РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/365/16-ц

Провадження № 2/700/195/16

08 червня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого-судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря: Мельніченко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», про захист права споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

встановив:

26 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір № 003124 фінансового лізингу від 27.01.2016 р. укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на його користь грошові кошти в сумі 50 000,00 (Пятдесят тисяч) грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач детально по пунктах договору вказує на істотну несправедливість умов договору, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Вважає, що зміст основного тексту Договору № 003124 фінансового лізингу та Додатків №1 та №2 не містить повної та достовірної інформації про фінансової послуги, що надаються ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» відповідно до підписаного 27.01.2016 року основного тексту Договору № 003124 фінансового лізингу та Додатків №1 та №2.

Підписання вказаних документів договору про надання фінансових послуг порушують його права, яка споживача на отримання повної та достовірної інформації про фінансової послуги.

Оскільки зміст умов Договору № 003124 фінансового лізингу підлягає фіксації в декількох документах, та підлягають підписанню Сторонами, не підписання Сторонами саме Додатку №3 є обставиною, що вказує на не укладання Договору № 003124 фінансового лізингу, тому, у ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» не виникло підстав для отримання сплаченого 27.01.2016 року платежу по Договору №003124 фінансового лізингу в сумі 50000 грн. 00 коп., в результаті чого ним безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО».

Крім цього, згідно вимог чинного законодавства України вважає, що послуги з фінансового лізингу ТОВ «Лізингова компанія «ОСОБА_2 авто» мало право здійснювати лише за умови набуття статусу фінансової установи, та отримання відповідних ліцензій.

Станом на 27.01.2016 року інформація про ТОВ до Державного реєстру фінансових установ та Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, що веде Нацкомфінпослуг, не вносилась. Товариству статусу фінансової установи не набувало, ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг не отримувало.

Отже, станом на дату укладання договору фінансового лізингу, відповідач не мав статусу фінансової установи, не мав ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, а тому відповідач не мав права на здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг.

Замовчування представником відповідача відсутності у товариства статусу фінансової установи та відсутності ліцензії на здійснення діяльності з надання послуг фінансового лізингу, у зв'язку з чим ввело позивача в оману щодо прав ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на укладання договору фінансового лізингу, що теж є підставою для визнання договору недійсним.

В судове засідання 08.06.2016 року позивач та його представник не зявились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання не зявились, письмових заперечень на позов суду не надали, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

27 січня 2016 року між позивачем та ТОВ « Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було підписано Договір № 003124 фінансового лізингу та Додаток № 1, Додаток №2 до даного договору, а також Додатковий договір.

Відповідно до вище зазначеного договору, 27 січня 2016 року позивач здійснив адміністративний платіж у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп., на розрахунковий рахунок № 4 ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», що відкритий в АТ «Райффазен банк ОСОБА_2» м. Київ, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 27.01.2016 року.

Згідно п. 1.1. та Додатку №2 договору фінансового лізингу, предметом договору є трактор «Беларус» модель 892 вартістю 18 518, 52 доларів.

Згідно п. 1.7 укладеного договору, предмет Лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок ОСОБА_3: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4. ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплачен7ого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6. ст. 9 даного договору.

Визначення адміністративного і авансового платежу вказані в преамбулі договору де адміністративний платіж, це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь ОСОБА_3 за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату.

11 лютого 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору та повернення адміністративного платежу. Відповідач листом від 22.02.2016 року повідомив, що договір вважається розірваним, а адміністративний платіж за умовами договору не повертається.

Сам договір фінансового лізингу містить умови, які істотно звужують права споживача, в той же час права ОСОБА_3 значно розширені, умови поставки та прийому предмета лізингу є умовними та містять не одну відкладальну умову щодо виконання своїх зобовязань відповідачем, також інші пункти договору виключають або суттєво обмежують зобовязання та відповідальність ОСОБА_3. ОСОБА_3 в договорі та при його підписанні дезінформував споживача щодо реальної вартості предмета лізингу та умов його отримання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З пункту 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» випливає, що фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.

З чого випливає, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» надає фінансові послуги, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Статтею ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачений перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, однак він не є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Більшість пунктів Договору виключає або обмежує юридичну відповідальність лізингодавця, порушуючи п. 2, 7, 11-13, 16 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно пункту 1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов'язання продавців, виготівників, виконавців. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Якщо внаслідок застосування умов такого договору споживачеві завдано збитків, вони мають бути відшкодовані винною особою в повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За таких умов суд вважає, що договір фінансового лізингу № 003124 від 27 січня 2016 року укладений між сторонами обмежує права споживача, в даному випадку лізингоодержувача та не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», саме тому позовні вимоги підлягають задоволенню як в частині визнання договору недійсним так і стягнення сплачених коштів за договором.

Більше того, згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766 цс 15 за позовом фізичної особи до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів зокрема відмічає.

За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 003124 від 27.01.2016 року нотаріально посвідчений не був, відповідачем доказів наявності ліцензії на здійснення відповідної діяльності в сфері фінансових послуг суду не надано, відтак це є додатковою безумовною підставою для визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення сплачених коштів.

При подачі позовної заяви до суду, позивач звільнений від оплати судового збору у розмірі 1102 грн. 40 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 215, 216, 220, 227, 799, 808, ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 7, 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», про захист права споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір фінансового лізингу від 27 січня 2016 року №003124 укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Лізингова компанія «Ваш Авто» () на користь ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1), 50 000 (Пятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Лізингова компанія ОСОБА_2» () в дохід держави 1102 (Одна тисяча сто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання його копії сторонами.

Суддя С. Д. Пічкур