Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/2423/16-ц
Провадження № 2/644/1233/16
справа № 644/2423/16-ц
н/п № 2/644/1233/16
27 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова
головуючого - судді Ізмайлова І.К.,
при секретарі - Яковлєвій М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -
В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту його спільного проживав з матірю ОСОБА_3 з весни 2009 року до дня її смерті 01 березня 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ним права власності у порядку спадкування за законом на вказану квартиру після смерті матері ОСОБА_3
В подальшому уточнивши позов просив встановити факт належності договору-купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 - ОСОБА_3, встановити факт його спільного проживав з матірю ОСОБА_3 з весни 2009 року до дня її смерті 01 березня 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на вказану квартиру після смерті матері ОСОБА_3
В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_3 була його матір'ю. 11 травня 1990 року матір уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_2.
11 листопада 1995 року його матір на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на квартиру АДРЕСА_2.
В договорі купівлі-продажу покупцем зазначена ОСОБА_4, а не ОСОБА_3, що на його думку свідчить про те, що придбана квартира є особистою приватною власністю матері.
У спірній квартирі його матір постійно проживала з 15 грудня 1995 р. до 06 липня 2005 року потім переїхала жити до чоловіка ОСОБА_2 до с. Введенка Чугуївського району Харківської область у будинок 10 по вул. Комсомольській де і зареєструвала своє місце проживання.
В спірній квартирі залишився проживати він, його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6
В 2009 році ОСОБА_3 перенесла інсульт і після проходження курсу лікування стан її здоровя не відновився, вона майже не говорила, не могла сама себе обслуговувати, працювати, готувати їжу для свого чоловіка та потребувала сторонньої допомоги та піклування.
ОСОБА_2 через свій похилий вік та відсутність певних зручностей у сільській садибі не міг надати належного догляду у зв'язку з чим він забрав матір у м. Харків до квартири АДРЕСА_3 де вона перенесла другий інсульт та 01 березня 2011 року померла.
Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_4, яка належала їй на праві особистої приватної власності, в якій по сьогоднішній день проживає та зареєстрований він.
Заповіту матір не залишила, тому вважає спадкоємцем себе та її чоловіка - відповідача ОСОБА_2, якій на спадщину не претендує.
Він вважав, що прийняв спадщину оскільки, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і з заявою про прийняття спадщини до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, за останнім місцем реєстрації спадкодавця - місцем відкриття спадщини звернувся в 2015 році та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 грудня 2015 р. у зв'язку з пропуском строку.
В судовому засіданні представники позов підтримали та просили його задовольнити, оскільки відповідач ОСОБА_2 подав письмову заяву про визнання позову, що звільняє їх від доказування.
Просили справу розглянути за відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 20.05.2016 року подав письмову заяву про визнання первинного позову. В подальшому за уточненими позовами пояснень не надавав, на день ухвалення рішення в судове засідання не зявився про причини неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 26 серпня 1964 року народився ОСОБА_1, батьками якого записані ОСОБА_7 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження.
11 травня 1990 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб в зв'язку з чим ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.
11 листопада 1995 року згідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Девятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за реєстром № 2 - 5242 ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 продали, а ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_5.
Згідно до наданої фотокопії паспорта ОСОБА_3 з 27.07.2005 р. зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул. Комсомольській.
Відповідно до довідки № 1312 виданої 11.12.2015 р. дільницею 51 КП Жилкомсервіс в квартирі АДРЕСА_5 з 11.06.2005 р. зареєстрований ОСОБА_1
01 березня 2011 року ОСОБА_3 померла, про що 11.03.2011 року Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області видано свідоцтво про смерть.
З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що перед смертю ОСОБА_3, за станом здоров'я близько 2 років жила у м. Харкові. В селі Введенка перебувала у літній період. Померла в с. Введенка куди її привезли за місяць до смерті. Її чоловік ОСОБА_2 за віком та станом здоров'я не міг надавати догляду, ОСОБА_12 була паралізована.
Отже місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 є с. Введенка Чугуївського району Харківської області.
На підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_5 з 2009 року по день смерті - 01.03.2011 р. позивачем надано акт від 06.01.2016 року про те, що остання впродовж 2011-2013 р.р., приблизно за 2 роки до смерті, проживала у спірний квартирі та довідку КЗОЗ Міська поліклініка № 9 про проживання ОСОБА_3 з 2009 р. по лютий 2011 року за вищезазначеною адресою. (а.с. 14, 16)
Вказані довідки суд не вважає належними доказами, оскільки в акті йдеться про її проживання в 2011-2013 р.р., в той час як вона померла в березні 2011 року, а надана лікарняна довідка не підтверджена витягами з історії хвороби.
Таким чином суд доходить висновку, що померла ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1 не проживали однією сім'єю на день смерті спадкодавця, що не може свідчити про прийняття позивачем спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Позивачем у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подано, і він не звернувся до суду з позовом про надання йому додаткового строку на прийняття спадщини, що передбачено ч. 3 ст. 1272 ЦК України, що не позбавляє його права в подальшому звернутися до суду з відповідним позовом.
З матеріалів справи убачається, що спірна квартира придбана ОСОБА_3 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, в той же час позивач вважає що квартира не є спільною власністю подружжя, оскільки придбана померлою на її дошлюбне прізвище.
Крім того, відповідач якій постійно проживав і був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, що свідчить про прийняття ним спадщини, не був позбавлений права відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України в нотаріальній конторі надати заяви про включення ОСОБА_1 до складу спадкоємців.
ОСОБА_2 є особою похилого віку ІНФОРМАЦІЯ_2, судом його особа при визнанні позову не перевірялась, після уточнення позову будь яких заяв не надавав, за таких обставин суд не може визнати заяву ОСОБА_2 від 20.04.2016 р. як заяву про визнання позову.
Суд також відмовляє ОСОБА_1 у встановленні факту належності правовстановлюючого документа, оскільки належність ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири укладеного на її дошлюбне ім'я може бути підтверджено відповідними свідоцтвами, виданими органами ГАГС.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 27, 31, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, -
ОСОБА_1 в задоволенні позову про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факту проживання однією сім'єю та визнання права власності - відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: