Справа № 147/566/16-ц
Провадження №2-о/147/28/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

народних засідателів: Середи П.В., Немировськго В.Ф.,

при секретарі: Кучер І.В.,

за участю прокурора: Юзько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за заявою лікаря психіатра Тростянецької центральної районної лікарні Вінницької області ОСОБА_1 про продовження ОСОБА_2 примусового амбулаторного лікування без його згоди, -

в с т а н о в и в :

Лікар-психіатр Тростянецької ЦРЛ Вінницької області ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про продовження ОСОБА_2 примусового амбулаторного лікування без його згоди, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває під диспансерним наглядом у лікаря психіатра з 1975 року з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, безперервного типу перебігу. В подальшому неодноразово перебував на лікуванні у Вінницькій психіатричній лікарні ім. акад. ОСОБА_4, зокрема, 1981р., двічі, 1983-1984р.р., 1985р., двічі, 1986-1993р.р. ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності. З 30.05.1995 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ВПНЛ ім. акад. ОСОБА_4, 03.06.1995 року самостійно покинув лікування. В 1996 році скоїв умисне вбивство своєї матері. Застосовано примусові заходи медичного характеру. За результатами висновку стаціонарної судово психіатричної експертизи з 1997 року по 2003 рік перебував на примусовому лікуванні в УПЛСН м.Дніпропетровська, згодом переведений до Вінницької обласної психіатричної лікарні ім. акад. ОСОБА_4.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2015 року ОСОБА_2 призначено амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку, як заходу медичного характеру.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 14.04.2016 року ОСОБА_2 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Подальший стан психічного здоровя залежить від регулярного нагляду та прийому ліків в амбулаторних умовах. У звязку з чим рекомендовано винести ухвалу про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як заходу медичного характеру.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та прокурор Юзько О.В. підтримали заяву в повному обсязі та просили суд її задовольнити.

ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, згідно повідомлення Гордіївського сільського голови від 25.04.2016 року під опікою не перебуває. Умови проживання у нього відсутні, часто впадає в агресивну депресію, є небезпечним для оточуючих. Згідно висновку лікарів психіатрів від 14.04.2016 року за психічним станом перебування ОСОБА_2 у приміщені суду не рекомендується.

Вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно виписки з історії хвороби №13468 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває під диспансерним наглядом у лікаря психіатра з 1975 року з діагнозом шизофренія, параноїдна форма. Після лікування у Вінницькій психіатричній лікарні захворювання прийняло безперервний тип перебігу. В подальшому неодноразово перебував на лікуванні у Вінницькій психіатричній лікарні ім. акад. ОСОБА_4, зокрема, 1981р., двічі, 1983-1984р.р., 1985р., двічі, 1986-1993р.р. ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності. З 30.05.1995 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ВПНЛ ім. акад. ОСОБА_4, 03.06.1995 року самостійно покинув лікування. В 1996 році ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ст. 94 КК України, умисне вбивство. Застосовано примусові заходи медичного характеру.

Згідно стаціонарної судово психіатричної експертизи ОСОБА_2 страждав хронічним психологічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу. За висновком стаціонарної судово психіатричної експертизи з 1997 року по 2003 рік ОСОБА_2 перебував на примусовому лікуванні в УПЛСН м. Дніпропетровська.

За рішенням Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2003 року ОСОБА_5 змінено примусові заходи медичного характеру і переведено останнього для подальшого примусового лікування в психіатричну лікарню з посиленим наглядом.

ОСОБА_2 через кожні 6 місяців оглядався комісією лікарів психіатрів з питань зміни чи продовження примусових заходів медичного характеру, по психічному стані лікування продовжувалось.

Судовим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2012 року ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру змінені на застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні із звичайним наглядом. 27.12.2012 року хворий згідно районування прибув до ВОПНЛ ОСОБА_4.

В подальшому при огляді комісії лікарів психіатрів, зокрема 16.05.2013 року, 10.10.2013 року, 07.04.2014 року, 02.10.2014 року та 31.03.2016 року ОСОБА_2 за психічним станом потребував продовження застосування примусового лікування.

Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2015 року ОСОБА_2 на підставі акту огляду комісії лікарів психіатрів №11 від 12.03.2015 року змінено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як заходу медичного характеру.

Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів від 14.04.2016 року ОСОБА_2 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Подальший стан психічного здоровя залежить від регулярного нагляду та прийому ліків в амбулаторних умовах. У звязку з чим рекомендовано винести ухвалу про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як заходу медичного характеру.

Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 потрібна амбулаторна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлювати необхідності лікування є підставою для примусового порядку надання такої допомоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 279 - 282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву лікаря психіатра Тростянецької центральної районної лікарні Вінницької області ОСОБА_1 про продовження ОСОБА_2 примусового амбулаторного лікування без його згоди - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Суддя