АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/854/16 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - відповідача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2016 року по справі про відстрочку виконання рішення за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ОСОБА_3 України" в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства Державний ОСОБА_3 України в особі філії Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна в натурі задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в натурі ? частку спірного будинку з надвірними будовами та спорудами, ? частки земельної ділянки площею 0,13 га сільськогосподарського призначення та ? частки земельної ділянки площею 0,16 га призначеної для житлової та громадської забудови по вул. Мазепи, 42 в с.Гаї Шевченківські Тернопільського району, а саме:

? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами згідно варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №3844/13-22 від 27.09.13:

I частина гаражу площею 17,7 м.кв., вартістю 53958,00 грн.;

ІІ частина коридору площею 2,0 м.кв., вартістю 6097,00 грн.;

VI котельня площею 4,0 м.кв., вартістю 12194,00 грн.;

VII кухня площею 15,8 м.кв., вартістю 48166,00 грн.;

VIII коридор площею 4,4 м.кв., вартістю 13413,00 грн.;

ІХ кладова площею 2,1 м.кв., вартістю 6402,00 грн.;

X кладова площею 4,9 м.кв., вартістю 14938,00 грн.;

ХІ кладова площею 7,7 м.кв., вартістю 23473,00 грн;

2-1 коридор площею 12,1 м.кв., вартістю 46109,00 грн.;

2-2 жила площею 19,4 м.кв., вартістю 73926,00 грн.;

2-3 жила площею 27,3 м.кв., вартістю 104030,00 грн.;

2-4 кладова площею 6,1 м.кв., вартістю 23246,00 грн.;

2-5 жила площею 23,2 м.кв., вартістю 88407,00 грн.;

2-6 жила площею 20,1 м.кв., вартістю 76594,00 грн.;

1-7 коридор площею 6,1 м.кв., вартістю 23245,00 грн.;

Балкон літ. Бл.2, вартістю 5842,00 грн.;

Сходи літ Сх.1, вартістю 5221,00 грн.;

Огорожа літ 1, вартістю 35053,00 грн.;

Огорожа літ 2, вартістю 29583,00 грн.;

ворота літ 3, вартістю 13300,00 грн.;

хвіртка літ 4, вартістю 2859,00 грн.

? частину земельних ділянок згідно варіанту №1 висновку земельно-технічної експертизи №3897/13-22 від 27.09.13:

виділено ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 623 м.кв. та для ведення ОСГ-643 м.кв.;

виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у спільне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 345 м.кв.;

Лінію розподілу між земельними ділянками прокладено:

по точках А,Б,В,Г,Д,Е,Є,Ж;

по точках Б,В,Г,Д;

по точках А,З.

Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виконати будівельні роботи, необхідні при поділі будинку, що зазначені у Додатку №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №3844/13-22 від 27.09.13 р. то отримати проект на реконструкцію та перепланування у ліцензованій проектній організації.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 30655,50 грн. компенсації у зв'язку із нерівністю ідеальних часток будинку.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року змінено: виключено із резолютивної частини рішення вказівку про зобов'язання ОСОБА_4 виконати будівельні роботи, необхідні при поділі будинку, визначені у додатку № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3844/13-22 від 27.09.13 р. У решті рішення залишено без змін.

24.11.2015 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду за виконавчим листом № 1915/10387/2012 від 29.05.2014 року терміном на 6 місяців. Свою заяву про відстрочку виконання вказаного судового рішення, заявник обґрунтував тим, що державним виконавцем не аргументовано як протягом одного тижня можна отримати проект реконструкції житлового будинку і провести будівельно-монтажні роботи з реконструкції будинку протягом семи днів. ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець повинен був звернутися до суду про надання йому відстрочки виконання рішення суду терміном на чотири місяці для отримання дозволу на початок будівельних робіт, виготовлення проекту реконструкції житлового будинку та проведення будівельно-монтажних робіт, тому що протягом семи днів такі роботи виконати неможливо.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26.01.2016 року, у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення відмовлено за недоведеністю обставин, що утруднюють виконання рішення суду.

23.03.2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся із повторною заявою про відстрочку виконання рішення суду терміном на 6 місяців. Заявник обґрунтував її наявністю обставин, що ускладнюють виконання судового рішення: станом здоров'я (тривалим перебуванням на амбулаторному лікуванні у лікарні), а також замовленням у архітектора проекту реконструкції будинку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про надання відстрочки виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що суд упереджено, неповно та необ'єктивно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушивши при цьому норми матеріального та процесуального права. Судом проігноровано ту обставину, що перелік підстав, закріплених у ст.373 ЦПК, не є вичерпним. Вказує, що його хвороба та необхідність догляду за хворою матір'ю безпідставно не були враховані судом як підстави для надання відстрочки виконання рішення суду. Посилається на відсутність роботи і засобів до існування.

У суді апеляційної інстанції відповідач апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в ній.

Представник позивача просить апеляційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 373 ЦПК за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження, зокрема, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Відстрочка це спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання рішення суду відкладається чи переноситься на новий строк, який визначається судом.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Такими обставинами не можна визнати ті, які викладені заявником в заяві, оскільки дані обставини не відповідають її додаткам. У заяві від 23 березня 2016 року ОСОБА_1 посилається на своє перебування на амбулаторному лікуванні, хоча у матеріалах справи відсутні такі довідки, тоді як вбачається витяг з медичної картки ОСОБА_5 матері ОСОБА_1 Проте, вона перебувала на стаціонарному лікуванні з переломом кістки виключно в період з 07.04.2016 року по 18.04.2018 року, а рішення ухвалено 29.05.2014 року. Тобто, на думку суду, хвороба матері, що підтверджується витягом з медичної картки, не може вважатися винятковим випадком, який унеможливлює виконання рішення суду, оскільки перелом кістки у ОСОБА_5 відбувся раніше, ніж його ухвалення.

Не заслуговують на увагу доводи заявника щодо труднощів в отриманні проекту реконструкції будинку, оскільки з часу надання державним виконавцем терміну для добровільного виконання рішення суду (до 11 лютого 2016 року) звернення заявника до проектанта із замовленням на виготовлення проекту реконструкції частини житлового будинку, заявником не вчинялось будь-яких дій на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Боржником до поданої заяви про розстрочку виконання рішення не додано жодних доказів, які б підтверджували його важкий майновий стан.

Суд також критично оцінює доводи ОСОБА_6 щодо негайної видачі копії повного рішення після проголошення такого рішення особам, які брали участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 222 ЦПК України копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення.

Однак, згідно зі ч.1 ст. 218 ЦПК України у разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення суд повідомляє, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заявником не наведено у заяві про відстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, оскільки обставини, на які послався заявник, такого характеру не носять, а тому і не можуть бути прийняті судом до уваги для надання відстрочки виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7