Ухвала

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із житлового будинку,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», поданого представником Гринем Костянтином Андрійовичем, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із житлового будинку.

Посилалося на те, що 11 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою - ОСОБА_4, було укладено кредитний договір № К038-08/Ф, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,65 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 08 березня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 11 березня 2008 року укладено договір іпотеки № К038-08/Ф, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 135,19 кв. м, житловою площею 74,60 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Однак ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 08 квітня 2014 року заборгованість перед банком становить 105 664,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 08 квітня 2015 року становить 1 238 386, 77 грн, з яких заборгованість за кредитом - 25 000 доларів США, заборгованість з відсотків за користування кредитом - 27 203,87 доларів США, заборгованість з комісії за користування кредитом - 140 477,02 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 39 413,51 доларів США.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К038-08/Ф від 11 березня 2008 року в розмірі 105 664, 40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні на 08 квітня 2015 року становить 1 238 386,77 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 135, 10 кв. м, житловою площею 74, 60 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного будинку ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, за початковою ціною предмета іпотеки встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У решті вимог позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення суду першої інстанції оскаржено в суді апеляційної інстанції в частині виселення.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Гринь К.А. просить зазначені судові рішення скасувати в частині відмови у виселенні та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в іншій частині рішення залишити без змін, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у виселенні виходив з того, що житловий будинок АДРЕСА_1 Іршавського району Закарпатської області, який є предметом іпотеки, належить іпотекодавцю на праві власності і придбаний не за рахунок кредитних коштів, що унеможливлює виселення відповідача та інших мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

Як установлено судами та вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою - ОСОБА_4, було укладено кредитний договір № K038-08/Ф, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,65 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,2 % на місць від суми кредиту, відмінні від страхових платежів щомісяця за період сплати, з кінцевим терміном повернення 08 березня 2013 року (а. с. 42-46).

За умовами п. 2.2.2 кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору, здійснити повну сплату відсотків за користування кредитом не пізніше дати фактичного погашення кредиту та відповідно до п. 2.2.3 сплатити винагороду згідно п.п.7.1 і 6.2 даного договору.

Відповідно до п. 4.1 даного кредитного договору при порушенні позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні (або суми у валюті кредиту, еквівалентної 1 грн за курсом НБУ на день сплати), за кожен день прострочення. Банк виконав умови договору щодо надання кредиту у сумі 25 000 доларів США (а. с. 47-48).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 11 березня 2008 року укладено договір іпотеки № К038-08/Ф, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 135, 10 кв. м, житловою площею 74,60 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 49-56). Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Кам'янської сільської ради 27 грудня 2015 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмета іпотеки дорівнює 159 375 грн.

Зобов'язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, в результаті чого відповідно до довідки-розрахунку (а. с. 9-35), заборгованість ОСОБА_4 перед банком за кредитним договором станом на 08 квітня 2014 року становить 1 056 664,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні на 08 квітня 2015 року еквівалентно 1 238 386, 77 грн, з яких: 25 000 доларів США - заборгованість за кредитом, 27 203,87 доларів США - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 140 477,02 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом та 39413,51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Згідно п. 7.1 кредитного договору позичальник одержав кредитні кошти на наступні цілі - на розвиток власного бізнесу, тобто такий не є споживачем відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, не розповсюджує свою дію на правовідносини, які склалися між сторонами спору.

Частиною 4 ст. 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову в частині виселення, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши вимоги ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР та ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», дійшли правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла, оскільки в іпотеку передано будинок, який був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18 березня 2015 року № 6 - 39 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги щодо того, що виселення з приватного житлового фонду провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення, а також про те, що чинним законодавством не встановлено обов'язку банку надання іншого жилого приміщення, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником ГринемКостянтином Андрійовичем, відхилити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про виселення із житлового будинку залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

Ю.Г.Іваненко

О.М.Ситнік