Справа № 139/711/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2016 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Коломійцевої В.І.,

секретаря Мельник А.О.

з участю позивача ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що 28 січня 2014 року вона придбала будинок в АДРЕСА_1, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу. На момент укладення даного договору за вказаною адресою тимчасово був зареєстрований ОСОБА_3, проте в будинок він не вселявся і фактично не проживав, оскільки мешкав за іншою адресою.

Жодних зобов'язальних відносин щодо оренди житла між нею та відповідачем не існувало та не існує. Відповідач не перебуває з нею в сімейних стосунках, має інше постійне місце проживання, відсутні правові підстави для збереження його реєстрації в належному йому будинку та права користування ним.

Фактично з 2014 року і по теперішній час відповідач по АДРЕСА_1 не проживає і його місце проживання невідоме. Просить визнати ОСОБА_3, 1982 року народження, таким, що втратив право користуванням житловим будинком по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила його задоволити. Зауважила, що відповідача ніколи не бачила, речей його у будинку немає, витрат по оплаті за житло він не несе, місце його проживання невідоме.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті «Вінничина» від 26.08.2016 року № 66 (а.с.30).

Враховуючи думку позивача, суд вважає можливим, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення суду.

Вислухавши пояснення позивача, покази свідка ОСОБА_2, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 січня 2014 року (а.с.8-11), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12) позивач ОСОБА_1 є власником буд. АДРЕСА_1.

З 15 квітня 2003 року у зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_3, 1982 року народження (а.с.16).

Згідно акту обстеження проживання від 04.08.2016 року, засвідченого Мурованокуриловецькою селищною радою (а.с.17) ОСОБА_3 у буд. АДРЕСА_1 більше трьох років не проживає.

Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачем не укладав.

Свідок ОСОБА_2 суду показала, що три роки тому її мати - позивач по справі придбала вищевказаний будинок. Про те, що в будинку прописаний відповідач вони дізналися лише під час оформлення субсидії. Відповідача ніколи не бачили, до помешкання він не з'являється, де він проживає не відомо.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки в ході судового розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач понад три роки за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачу, як власнику будинку, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачені підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, зокрема, позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у виді судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.391 ЦК України, ст. ст. 10,11,60,209,212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, 1982 року народження, таким, що втратив право користуванням житловим будинком по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :