Справа № 761/3475/16-ц
Провадження № 2-з/761/160/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «БРІЛЛІКІД» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «БРІЛЛІКІД» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на банківських рахунках відповідача. Заява мотивована тим, що заборгованість із заробітної плати складає 49 258,21 грн. Зазначає, що відповідач протягом майже двох років відмовляється добровільно сплатити борг, посилаючись при цьому на складний фінансовий стан. У зв'язку з діями відповідача у позивача є підстави вважати, що ним може бути навмисно створена ситуація з відсутністю майна, в тому числі грошових коштів на банківських рахунках.

Питання про забезпечення позову вирішується ухвалою, згідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, упровадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до положень ст. 152 ЦПК України є, зокрема, зобов'язання вчиняти дії..

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд бере до уваги, що на день розгляду заяви позивачем не надано жодних доказів щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дитини «БРІЛЛІКІД» будь-яких рахунків у банківських установах та грошових коштів на них.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 135, 151-153, 209 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: