Номер провадження: 22-ц/785/4427/16
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т.С.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок зилиття квартири,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2008р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Зазначала, що відповідачка ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_5, багаторазово заливала її квартиру АДРЕСА_1, яка знаходиться поверхом нище, під квартирою №7.

Так у грудні 2007р. затоплення сталося з вини відповідачки, яка безвідповідально відноситься до сантехнічних приборів, що підтверджується актом комісії ЖКС «Фонтанський» від 12.12.2007р. Позивачка указувала, що унаслідок залиття були пошкоджені кухня та ванна кімната, у зв'язку чим стеля та стіни цих приміщень потребують ремонту, вартість якого складає 2 125,00 грн., що підтверджується кошторисною документацією, виконаною спеціалістами «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ».

Також були ушкоджені кухонні меблі, що потребують ремонту та зміни двох шафок на суму 1 450,00 грн., що підтверджується накладною ПП «Полєтикін».

Окрім майнової шкоди їй також заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 5 000,00 грн., що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням та пошкодженням майна.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду у розмірі 3 575,00 грн. та моральну шкоду на суму 5 000,00 грн.

В процесі розгляду справи позивачка неодноразово змінювала та доповнювала свої позовні вимоги. Так, у зв'язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи збільшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду у розмірі 8 832,98 грн., з яких 1 339,00 грн. ремонт приміщення кухні, 7 493,98 грн. - ремонт кухонних меблів; судові витрати на суму 3 188,00 грн., з яких 2 500,00 грн. - витрати на проведення судової експертизи, 938,40 грн., 38,25 грн. і 450,00 грн. - держмито, судовий збір, комісія банку; витрати на поновлення здоров'я, підірваного систематичним залиттям у розмірі 5 000,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що залиття її квартири здійснюється тривалий час з вини відповідачки та квартирантів, що мешкають в квартирі ОСОБА_3 Стверджувала, що в грудні 2007р., коли була залита її квартира, відповідачка не впустила її до своєї квартири, щоб визначитися з причинною залиття, а її, ОСОБА_3, доводи про обстеження квартири працівниками ЖКС, сантехніками, які не змогли встановити причину затоплень, ніякими доказами не підтверджуються, як і той факт, що квартира відповідачки АДРЕСА_2 була затоплена мешканцями квартири, що мещкають поверхом вище. Позивачка зазначала, що в зв'язку із систематичним залиттям квартири у неї було підірвано здоров'я, вона була змушена лікуватися в лікарні, а потім в санаторії, хоча до цих подій вона, позивачка, почувалася добре, ніколи не скаржилася на погане самопочуття. Причиною залиття її квартири є безвідповідальне відношення відповідачки до сантехнічних приборів та халатно виконаний ремонт в квартирі АДРЕСА_2.

Відповідачка та її представник позов не визнали, надали суду письмові заперечення проти позову та пояснили, що акт комісії ЖКС «Фонтанський» від 12.12.2007р. складений невідомими особами, він не відповідає встановленій формі, в ньому лише зафіксовано факт огляду квартири та пошкоджень в цій квартири, не вказується результати огляду водопровідних комунікацій та сантехніки квартири НОМЕР_1 не визначено винних в затопленні квартири, а тому не є доказом спричинення матеріальної шкоди позивачці. Відповідачка та її представник стверджують, що квартира АДРЕСА_2 в 2008р. була затоплена мешканцями квартири НОМЕР_2 в результаті чого могло статися затоплення і квартири позивачки. Крім того, вважають недоведеними та безпідставними вимоги щодо спричинення моральної шкоди, так як будь якого причино-наслідкового зв'язку між пошкодженнями у квартирі позивачки, станом її здоров'я та діями відповідачки не встановлено.

Відповідачка ОСОБА_4 надала заяву, у якій просила справу слухати за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів, вважаючи рішення суду законним та огрунтованим, просить залишити його без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних доказів спричинення їй матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири саме з вини відповідачки ОСОБА_3 та причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і діями відповідачки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. оскільки він відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Cуд першої інстанції правильно зазначив, що за приписами ч.ч.1-3 ст. 10 ЦПК України розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_3, яка розташована на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради 20.03.2002р., зареєстрованого в КП «ОМБТИ та РОН» в кн.427 пр-стр 143-р81.

Над квартирою АДРЕСА_6 в якій з 12.07.2000р. мешкає відповідачка ОСОБА_3, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, видана 28.07.2014р. дільницею №5 КП ЖКС «Фонтанський».

За доводами позовних вимог позивачки, у грудні 2007р. сталося залиття її квартири, в зв'язку з чим вона звернулася до КП ДЕЗ «Фонтанський» із відповідною заявою, а 12.12.2007р. комісією працівників КП ДЕЗ «Фонтанський» був складений відповідний Акт про залиття її квартири.

З акту від 12.12.2007р., що був досліджений судом, убачається, що за адресою АДРЕСА_1 із-за безвідповідального відношення до сантехнічних приборів. В результаті залиття виявлено наступне: в приміщення кухні наявні сліди залиття на стелі, по стінам на шпалерах, кафелі стікає струмками вода; замокли кухонні меблі; в приміщенні санвузла наявні сліди залиття на стелі, залита облицьована плитка на стінах, (т.1 а.с.7)

На думку колегії судів, суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв цей доказ на підтвердження позовних вимог позивачки, виходячи з наступного.

Так, за Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України №927/11207 від 25.08.2005р., передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (п. 2.3.6 Правил). У даних Правилах наведено форму такого акту, а саме додаток № 4, з якого вбачається, що факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обовязковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, імя, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наданий суду акт від 12.12.2007р. не відповідає вимогам, викладеним в цих Правилах, взагалі у ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та осіб, які допустили таке залиття і тому не може бути належними та допустимим доказом спричинення відповідачкою майнової шкоди позивачці.

Більш того, в матеріалах справи міститься акт ДП ЖСК «Фонтанський» від 09.01.2008р. з якого убачається, що 08.01.2008р. відбувся залив квартири АДРЕСА_7. Причина залива халатне відношення до сантехнічних приладів, (т.1, а.с.183).

Відповідно до висновку №СЕ -2-1-122/14 комплексної судової будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи та експертизи машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання, складеного 02.12.2014р. Одеською філією судової незалежної експертизи, встановлено, що за результатами проведеного обстеження досліджуваних приміщень кухні та санвузлу у квартирі АДРЕСА_4, експертом були виявлені пошкодження, що характерні для дії рідини на опоряджувальні матеріали, лише у приміщенні кухні, а саме на стінах, обклеєних шпалерами. Будь-яких інших пошкоджень оздоблювальних матеріалів, конструктивних елементів вказаних приміщень, характерних для дії рідини, та отримані в результаті залиття, на момент проведення огляду експертом не виявлено. Вартість матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття кухні на момент складання висновку складає 1 339,00 грн. Визначити чи є пошкодження шпалер у кухні, виявлене під час проведення обстеження, наслідком залиття , яке відбулося у грудні 2007р. експерту не надається можливості. Ринкова вартість матеріальної шкоди внаслідок затоплення кухонної вбудованої меблі станом на 01.12.2014р. з урахуванням зносу складає 7493,98 грн., (т.1, а/с.128-150).

Суд першої інстанції, дослідивши наведені докази та давши їм належну оцінку дійшов до вірного висновку, що як вищенаведений експертний висновок, так і інші матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири саме відповідачки ОСОБА_3, а як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями та шкодою, відповідно вина відповідачки не доведена.

Не доводять цих обставин і покази свідка ОСОБА_5, який пояснював, що він оглядав квартиру позивачки, але до квартири №7 його не пускала ОСОБА_3 і тому він припустив, що у квартирі відповідачки пошкоджені водопровідні комунікації. Покази іншого свідка також не доводять обставини справи, щодо причини залиття квартири позивачки.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог позивачка не надала.

Отже, ураховуючи, що позивачка на протязі близько 8 років не надала суду належних та допустимих доказів, які б з достовірністю доводили, що саме з вини відповідачки була їй завдана матеріальна і моральна шкода, а на теперішній час надання таких доказів вже втрачено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Матеріалами справи також встановлено, що суд першої інстанції на виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснював особам , які беруть участь у справі їх права та обов'язки, у тому числі і збиранні та наданні до суду відповідних доказів.

Доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік