У Х В А Л А

25 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и л а :

Новозаводський районний суд м. Чернігова заочним рішенням від

19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 3 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 грудня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

25 березня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2015 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 1046, 1049, 1054 та 10561 ЦК України та статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2012 року,

30 січня 2013 року й 28 жовтня 2015 року, а також постанови Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 25 вересня 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, установив, що оспорювані умови кредитного договору та загальні умови кредитування відповідають вимогам статей 524, 533, 627 та 628 ЦК України та не суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та дійшов висновку, що визначення у договорі еквіваленту грошового зобов'язання в іноземній валюті, яке сплачується в національні валюті України - гривні, а також розміру щомісячної суми платежу та всіх його складових у доларах США відповідає вимогам цивільного законодавства.

Наданою для порівняння ухвалою від 28 жовтня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалене у справі рішення апеляційного суду і передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, посилаючись на те, що апеляційний суд визнаючи кредитний договір недійсним повністю не вказав, які норми закону суперечать змісту всього кредитного договору, не з'ясував чи не може оспорюваний правочин виконуватися без урахування недійсної частини за обставин, коли воля сторін спрямована на настання правових наслідків, обумовлених ним.

Суд касаційної інстанції ухвалами від 25 січня 2012 року та 30 січня 2013 року погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що умови опорюваних договорів, якими плату за обслуговування кредиту та за його дострокове погашення визначено за формулою зі змінними величинами, є несправедливими відносно позивача та підлягають визнанню недійсними.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником як приклад неоднакового застосування судами норм матеріального права, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

У наданих для порівняннях постановах від 12 вересня 2012 року та

25 вересня 2013 року Верховний Суд України зазначив, що оскільки в спірному договорі плата за обслуговування кредиту та за його дострокове погашення визначена за формулою зі змінними величинами, то такі умови суперечать як положенням частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, де розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту на весь період дії договору дорівнює нулю.

Висновок суду касаційної інстанції у справі, яка переглядається, не суперечить правовому висновку викладеному у зазначених постановах Верховного Суду України, оскільки у справі, яка переглядається, та у справах, за результатами перегляду яких Верховним Судом України прийнято ці постанови, наявні різні фактичні обставини.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема