АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5957/16 Головуючий 1 інст. - Задорожний М.І.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» вересня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_1.

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що між нею та ОСОБА_1 16 листопада 2010 року укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала, а ОСОБА_1 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1.

Зазначила, що згідно з умовами договору відповідач взяла на себе зобов'язання по її утриманню, зокрема, щомісяця до 10-го числа поточного місяця виплачувати грошове утримання в розмірі 450,00 грн. шляхом перерахування на її особовий рахунок в банку або поштовим переводом на її адресу; сплачувати щомісячно комунальні платежі за квартиру у строки встановлені договорами про надання вказаних послуг або передавати їй кошти для самостійної сплати комунальних платежів. Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку встановленому чинним законодавством, при цьому не проведення індексації у випадку, якщо про це не було заявлено нею, не буде вважатися істотним порушенням умов договору.

Вказала, що 04 вересня 2015 року вона звернулася до відповідача з листом, в якому просила здійснити індексацію розміру належного їй грошового утримання, однак заява залишилась без розгляду, що є істотним порушенням умов договору.

Зазначила, що ОСОБА_1 неодноразово порушує строки виконання зобов'язання по виплаті належного їй грошового утримання. Так, у березні, квітні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді 2013 року; у лютому, червні, жовтні та листопаді 2014 року; у листопаді, грудні 2015 року кошти нараховувалися після спливу вказаного строку - 10 або пізніше числа. У квітні, травні та червні 2015 року відповідач не виплатила їй грошове утримання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за три місяця. Відповідач не оплачує вартість комунальних послуг, не передає їй гроші на їх оплату особисто, а здійснює переказ на особовий рахунок, такі дії вважає неналежним виконанням умов договору. У травні та червні 2015 року відповідач взагалі проігнорувала необхідність оплати комунальних платежів за квартиру.

Вважала, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором та допускає порушення істотних його умов.

Просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею і ОСОБА_1 16 листопада 2010 року, завірений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л.; визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 32,5 кв.м.; зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л. 16 листопада 2010 року шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено, розірвано договір довічного утримання укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 16 листопада 2010 року, завірений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л.; визнано за ОСОБА_2 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 32,5 кв.м.; знято заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л. 16 листопада 2010 року шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення - скасувати. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що позивачем не вказано конкретні норми законодавства, на підставі яких необхідно провести індексацію; що не надано розрахунку індексації грошового утримання; що грошове утримання повинно змінюватися пропорційно неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, однак як на момент підписання договору, так і на сьогодні фактично розмір грошового утримання не змінився; що вона сумлінно виконувала та продовжує виконувати свої обов'язки за договором, а саме на особовий рахунок позивача своєчасно перераховуються кошти, як грошове утримання, так і на відшкодування витрат на комунальні послуги, що підтверджується квитанціями за відповідні періоди; що сплата 10 числа відповідного місяця нею коштів банку для перерахування позивачу не є простроченням виконання зобов'язання.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, заочне рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з неналежного виконання відповідачем умов договору довічного утримання.

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено, що 16 листопада 2010 року між сторонами укладено договір довічного утримання. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 зобов'язалася забезпечувати ОСОБА_2 утриманням довічно на умовах цього Договору, а саме забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які ОСОБА_2 самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, і має грошовий еквівалент за спільною згодою в розмірі 450,00 грн. щомісячно, яка виплачується, починаючи з моменту укладання цього договору до 10 числа поточного місяця переказом на особовий рахунок або поштовим переказом з доставкою додому за адресою: квартира АДРЕСА_1; сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені, до яких належать: експлуатаційні послуги, плата за користування природним газом, теплопостачанням, водопостачанням (гарячу та холодну воду) та електроенергія в обсязі до 150 кВт., абонентська плата за телефон (крім міжнародних та міжміських розмов), послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата послуг домофону. При цьому ОСОБА_1 має право передавати гроші за вказані комунальні послуги безпосередньо ОСОБА_2 для сплати їх оплати останнім.

Із пункту 7 цього договору вбачається, що сума грошового утримання підлягає індексації в порядку, встановленому чинним законодавством. Проте, не проведення індексації у випадку, якщо про це не заявлено ОСОБА_2 не вважатиметься істотним порушенням умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи 04 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з заявою про проведення індексації суми грошового утримання та направила їй цю заяву рекомендованим листом.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що таку заяву ОСОБА_1 не отримувала. Умови договору довічного утримання вона виконувала сумлінно, сплачувала грошові кошти на утримання та за комунальні платежі своєчасно, навіть більшу ніж передбачено умовами договору суму.

Проте, як вбачається з квитанцій, які надані представником ОСОБА_1 для огляду у суді апеляційної інстанції, копії яких долучені до матеріалів справи судом першої інстанції та заяв про переказ вкладу (мета переказу) вбачається, що за січень, грудень 2013 року ОСОБА_1 взагалі ніяких грошових коштів ОСОБА_2 не перераховувала; за лютий 2013 року перерахувала тільки грошове утримання в розмірі 450,00 грн.; за січень, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень, грудень 2014 року грошові кошти ОСОБА_2 не перерахувала; за січень, лютий, березень, липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року грошові кошти ОСОБА_2 не перерахувала, (а. с. 63-79; 132-136).

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 як в своїх поясненнях, так і в судових дебатах підкреслив, що дійсно умови договору довічного утримання протягом 2013-2015 року систематично порушувалися ОСОБА_1, а саме ОСОБА_1 несвоєчасно сплачувала ОСОБА_2 грошове утримання та комунальні платежі що є підставою для його розірвання.

Пунктом 1 частини 1 статті 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Враховуючи, що ОСОБА_1 неналежно виконувала свої зобов'язання, а саме неодноразово не сплачувала ОСОБА_2 грошове утримання та комунальні платежі, договір довічного утримання підлягає припиненню.

Частиною 1 статті 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Виходячи з вимог закону і обставин справи судова колегія вважає висновок суду обгрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким надана належна оцінка, та правильно встановив юридичну природу правовідносин і застосував закон, який їх регулює.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що оскільки доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права не грунтуються на матеріалах справи і висновків суду не спростовують, а оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії