АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 6470/2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1.06.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 1 лютого 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного музею «Меморіал жертв

голодомору», 3-особа: ОСОБА_2

про поновлення на роботі та виплату заробітної плата за час вимушеного прогулу

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 1 лютого 2016 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного музею «Меморіал жертв голодомору», 3-особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі та виплату заробітної плата за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі позивачка просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачка в лютому 2012 р. була прийнята до відповідача на роботу старшим науковим співробітником відділу науково-експозиційної діяльності; з 7 червня 2012 р. - була переведена заступником завідувача науково-дослідного відділу; з 11 червня 2012 р. - призначена виконуючим обов'язки завідувача науково-дослідного відділу; а з 30 липня 2013 р. позивачку було переведено на посаду завідувача науково-дослідного відділу з вивчення голодоморів в Україні.

31.07.2015 р. наказом Міністерства культури України №559 було змінено назву Національного музею «Меморіал пам»яті жертв голодоморів в Україні» на «Національний музей «Меморіал жертв Голодомору».

Наказом № 81-к від 2 вересня 2014 р. позивачку звільнено з посади завідувача науково-дослідного відділу з вивчення голодоморів в Україні в зв»язку із систематичним невиконанням без поважних причин своїх обов'язків, покладених на неї Положенням про науково-дослідний відділ з вивчення голодоморів в Україні Національного музею "Меморіал пам'яті жертв голодоморів в Україні" та Посадовою інструкції завідувача науково-дослідного відділу з вивчення голодоморів в Україні, з урахуванням того, що до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, відповідно до п.3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою для звільнення зазначено подання заступника генерального директора ОСОБА_3 від 29.08.2014 р. (за вх.№368 від 1.09.2014 р.).

Перед застосуванням дисциплінарного стягнення відповідно до ст.149 КЗпП України, п.8.4 Колективного договору відповідач отримав від позивачки письмове пояснення, а також було проведено службове розслідування (а.с. 192-203).

Згідно п.1 ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі види стягнення як догана та звільнення.

Згідно ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, а до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений термін може бути розірваний власником або уповноваженим органом у разі систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно п.10 ст.247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Так, судом встановлено, що позивачка до надання згоди на звільнення двічі порушила внутрішній трудовий розпорядок, що підтверджується наказами № 84 від 20.06.2014 р. та № 124 від 31.07.2014р.; є членом профспілкової організації, та згідно протоколу первинної профспілкової організації від 28.08.2014 р. №7 було постановлено дати згоду на її звільнення з займаної посади за ст.40 п.3 КЗпП України (а.с.210-222, т.1).

Так, заступником генерального директора ОСОБА_3 29.08.2014 р. було складено подання за звільнення позивачки, яке зареєстроване у відповідача за вх.№368 від 1.09.2014 р., в якому йдеться про систематичне невиконання ОСОБА_1 протягом 2014 року своїх посадових обов»язків без поважних причин.

Зокрема, у поданні зазначено, що вона не вміє планувати роботу відділу, яким керує, не вміє відрізнити головні завдання та другорядні, несвоєчасно визначає завдання працівникам відділу, не керує науково-дослідною роботою, не контролює науково-пошукову роботу, несвоєчасно звітує за виконану роботу відділом, іноді взагалі не звітує. Так, протягом 2014 року відділ своєчасно не виконав жодного завдання, які були поставлені перед працівниками відділу; відділ змістовно не опрацював жодного виставкового інформаційного плакату до планових виставок, жодного сценарію відео інсталяцій та брошури до виставок.

По причині не опрацювання відділом змісту виставкових інформаційних плакатів, брошури про виставку, неготовності матеріалів для виставлення у виставкових вітринах, робота відділу з підготовки виставки була визнана незадовільною, а відкриття виставки було перенесено на два тижні;

на засіданнях методичної ради музею 29.07.2014 р. та 26.08.2014 р. позивачка відмовлялася звітувати про роботу відділу, методичною радою музею роботу відділу та роботу завідувача відділом ОСОБА_1 за перше півріччя 2014 р. визнано незадовільною. Вона як завідувач відділу проявляє безвідповідальність щодо своєчасного виконання поставлених перед відділом та нею особисто завдань; на нагадування про необхідність виконання завдань реагує нервово; завдання, які вона мала виконати особисто, а саме : написання наукових статей, визначених планом основних заходів національного музею на 2014 рік та складання інформаційних текстів про голодомори для розміщення їх на плакатах у Залі пам»яті не виконала. Таким чином, ОСОБА_1 не виконує покладені на неї посадові обов»язки завідувача науково-дослідного відділу з вивчення голодоморів в Україні.

З приводу незадовільного виконання посадових обов»язків позивачкою відповідачем неодноразово призначалися службові розслідування, якими було підтверджено факти невиконання ОСОБА_1 без поважних причин покладених на неї службових обов»язків положенням про відділ та посадовою інструкцією.

Раніше до неї були застосовані дисциплінарні стягнення догани за наказами № 84 від 20.06.2014 р. та № 124 від 31.07.2014 р.(а.с.203-204).

Викладені у вказаному поданні факти підтверджені також у наказі музею від 1.09.2014 р. №161 про звільнення позивачки, (який дублює кадровий наказ №81-К про звільнення), де зокрема, йдеться про призначення за фактом невиконання завдання визначеного у Плані основних заходів, службових перевірок за наказами музею №154 від 26.08. та № 159 від 28.08.2014 р.

Матеріалами службового розслідування підтверджено що позивачка була добре обізнана про пункт плану щодо підготовки інформаційних текстів про передумови, механізми та методи голодних морів в історії України для використання їх у Залі пам»яті, однак, проігнорувала це; на неодноразові нагадування заступника генерального директора ОСОБА_4 про необхідність виконання завдання у термін, що визначений Планом, не реагувала. Зазначене підтверджується також і її письмовими поясненнями.

Станом на 1.09.2014 р. цей пункт Плану основних заходів Національного музею «Меморіал пам»яті жертв голодоморів в Україні» на 2014 р. не виконаний.

Таким чином, ОСОБА_1 систематично не виконувала без поважних причин обов»язки покладені на неї трудовим договором.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що у відповідача були правові підстави для звільнення позивачки з роботи відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважної причини обовязків покладених на нього трудовим договором, або правилами внутрішнього трудового розпорядку якщо до працівника раніше застосовувалося дисциплінарне стягнення.

Суд також правильно дійшов висновку, що відповідачем дотримано вимог закону, що регулюють звільнення працівника, що передбачені ст.ст.40 ч. п.3, 149, 247 КЗпП України, тобто, що права позивачки при звільненні не порушені, а тому, позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 1 лютого 2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :