості по кредиту, процентах та пені.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача, даними ним при апеляційному розгляді справи, відносно того, що, як зазначив у своєму правовому висновку Верховний Суд України, кредитодавець за вказаним кредитним договором ТОВ "Лайм-Фінінс" не мав права відступати за договором фактоиингу права вимоги до ОСОБА_3 за вказаним договором позивачу ТОВ "Смарт Фінексперт". При цьому враховує, що вказаний правовий висновок Верховного Суду України, зроблений ним в постанові від 15.04.2015р у справі №6-59цс15, стосується кредитної спілки, яка, як кредитодавець, з огляду на особливості правового статусу, визначеного Законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом не передбачені (ст.21, п.11 ч.1 цієї статті). Натомість товариство з обмеженою відповідальністю таких виключень в законі у своїх правах не має, зокрема ч.4 ст.1 Закону України "Про господарські товариства" надає зазначеним товариствам право займатися будь-якою підприємницькою діяльністю, яка не суперечить законодавству України.

За ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено частково, позовні вимоги становили 7926,89грн., а задоволені вони на суму 1828,00грн., тобто на 23,06%, при цьому позивачем при поданні позову сплачено 243,60грн. (а.с.2), а при поданні апеляційної скарги - 267,96грн. (а.с.79), тобто всього 511,56грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 117,96грн. (23,06% від 511,56грн.).

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309 ЦПК України, ст.ст.509, 516, 517, 526, 549, 551, 1048, ч.2 ст.1050, ч.1 ст.1054, 1077, 1082, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Гуліди Олександра Сергійовича, діючого в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт",задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 04 грудня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт" заборгованість за кредитним договором за станом на 18.08.2015 року в розмірі 1828,00грн. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фінексперт"судові витрати в розмірі 117,96грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська