справа № 216/3160/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Булгакової Д.А.

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

23.06.2016 р. представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ«ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу.

В обґрунтування позову вказує, що рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 14.05.2012 р. задоволено позов ПАТ КБ«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення набрало законної сили 18.07.2012 р. За вказаним рішенням ПАТ КБ«ПриватБанк» надано право продати від власного імені житловий будинок № 145 по вул.Широківська в м.Кривому Розі для задоволення позовних вимог за кредитним договором № KRKRG100150858 від 05.07.2007 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки, а ОСОБА_2 власником квартири. Для продажу житлового будинку банку необхідний правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу від 05.07.2007 р. за реєстром № 1912, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 05.05.2007 р. приватним нотаріусом Криворізького Нотаріального округу ОСОБА_1, який ОСОБА_2 був втрачений.

04.04.16 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 05.07.2007 р., однак нотаріус відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії, посилаючись на неоднозначність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на підставі судового рішення позивачу надано право отримати витяг МБТІ, а також всі повноваження для здійснення продажу, про право отримання дублікату правовстановлюючого документу у рішенні не йдеться. Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій нотаріус як на підставу посилається на положення ст.ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» і рекомендував звернутися з заявою до суду для отримання судового рішення на отримання дублікату правовстановлюючого документу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не погоджується із відмовою нотаріуса в звязку з тим, що на сьогодні існує акт застосування законодавства, яким є судове рішення від 14.05.2012 р. Згідно цього рішення банку надані усі права, що необхідні для продажу квартири, яка перебуває в іпотеці. Якщо у банка немає правовстановлюючого документу на це майно з причини його втрати іпотекодавцем, то логічно виникає право на отримання його дублікату, про що свідчить резолютивна частини рішення: «…, а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу». Також звертає увагу на те що, існує колізія між статтею 53 Закону України «Про нотаріат» і статтею 38 Закон України «Про іпотеку». Стаття 53 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише юридичним і фізичним особам, за дорученням яких або у відношенні яких здійснювалися нотаріальні дії. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. Наявність у іпотекодержателя права продажу предмету іпотеки за логікою речей дозволяє йому отримувати усі документи, які необхідні для такого продажу. Зазначена колізія має вирішуватися на підставі положень пункту 2 роздлу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку»: Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону». Так, Закон України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. №898-ІУ набрав чинності 01.01.2004 р., а Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. набрав чинності 01.01.1994 р. Враховуючи зазначені правила вирішення існуючої колізії законів, стаття 53 Закону України «Про нотаріат» не підлягає застосуванню у разі, якщо за дублікатом документу звернувся іпотекодержатель.

Крім того, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій з підстав неоднозначного розуміння рішення суду суперечить ст. 49 Закону України «Про нотаріат», яка визначає конкретний перелік підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення, зазначає, що позовні вимоги позивача суперечать одна одній, так і матеріалам справи, оскільки позов про визнання безпідставної відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу, а прохальна частина позову про зобовязання видати дублікат. Відповідно до ст.34 Закону України «Про нотаріат», серед переліку нотаріальних дій, які має право вчиняти нотаріус, присутня й така нотаріальна дія, як видача дублікату нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса. Видача відповідних дублікатів здійснюється за конкретно визначених обставинах та подіях, в порядку ст.53 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій №296/5, затверджено наказом Міністерства юстиції України, однак у вказаному переліку немає жодного посилання, що особою, яка може отримати дублікат втраченого документу може бути іпотекодержатель за іпотечним договором. Вважає, свою відмову такою, що відповідає чинному законодавству України, та просить суд відмовити в позові.

Третя особа ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку не у звязку з втратою або зіпсуванням цього документа, а з метою продажу цього будинку як предмета іпотеки на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 14.05.2012 р. та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.07.2012 р., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в інтересах своїх малолітніх ОСОБА_9, третя особа Ради опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Наведений в ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» перелік підстав для відмови у видачі дубліката документа стосується осіб, які мають право на отримання дубліката документа, тобто перелічених у першому реченні ч.7 ст.8 Закону України «Про нотаріат», та підстав для його отримання, тобто лише у разі втрати або зіпсування документа, як це передбачено ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат».

Як вбачається із листа приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу ОСОБА_1 від 18.04.2016 р. № 109/01-16, та заперечень наданих до суду, представник позивача звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 05.07.2007 р. за реєстровим № 1912, однак відповідачем відмовлено із посиланням на ст.ст. 8, 49, 50 53 Закону України «Про нотаріат», зумовлено тим, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії, а представник позивача не є такою стороною даного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Згідно із ч. 5 ст.38 Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Таким чином, якщо рішенням суду передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то під час укладення такого договору купівлі-продажу іпотекодержатель зобовязаний надати оригінал договору купівлі-продажу предмета іпотеки або його дублікат.

Згідно зі ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено перелік підстав для відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії, який не є вичерпним.

Відповідно до п.1.1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 (зі змінами станом на 25.03.2014 р.) підставою видачі дубліката документа є втрата або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2003 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК), суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 14.05.2012 р. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.07.2012 р. дійсно надано право продажу предмета іпотеки, надано право на отримання витягу з Державного реєстру прав власності та надання банку всіх повноважень для здійснення продажу нерухомого майна. Разом з цим, ПАТ КБ «Приватбанк» не звертався до нотаріуса за посвідченням договору купівлі-продажу, а тому факт відмови нотаріуса у посвідченні такого договору за відсутності дубліката правовстановлюючого документа місця не мав.

Окрім того, ні вказане судове рішення, ні ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (якою передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та наявність у нього права продажу предмета іпотеки від імені боржника, що дозволяє йому отримувати усі документи, які необхідні для продажу) не передбачає права банку отримувати необхідні для продажу документи безпосередньо у нотаріуса.

Отже, відмовляючи ПАТ КБ «Приватбанк» у видачі дубліката договору, відповідач діяла правомірно і в межах повноважень, наданих їй Законом України «Про нотаріат» та іншими спеціальними підзаконними актами, так як позивач ПАТ КБ «Приватбанк» не є стороною зазначеного договору купівлі-продажу і не відноситься до кола осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялась нотаріальна дія із посвідчення цього договору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8, 49,50,53 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.38,39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 27, 31, 60, 169, 212-215 ЦПК Українисуд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: