У Х В А Л А

Іменем України

02.06.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву головного державного виконавця Теплицького районного ВДВС ГУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про розяснення рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю прокурора Франківського району м. Львова (Львівська місцева прокуратура №3), третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця її проживання, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

встановив:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю прокурора Франківського району м. Львова (Львівська місцева прокуратура №3), третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця її проживання, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково. Вирішено відібрати малолітню ОСОБА_4 у батька ОСОБА_3 й передати матері ОСОБА_2. Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 за місцем проживання матері ОСОБА_2 - за адресою АДРЕСА_1. Допустити негайне виконання рішення суду про відібрання дитини у ОСОБА_3 та передачі її матері - ОСОБА_2 відповідно до ст.367 ЦПК України. В решті позовних вимог відмовити. В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Головний державний виконавець Теплицького районного ВДВС ГУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку ст. 221 ЦПК України, в якій просить розяснити рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2016 року в частині відібрання малолітньої ОСОБА_4-М.Т. у батька ОСОБА_3 й передати матері ОСОБА_2; визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4-М.Т. за місцем проживання матері ОСОБА_2 за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 164/21, а саме щодо можливості державному виконавцю провести відібрання дитини не допускаючи застосування до дитини заходів фізичного впливу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розяснення рішення не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлено до примусового виконання.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення № 14 від 18 грудня 2009 року згідно ст. 221 ЦПК розяснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в розясненні рішення.

За змістом закону розяснення рішення це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення, вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду. Тому суд при розясенні судового рішення не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, змінювати його зміст.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог. Рішення суду є простим, доступним, зрозумілим, таким, що не припускає іншого тлумачення, а тому підстав для його розяснення суд не вбачає.

Обставини, на які посилається заявник в обґрунтування своєї заяви, не є підставою для розяснення рішення суду.

Резолютивна частина судового рішення викладена чітко і зрозуміло, подвійного тлумачення не допускає.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви головного державного виконавця Теплицького районного ВДВС ГУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про розяснення рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю прокурора Франківського району м. Львова (Львівська місцева прокуратура №3), третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця її проживання, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дзеньдзюра С.М.