Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/855/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.05.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Казеннного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Казеннного підприємства «Кіровгеологія» на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 13 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до КП «Кіровгеологія» про стягнення середньої заробітної плати і відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 09 серпня 1973 року він перебував у трудових відносинах з ГРЕ №37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія», працюючи техніком-геофізиком. 01 листопада 2013 року був звільнений з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності штату на підставі ст.40 КЗпП України. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2014 року, стягнуто з КП «Кіровгеологія» на його користь заборгованість по заробітній платі. Відділом ДВС Печерського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, однак до теперішнього часу відповідач рішення суду не виконав. Згідно з виданою відповідачем довідкою, розмір його середньої заробітної плати становить 1 248 грн. 40 коп., а тому просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 30635 грн. 73 коп.

Крім того, позивач зазначив, що з вини відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що він переживає, має душевні потрясіння, порушено його звичний ритм життя, відсутність коштів на найнеобхідніше змушує його постійно докладати зусиль для пошуку грошей щодо організації свого життя, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача розмір моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 13 січня 2016 року зазначений позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22 січня 2014 року по 17 листопада 2015 року у розмірі 25 930,18 грн., у задоволенні інших позовних вимог відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що вина відповідача за несвоєчасний розрахунок по заробітній платі відсутня, оскільки заборгованість виникла у зв?язку з відсутністю на момент звільнення позивача державного фінансування КП «Кіровгеологія». Вказує на те, що рішення ухвалене у попередньому судовому засіданні, що суперечить Цивільному процесуальному кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника КП «Кіровгеологія» Потапенка Є.В., пояснення позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 09 серпня 1973 року ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ГРЕ №37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія» та був звільнений з роботи 01.11.2013 року на підставі ст.40 КЗпП України у зв?язку зі скороченням чисельності штату.(а.с.4-6)

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_5 до КП «Кіровгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь ОСОБА_5 10 768,62 грн., з яких: заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі - 6761,40 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02 листопада 2013 року по 21 січня 2014 року у розмірі 3 007,22 грн. та моральну шкоду в розмірі 150 грн. 00 коп. (а.с.8-9)

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 22 травня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №405/532/14-ц, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 12 травня 2014 року.(а.с.11)

На час розгляду даної справи судом першої інстанції відповідачем рішення суду від 08.04.2014 року не виконане.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі 6-144цс13.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції вірно врахував вимоги законодавства та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.01.2014 року до 17.11.2015 року у розмірі25 930,18 грн.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання відповідача на те, що заборгованість виникла у зв?язку із недофінансуванням державою георозвідувальних робіт не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, сам по собі факт відсутності коштів для виплати працівнику сум, що належить йому при звільненні, не звільняє власника або уповноважений ним орган від відповідальності, встановленої ст.117 КЗпП України.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі КП «Кіровгеологія» вказує на те, що рішення було ухвалене під час попереднього судового засідання , а також вказує на те, що суд не взяв до уваги заперечення відповідача на позовну заяву та не надав йому належної правової оцінки.

Такі доводи заявника спростовуються матеріалами справи. Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23.11.2015 року справу призначено до розгляду на 13 січня 2016 року, відповідачу запропоновано у строк до 13.01.2016 року надати письмові заперечення на позовну заяву. Супровідним листом №57449 від 07.12.2015 року явка відповідача визнана обов?язковою. (а.с.16)

Матеріалами справи підтверджується, що ухвала була направлена судом у встановленому законом порядку та отримана відповідачем 15.12.2015 року(а.с.19), проте заперечення направлені до суду лише 19 січня 2016 року (відповідно до поштового штемпелю на конверті а.с.35)

Згідно з ч.7 ст.129 ЦПК України попереднє судове засідання не є обов?язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

В ухвалі про відкриття провадження судом не вказано про необхідність проведення попереднього судового засідання (а.с.15). Попереднє судове засідання не проводилось.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

У порушення зазначених вимог відповідачем до початку розгляду справи по суті не подано заперечення та докази, на які вони посилаються.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи по суті та не повідомив суд про причини неявки, його неявка не перешкоджала розгляду справи по суті та ухваленню рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу КП «Кіровгеологія» відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА: І.М.Белінська

СУДДІ: В.А.Франко

О.І.Чельник