Справа №442/7436/15-ц
Провадження №2/442/229/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Коваля Р.Г.

з участю секретаря Антоненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах якого як законний представник діє ОСОБА_1, ОСОБА_3 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи органу опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації про зміну умов зобовязання (мирової угоди) на вимогу заінтересованої сторони,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 за участю третьої сторони, - органу опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації про зміну умов зобовязання (мирової угоди) на вимогу заінтересованої сторони. У своїй позовній заяві позивачі просили суд змінити умови мирової угоди, укладеної 07 березня 2014 р. у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження № 2/442/260/2014) між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони, яка затверджена ухвалою суду, що вступила у законну силу 13 березня 2014 р., а саме: - пункт 1. мирової угоди викласти у такій редакції: «ОСОБА_4, розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений батьківський обовязок, зобовязується купити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній дружині ОСОБА_1 трьох кімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної ОСОБА_5 угоди на вимогу заінтересованої сторони»; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.1 наступного змісту: «У випадку невиконання ОСОБА_4 Степановичем пункту 1 мирової угоди у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони, ОСОБА_4 протягом 10 (десяти) календарних днів після закінчення терміну, визначеного у пункті 1 мирової угоди, передає позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній дружині ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на день здійснення такої передачі, або переказує ці кошти на розрахункові рахунки одного із позивачів, реквізити яких вони зобовязуються повідомити ОСОБА_4 не пізніше 5 (пяти) календарних днів з часу набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.2 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди пункт 1.1 цієї мирової угоди не виконується»; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.3 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надають відповідачу ОСОБА_4 у підтвердження цього виконання копію нотаріально засвідченого правочину та витягу про державну реєстрацію за позивачами прав на нерухоме майно, що зазначене у пункті 1 мирової угоди, а у випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надають відповідачу ОСОБА_4 у підтвердження цього виконання власноручно написані розписки (розписку) про отримання коштів, що зазначені у пункті 1.1 мирової угоди, справжність підписів на яких (на якій) може бути засвідчено нотаріально на вимогу відповідача ОСОБА_4С.»; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.4 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди у строки, зазначені у цих пунктах, у відповідача ОСОБА_4 наступає відповідальність за порушення грошового зобовязання, що передбачена положеннями статті 625 Цивільного кодексу України; пункт 2 мирової угоди викласти у такій редакції: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та третя сторона, - орган опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації не заперечують проти відчуження відповідачем ОСОБА_4 належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. При цьому, третя особа - орган опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації не матиме жодних застережень щодо зміни місця проживання ОСОБА_2 та надасть всі необхідні дозволи, висновки та погодження для здійснення зняття неповнолітнього ОСОБА_2 з місця реєстрації в селі Лішня, вулиця Гранітна, 1 та подальшої реєстрації останнього по місцю знаходження квартири чи іншого житлового приміщення, у випадку придбання таких відповідачем згідно умов пункту 1 мирової угоди»; пункт 2 мирової угоди доповнити підпунктом 2.1 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та третя сторона, - орган опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації заперечують проти відчуження відповідачем ОСОБА_4 належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. Водночас, у позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишається право на проживання у житловому будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області до моменту реального виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди»; пункт 7 мирової угоди виключити.

У подальшому під час розгляду справи позивачами уточнено свої позовні вимоги згідно із поданою до суду уточненою позовною заявою від 25 лютого 2016р., відповідно до якої позивачі просять суд змінити умови мирової угоди, укладеної 07 березня 2014 р. у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження № 2/442/260/2014) між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони, яка затверджена ухвало суду, щ вступила у законну силу 13 березня 2014 р., а саме: пункт 1. мирової угоди викласти у такій редакції: «ОСОБА_4, розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений батьківський обовязок, зобовязується купити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній дружині ОСОБА_1 трьох кімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної ОСОБА_5 угоди на вимогу заінтересованої сторони»; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.1 наступного змісту: «У випадку невиконання ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної ОСОБА_5 угоди на вимогу заінтересованої сторони, ОСОБА_4 протягом 10 (десяти) календарних днів після закінчення терміну, визначеного у пункті 1 мирової угоди, передає позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній дружині ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на день здійснення такої передачі, або переказує ці кошти на розрахункові рахунки одного із позивачів, реквізити яких вони зобовязуються повідомити ОСОБА_4 не пізніше 5 (пяти) календарних днів з часу набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.2 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди пункт 1.1 цієї мирової угоди не виконується»; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.3 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надають відповідачу ОСОБА_4 у підтвердження цього виконання копію нотаріально засвідченого правочину та витягу про державну реєстрацію за позивачами прав на нерухоме майно, що зазначене у пункті 1 мирової угоди, а у випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надають відповідачу ОСОБА_4 у підтвердження цього виконання власноручно написані розписки (розписку) про отримання коштів, що зазначені у пункті 1.1 мирової угоди, справжність підписів на яких (на якій) може бути засвідчено нотаріально на вимогу відповідача ОСОБА_4С.»; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.4 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди у строки, зазначені у цих пунктах, у відповідача ОСОБА_4 наступає відповідальність за порушення грошового зобовязання, що передбачена положеннями статті 625 Цивільного кодексу України»; пункт 2. мирової угоди викласти у такій редакції: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не заперечують проти відчуження відповідачем ОСОБА_4 належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. При цьому позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зобовязуються вчинити усі дії для здійснення процедури зняття їх з місця реєстрації проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 та для подальшої реєстрації за місцем знаходження квартири чи іншого житлового приміщення, у випадку придбання такого нерухомого майна відповідачем ОСОБА_4 згідно умов пункту 1 ОСОБА_5 угоди або за будь-яким іншим вибраним позивачами місцем проживання у випадку виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1.1 мирової угоди»; пункт 2. мирової угоди доповнити підпунктом 2.1 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заперечують проти відчуження відповідачем ОСОБА_4 належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. Водночас, у позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишається право на проживання у житловому будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області до моменту реального виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди»; пункт 7 мирової угоди виключити; стягнути із відповідача у користь позивачів судові витрати, понесені ними за час розгляду справи судом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі покликаються на те, що 07 березня 2014 р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено судову ухвалу про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 та неповнолітнього мого сина ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_4, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення особистого сервітуту на користування житлом, усунення перешкод та відшкодування витрат на ремонт, підтримання та поліпшення житла, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що тратила право на користування житлом. Згідно затвердженої судом мирової угоди відповідач у справі ОСОБА_4, розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений обовязок погоджувався купити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній його дружині ОСОБА_1, трьохкімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 000 доларів США у гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину за умови продажу належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області, а пунктом 7 резолютивної частини ухвали суду про затвердження мирової угоди та аналогічного пункту підписаної між сторонами судового процесу мирової угоди передбачено, що на виконання умов, зазначених у пунктах 1-3 даної мирової угоди сторони надають один одному строк, котрий не може перевищувати 1 рік з моменту підписання мирової угоди (в даному випадку з моменту набрання законної сили ухвалою суду про затвердження цієї мирової угоди, який закінчився 13 березня 2015р.).

Оскільки у визначений ухвалою суду строк, яким фактично передбачалась відстрочка виконання сторонами ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди, відповідач у справі ОСОБА_4 не виконав пункту 1 резолютивної частини мирової угоди, то 21 травня 2015р. позивач ОСОБА_1 звернулась із відповідними заявами до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про видачу їй та ОСОБА_2, ОСОБА_3, представником яких вона являється, як стягувачам у цивільній справі №442/8753/13-ц виконавчих листів із примусового виконання у згаданій вище частині ухвали суду від 07 березня 2014 р. про затвердження мирової угоди. Отримавши відповідні виконавчі листи, підготувавши відповідні заяви, ОСОБА_1 особисто звернулася до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького МРУЮ та подала згадані виконавчі документи на примусове виконання.

За наслідками розгляду поданих ОСОБА_1 заяв від 11 вересня 2015 р. «Про прийняття виконавчого документа на виконання та відкриття виконавчого провадження» державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_6 відкрито виконавчі провадження ВП № 48368266, ВП № 48368564 та ВП № 48366978. Після здійснених державним виконавцем заходів, визначених положеннями статті 89 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо зобовязання відповідача ОСОБА_4 вчинити дії, спрямовані на виконання виконавчих документів про примусове виконання пункту 1 мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_4, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення особистого сервітуту на користування житлом, усунення перешкод та відшкодування витрат на ремонт, підтримання та поліпшення житла, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що тратила право на користування житлом, 23 жовтня 2015р. державним виконавцем скеровано подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника (відповідача) до відповідальності згідно із законом за невиконання судового рішення та винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 48368266, ВП № 48368564 та ВП № 48366978. Також позивачі зазначають що відповідачем у справі ОСОБА_4 ні до моменту відкриття виконавчих проваджень із виконання виконавчих листів про зобовязання відповідача виконати ним пункт 1 мирової угоди у цивільній справі № 442/8753/13-ц, ні під час перебування цих виконавчих документів на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького МРУЮ, а також до моменту подання позовної заяви у даній цивільній справі до суду, не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання вищезгаданої частини мирової угоди. Такі дії відповідача ОСОБА_4, а точніше його бездіяльність, грубо порушують законні права та інтереси позивачів у справі та є свідченням намаганням відповідача у справі уникнути реального виконання ним пункту 1 укладеної між ними мирової угоди. Тому, за твердженням позивачів, умови мирової угоди, укладеної 07 березня 2014 р. між ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої із вирішення спору у цивільній справі №442/8753/13-ц, а саме умови пункту 1 цієї мирової угоди, підлягають до зміни у судовому порядку на вимогу заінтересованої сторони із ряду підстав та з урахуванням норм матеріального закону. У підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачі покликаються на положення статей 509, 510 Цивільного кодексу України з урахуванням положень пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, згідно яких укладена між позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 мирова угода із вирішення спору у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження №2/442/260/2014) є багатостороннім договірним зобовязанням, яке не виконується належним чином відповідачем у справі ОСОБА_4

Додатково позивачі зазначають, що дії відповідача, які повязані із невиконанням ним умов мирової угоди, грубо суперечать не тільки ряду положень самої мирової угоди як багатостороннього договору, а й положенням статей 526, 527 та 530 Цивільного кодексу України, внаслідок чого матеріальним законом передбачена цивільно-правова відповідальність та правові наслідки, що обумовлені рядом статей Глав 51 та 53 Цивільного кодексу України. Так, згідно пунктів 2) частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк встановлений договором або законом, у даному випадку у встановлений мирової угоди річний строк її виконання; боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що настала після прострочення. Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 626 ЦК України «Поняття та види договорів» договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору; частинами 1 та 4 статті 631 ЦК України «Строк договору» встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору; закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору; частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а частинами 1, 3 та 5 статті 653 Цивільного кодексу України «Правові наслідки зміни або розірвання договору» передбачено, що у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; у разі зміни або розірвання договору зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; якщо договір змінений або розірваний у звязку із істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Статтею 615 ЦК України «Одностороння відмову від зобовязання» у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом; одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання; внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється.

У своєму позові позивачі також стверджують, що обставини та доводи про те, що мирова угода, яка визнана судовою ухвалою, являється багатостороннім договірним зобовязанням, у повній мірі узгоджуються із зазначеним у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 р., у якому вказано обовязкові для всіх судів України правові позиції Верховного Суду України і висновки, які підлягають обовязковому врахуванню судами, зокрема зазначено, що висновок суду про те, що мирова угода, затверджена судом, не може вважатися зобовязанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладенням, затвердженням і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та ЗУ «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для застосування статті 625 ЦК України є необґрунтованим».

Крім цього, позивач ОСОБА_1 у позовній заяві та в уточненій позовній заяві зазначає, що вона неухильно та своєчасно виконала зобовязання, зазначені у пункті 5 ОСОБА_5 угоди, а саме до 01 травня 2014 р. оплатила відповідачу у справі кошти за комунальні послуги у сумі 2193 грн. 35 коп., перерахувавши їх на розрахунковий рахунок, що зазначений у мировій угоді. Усі інші зобовязання за мировою угодою наступають для позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як сторін згаданої ОСОБА_5 угоди, що визнана чинною судовою ухвалою, із моменту виконання відповідачем частини своїх зобовязань, починаючи з моменту виконання ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди. Відтак, позивачі стверджують, що у звязку із протиправною поведінкою відповідача, фактично позбавлені можливості виконати усіх інших своїх зобовязань за мировою угодою, укладеною у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження №2/442/260/2014).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 30.06.2016р. не прибула, не повідомивши суду про причини своєї відсутності. Однак, у судове засідання прибув її представник ОСОБА_7 Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях позивач ОСОБА_1 зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги із підстав, зазначених у своєму позові. Вказувала, що ціну житла вона погоджувала з відповідачем, і останній в сою чергу повинен був забезпечити житлом дітей.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилсь та не повідомила суду причини своєї неявки.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1, - ОСОБА_7 будучи присутнім у судовому засіданні позовні вимоги позивачів підтримав у повному обсязі із підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. Додатково суду пояснив, що укладену між сторонами у цивільній справі № 442/8753/13-ц мирову угоду слід розцінювати я багатостороннє цивільно-правове зобовязання, за невиконання якого наступають цивільно-правові наслідки, передбачені відповідними положеннями Цивільного кодексу України. Крім цього, таке твердження у повній мірі узгоджується із правовою позицією Верховного суду України від 23 вересня 2015р. у справі № 6-274цс15, в якій скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.03.2015 р. та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2015р., а заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2014 р. залишено в силі. Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції ВС України погодився із висновком суду першої інстанції, що мирова угода є договором, укладеним сторонами у належній формі, тому на її підставі виникають цивільно-правові зобовязання. Відтак, у звязку із невиконанням пункту 1 мирової угоди відповідачем у термін, а саме протягом 1-го року, заінтересована сторона набуває права звернутися до суду із заявою про зміну умов мирової угоди як багатостороннього цивільно-правового зобовязання. Також, внаслідок невиконання відповідачем пункту 1 згаданої мирової угоди, позивачі не мають можливості виконати частину покладених на них зобовязань за цією мировою угодою, а саме зняття з реєстрації, оскільки за відсутності іншого житлового приміщення змушені проживати у спірному житловому будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицький район, Львівська область.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що ним дійсно не виконано умов пункту 1 мирової угоди у цивільні справі №442/8753/13-ц. Однак, таке невиконання повязано із тим, що у звязку із скрутним економічним становищем у державі він не може продати (відчужити) належний йому на праві приватної власності житловий будинок № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицький район, Львівська область, відтак не має фінансової змоги придбати трьох кімнатну квартиру чи інше житлове приміщення позивачам вартістю не більше 40 000 дол. США. Відповідач додатково пояснив суду, що не погоджується із зміною умов мирової угоди, оскільки ця мирова угода була укладена виключно за його доброї волі, а відтак змінювати її у будь-який спосіб він не має наміру. Крім цього, ускладнюється виконання мирової угоди з його сторони тим, що до належного йому на праві власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицький район немає належно облаштованого заїзду, оскільки існує земельний спір між ним та сусідом щодо такого проїзду, у підтвердження чого відповідачем долучено до матеріалів справи копії письмових документів, а відтак знижується для потенційних покупців привабливість цього нерухомого майна.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечив проти задоволення судом заявлених позивачами позовних вимог. При цьому зазначив, що укладена між сторонами справи мирова угода була укладена під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 та неповнолітнього мого сина ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_4, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення особистого сервітуту на користування житлом, усунення перешкод та відшкодування витрат на ремонт, підтримання та поліпшення житла, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що тратила право на користування житлом. З цього вбачається, що предметом спору між сторонами у цивільній справі №442/8753/13-ц та укладена мирова угода жодним чином не стосуються грошових зобовязань, а відтак посилання позивачів у своєму позові на відповідну постанову пленуму Верховного Суду України як на обовязкову судову практику до вирішення подібних цивільних правовідносин не є правильною, оскільки згадана правова позиція ВС України стосується спору у цивільно-правовідносин, що виникли в результаті грошового зобовязання. Крім цього такий спір вирішувався у порядку господарського процесу. Зміна умов мирової угоди судом на вимогу заінтересованої особи, що укладена між сторонами на підставі добровільного волевиявлення в межах розгляду цивільної справи, суперечитиме принципам Цивільного процесу, оскільки жодним положенням ЦПК України не передбачено такого способу захисту порушеного права. Крім цього відзначив, що примусити виконати мирову угоду нікого не можна, оскільки вона ґрунтується на добровільності та на основі взаємних поступок. Його довіритель намагається відчужити спірний житловий будинок з метою виконання мирової угоди, хоча сама позивач не вповній мірі виконала вимоги мирової угоди. Представник ОСОБА_8 додатково пояснив суду, що оскільки житловий будинок № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району, Львівська область на даний час обтяжений арештом та забороною на його відчуження, що були накладені внаслідок постановлення судом ухвал про вжиття заходів забезпечення позову в інших цивільних справах за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_4, які на даний час є завершеними, а згадана інформація на даний час є у вільному доступі, то такі обставини додатково ускладнюють можливість продажу (відчуження) відповідачем ОСОБА_4 цього житлового будинку для можливості виконання ним умов пункту 1 мирової угоди.

Представник третьої особи у справі - органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації ОСОБА_9 у судове засідання не прибула, оскільки голова Дрогобицької райдержадміністрації ОСОБА_5 подав на адресу суду письмове клопотання у якому просить суд розглядати дану цивільну справу у відсутності представника органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації, при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, а також їх представників, дослідивши подані сторонами документи на підтвердження та заперечення позовних вимог, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 07 березня 2014р. у цивільній справі №442/8753/13-ц (провадження №2/442/260/2014) між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою суду, що вступила у законну силу 13 березня 2014р. Дана мирова угода та ухвала суду про її затвердження є чинними до цього часу.

Відповідно до пункту 1 умов згаданої мирової угоди відповідач у справі ОСОБА_4, розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений обовязок погоджувався купити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній його дружині ОСОБА_1, трьох кімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 000 доларів США у гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину за умови продажу належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області. Водночас, пунктом 7 мирової угоди встановлено, що на виконання умов, зазначених у пунктах 1-3 цієї мирової угоди сторони надають один одному строк, котрий не може перевищувати 1 рік з моменту підписання мирової угоди, тобто до 07 березня 2015р. Жодних інших підстав та обставин, за яких у будь-якої сторони угоди виникає можливість відтермінування виконання тих чи інших зобовязань за цією мировою угодою не зазначено.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_4 у регламентований мировою угодою строк не виконав пункт 1 мирової угоди, що стало підставою для позивачів із зверненням до суду із даним позовом. Також встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 виконано у передбачений мировою угодою строк пункт 5 мирової угоди, а саме оплачено нею на корист відповідача ОСОБА_4 кошти за сплату комунальних платежів на утримання житлового будинку №1 в урочищі Граніт.

Водночас, невиконання відповідачем пункту 1 мирової угоди унеможливлює виконання позивачами у повній мірі пункту 3 мирової угоди, а саме у частині зняття з реєстрації із місця проживання у житловому будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області, де вони на даний час проживають, оскільки іншого житла за твердженням позивачів, що не заперечується і самим відповідачем, у них немає.

З наведеного суд приходить до переконання, що не виконуючи умови мирової угоди, яка являється договірним зобовязанням, відповідач у справі істотно порушує умови цієї мирової угоди та порушує ряд законних прав та інтересів позивачів, які підлягають захисту у передбаченому порядку та у спосіб, який вибрано саме позивачами, в тому числі зміну умов мирової угоди на вимогу позивачів як заінтересованої сторони.

Так, статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту порушених цивільних прав та інтересів, а відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд; нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Тому, з урахуванням статті 11 Цивільного кодексу України, укладену між позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 мирову угоду із вирішення спору у цивільній справі №442/8753/13-ц слід розцінювати як багатостороннє договірне зобовязання, за яким кожен із її підписантів набув певних прав та відповідних обовязків перед іншою із сторін. Невиконання договірного зобовязання будь-якою із сторін спричиняє цивільно-правову відповідальність, передбачену законом.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а згідно статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; у разі зміни бо розірвання договору зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; якщо договір змінений або розірваний у звязку із істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно з правовою позицією висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-274цс15 вбачається, що системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позивачем та її представником повністю доведено підставність позовних вимог у даній справі, а тому позов підлягає задоволенню, так як невиконанням вимог укладеної мирової угоди порушуються права позивача та її дітей.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема, по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Змінити умови мирової угоди укладеної 07 березня 2014р. у цивільній справі №442/8753/13-ц (провадження №2/442/260/2014) між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони, яка затверджена ухвалою суду, що вступила у законну силу 13 березня 2014р. а саме:

пункт 1 мирової угоди викласти у такій редакції: «ОСОБА_4, розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений батьківський обовязок, зобовязується купити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній дружині ОСОБА_1 трьохкімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 тисяч доларів ШСА в гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони»;

пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.1 наступного змісту: «У випадку невиконання ОСОБА_4 пункту 1. мирової угоди у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони, ОСОБА_4 протягом 10 (десяти) календарних днів після закінчення терміну, визначеного у пункті 1 мирової угоди, передає позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та колишній дружині ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на день здійснення такої передачі, або переказує ці кошти на розрахункові рахунки одного із позивачів, реквізити яких вони зобовязуються повідомити ОСОБА_4 не пізніше 5 (пяти) календарних днів з часу набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони;

пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.2 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди пункт 1.1 цієї мирової угоди не виконується»;

пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.3 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надають відповідачу ОСОБА_4 у підтвердження цього виконання копію нотаріально засвідченого правочину та витягу про державну реєстрацію за позивачами прав на нерухоме майно, що зазначене у пункті 1 мирової угоди, а у випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надають відповідачу ОСОБА_4 у підтвердження цього виконання власноручно написані розписки (розписку) про отримання коштів, що зазначені у пункті 1.1 мирової угоди, справжність підписів на яких (на якій) може бути засвідчено нотаріально на вимогу відповідача ОСОБА_4С.»;

пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.4 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди у строки, зазначені у цих пунктах, у відповідача ОСОБА_4 наступає відповідальність за порушення грошового зобовязання, що передбачена положеннями статті 625 Цивільного кодексу України»;

пункт 2 мирової угоди викласти у такій редакції: «У випадку належного та повного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не заперечують проти відчуження відповідачем ОСОБА_4 належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. При цьому позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зобовязуються вчинити усі дії для здійснення процедури зняття їх з місця реєстрації проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 та для подальшої реєстрації за місцем знаходження квартири чи іншого житлового приміщення, у випадку придбання такого нерухомого майна відповідачем ОСОБА_4 згідно умов пункту 1 мирової угоди або за будь-яким іншим вибраним позивачами місцем проживання у випадку виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1.1 мирової угоди»;

пункт 2 мирової угоди доповнити підпунктом 2.1 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заперечують проти відчуження відповідачем ОСОБА_4 належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. Водночас, у позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишається право на проживання у житловому будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області до моменту реального виконання відповідачем ОСОБА_4 пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди»;

Пункт 7 мирової угоди виключити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Р.Г.Коваль