Справа № 495/2405/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 травня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за договором від 27.10.2012 року в розмірі 91 981 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 жовтня 2012 року року між позивачем та відповідачем була досягнута усна домовленість щодо продажу належного ОСОБА_2 на праві приватної власності житлового будинку №66, по вул. Шкільній, в с. Біленьке, Білгород-Дністровського району Одеської області.

З цією метою ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 в якості авансу за придбання будинку 3 500 доларів США., про що 27.10.2012 року ОСОБА_2 було складено розписку.

В подальшому відповідач відмовилася від укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку, та в добровільному порядку не повертає позивачу гроші, надані останнім у якості авансу, а саме 3500 доларів США, що станом на 29.03.2016 року за офіційним курсом НБУ становить 91 981 грн.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно не повертає кошти, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь кошти, внесені в якості авансу за купівлю житлового будинку №66, по вул. Шкільній, в с. Біленьке, Білгород-Дністровського району Одеської області у розмірі 91 981 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, вказав, що неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути вказані гроші, однак відповідач ухиляється від їх повернення.

Адвокат відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав їх необґрунтованості. Зазначив, що доводи позивача не відповідають дійсності, ОСОБА_2 будь-яких домовленостей з приводу продажу позивачу житлового будинку №66, по вул. Шкільній, в с. Біленьке, Білгород-Дністровського району Одеської області не укладала, оскільки навіть не являється власником вказаного будинку та грошей в розмірі 3500 доларів США в якості авансу за продаж будинку від позивача не отримувала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та адвоката відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження наміру укласти сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку та сплати авансу позивач надав до суду розписку, датовану 27.10.2012 роком та складену від імені відповідача наступного змісту:

Я, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 взяла задаток за дом в размере 2 000 долларов США. Дом находится по адресу: ул. Школьная, 66, с. Беленькое 27.10.2012 г.

Отже, зі змісту вказаної розписки взагалі неможливо встановити від кого саме відповідач отримала кошти та з якою метою, в забезпечення виконання якого саме зобов'язання, а позивачем також не доведено, що саме він надавав відповідачу кошти, крім того сума, вказана позивачем в позовній заяві (3 500 дол. США) не відповідає сумі грошей, зазначеній в розписці (2 000 дол. США).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією зі сторін у зобов'язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В даному випадку позивачем не надано суду належних та допустимих доказів виникнення між ним та відповідачем зобовязальних правовідносин, та наявності у відповідача перед позивачем грошових зобовязань саме за наданою позивачем розпискою від 27.10.2015 року.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 і вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 509, 570 , 1212 ЦК України, ст. ст. 10, 30, 60, 212, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення грошових коштів відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: