Справа № 377/894/15-ц Головуючий у І інстанції Орел А. С.
Провадження № 22-ц/780/2692/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 08.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Антоненко В.І., Сушко Л.П.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів (орендної плати) за договором найму (піднайму) житлового приміщення, припинення зобовязань та зарахування зустрічних однорідних вимог,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним позовом та збільшивши позовні вимоги, просив в порядку ч.2 ст. 570 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в розмірі 50 151,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20 березня 2013 року між ним та відповідачем було досягнуто згоди про купівлю-продаж житлового будинку, розташованого за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Олишівка, провулок Новий, буд. 22 в строк до 20 березня 2014 року і 15 червня 2015 року в якості авансу він передав ОСОБА_2 1600 доларів США та 6800 гривень згідно розписки. Проте відповідач ухилився від оформлення договору купівлі-продажу будинку та відмовляється повернути кошти в добровільному порядку, у звязку з чим позивач вважає, що відповідач повинен повернути загальну суму боргу з урахуванням встановленого офіційного курсу НБУ.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в сумі 48 300 грн. за договором найму (піднайму) житлового приміщення в рахунок орендної плати.

Позов обґрунтовував тим, що між позивачем і відповідачем було досягнуто домовленість про те, що до оформлення договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 з сімю буде проживати у його будинку, у звязку з чим у травні 2013 року вони уклали договір найму, який потім переуклали у письмовій формі на строк з 18 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року. Однак у звязку з тим, що ОСОБА_3 у вересні 2015 року виселився з будинку і відмовився від укладення договору купівлі-продажу будинку та подав позов про стягнення отриманих ОСОБА_2 грошей, він вважає, що має право на стягнення з нього орендної плати за 18 місяців його проживання разом з сімю в його будинку.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 02 березня 2016 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений аванс в сумі 50 151 грн. і судові витрати в сумі 5 551,20 грн., а всього 55 702,88 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в усній формі була досягнута домовленість про купівлю-продаж за ціною 22500 доларів США належного ОСОБА_2 житлового будинку, розташованого за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Олишівка, провулок Новий, буд. 22 і ОСОБА_3 було передано ОСОБА_2 в якості авансу грошові кошти в сумі 1600 доларів США та 6800 гривень.

Оскільки договір купівлі-продажу між сторонами в строк до 20.03.2014 року укладений не був, ОСОБА_2 в місячний строк із часу отримання письмової вимоги позивача - 2 липня 2015 року грошові кошти не повернув, то відповідно до ст..570 ЦК України грошова сума є авансом і підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що договір найму житлового приміщення укладений з іншою відмінною від позивача особою, а плата за договором не передбачена. За таких обставин суд вважав, що немає підстав вважати укладеним між сторонами договір найму жилого приміщення та стягнення плати за користування (оренду) цим приміщенням та земельною ділянкою, оскільки ОСОБА_2 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог.

Рішення суду, в частині вимог зустрічного позову не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду в цій частині.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог первісного позову, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст..626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в усній формі була досягнута домовленість про купівлю-продаж за 22 500 доларів США належного ОСОБА_2 житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих на земельній ділянці за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Олишівка, провулок Новий 22, з подальшим оформленням його у майбутньому після виготовлення продавцем правовстановлюючих документів на будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, на якій вони розміщені.

На підтвердження вказаної домовленості ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 аванс 1100 доларів США і 3800 гривень (20 березня 2013 року), 3000 гривень (10 липня 2013 року) і 500 доларів США (18 квітня 2014 року), а всього: 1600 доларів США та 6800 гривень, що підтверджується оригіналом розписки складеною відповідачем 15 червня 2015 року. (а.с.137).

Після передачі грошових коштів договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, відповідно до вимог ЦК України між сторонами не укладався, грошова сума 1600 доларів США і 6800 грн., які належать ОСОБА_3, залишилась у ОСОБА_2

01 липня 2015 року ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_2 звернення, яке було отриманно останнім 2 липня 2015 року, у якому він з посиланням на ухилення від виконання ОСОБА_2 домовленості просив на протязі 1 місяця з дня отримання звернення або виконати домовленість про купівлю-продаж домоволодіння або повернути сплачену суму 1600 доларів США і 6800 гривень, що підтверджено копією звернення, фіскальним чеком Чернігівського підприємства звязку та повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.9).

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував, що між сторонами дійсно існувала домовленість про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку належного йому на праві власності та факт отримання ним грошових коштів від ОСОБА_3 у заявленій в позові сумі.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Встановивши ці обставини справи, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів сторін на підтвердження заперечення позову, суд прийшов до вірного висновку, що грошові кошти в сумі 6800 грн. і 1600 доларів США відповідно до ст..570 ЦК України є авансом і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України, є авансом і повертається в тому розмірі, в якому вона надавалася.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст..131 ЦПК України прийняв від позивача докази, а саме оригінал розписки про отримання ОСОБА_2 грошових коштів після початку розгляду справи по суті, не можуть бути взяті до уваги суду, оскільки зміст вказаної розписки не суперечить змісту розписки, яка була подана позивачем до початку розгляду справи по суті та відповідає предмету позову.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування рішення.

ОСОБА_2 не спростував написання ним цієї розписки ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач в позовній заяві зазначив декілька правових підстав позову, в тому числі положення ст..1212 ЦК України, а стягнув кошти з підстав, передбачених ст..570 ЦК України, підлягають відхиленню, так як суд відповідно до вимог ст..214 ЦПК України правильно встановив правовідносини сторін та норму права, яка їх регулює, а саме: ст.570 ЦК України, яка була зазначена позивачем як одна із правових підстав позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 за домовленістю із ОСОБА_3 займався виготовленням документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу будинку, проте ОСОБА_3 в подальшому сам відмовився від укладення договору купівлі-продажу, правового значення для вирішення спору не мають, оскільки суд вірно встановив, що позивач передав відповідачу грошові кошти на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, а так як договір між сторонами укладено не було, то передана грошова сума є авансом і підлягає поверненню в тому розмірі, в якому була надана.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права підлягають відхиленню і не впливають на законність і обґрунтованість рішення.

Керуючись ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: