УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Скарбничка» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - закрите акціонерне товариство «Черкаський агротепличний комбінат», про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Скарбничка», треті особи: ОСОБА_5, закрите акціонерне товариство «Черкаський агротепличний комбінат», про визнання договору недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року кредитна спілка «Скарбничка» (далі - КС «Скарбничка») звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 16 вересня 2009 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала в кредит грошові кошти у сумі 170 тис. грн, зі сплатою 0, % за кожен день користування ними та строком їх повернення до 16 вересня 2011 року.

Зазначений правочин було забезпечено договорами поруки, укладеними 16 вересня 2009 року та 16 вересня 2011 року між кредитною спілкою та ОСОБА_5 і закритим акціонерним товариством «Черкаський агротепличний комбінат» (далі - ЗАТ «Черкаський агротепличний комбінат») відповідно.

Оскільки позичальник та поручителі не виконують своїх зобов'язань за даними договорами, КС «Скарбничка» просила з урахуванням уточнень солідарно стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кредитну заборгованість, а саме: проценти за користування кредитом за період із 18 серпня 2012 року по 18 січня 2016 року у розмірі 1 105 279 грн 45 коп. та пеню в сумі 278 546 грн 35 коп. за період із 24 жовтня 2015 року по 18 січня 2016 року.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним договір кредиту від 16 вересня 2009 року, укладений між нею та КС «Скарбничка».

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що спірний правочин є фіктивним, оскільки грошові кошти у сумі 170 тис. грн отримала не вона, а ОСОБА_5 з метою забезпечення діяльності ЗАТ «Черкаський агротепличний комбіант».

При укладенні цього договору спілка не надала їй повної інформації про сукупну вартість кредиту.

Крім того, вона не є членом КС «Скарбничка».

Враховуючи викладені обставини, просила її позов задовольнити.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2016 року позови КС «Скарбничка» та ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року, у задоволенні позовних вимог КС «Скарбничка» відмовлено.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір кредиту від 16 вересня 2009 року № 87-0909-3/16, укладений між КС «Скарбничка» та ОСОБА_4

Застосовано наслідки недійсності договору кредиту від 16 вересня 2009 року № 87-0909-3/16, стягнуто із ОСОБА_4 на користь КС «Скарбничка» грошові кошти в сумі 115 227 грн 40 коп., одержані на виконання недійсного правочину.

У решті позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій в частині застосування наслідків недійсності кредитного договору та стягнення з неї на користь КС «Скарбничка» грошових коштів у сумі 115 227 грн 40 коп., виключити дану частину із оскаржуваних рішень.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Застосовуючи наслідки недійсності оспорюваного правочину та стягуючи з позичальника суму кредиту, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, оцінивши належним чином подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із доведеності факту отримання ОСОБА_4 від КС «Скарбничка» грошових коштів у розмірі 170 тис. грн на виконання договору кредиту від 16 вересня 2009 року, визнаного недійсним у зв'язку з тим, що вона не була членом спілки.

Колегія погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Доводи ОСОБА_4 про те, що вона не отримувала кредитних коштів, спростовуються матеріалами справи, оскільки остання підписала спірний договір та додатки до нього (т. 1 а.с. 4-8), що вона визнала і в судах попередніх інстанцій. Також факт отримання коштів підтверджується підписаним нею видатковим касовим ордером від 16 вересня 2009 року (т. 1 а.с. 78).

Не заслуговують на увагу й посилання заявника на те, що в районному суді КС «Скарбничка» не було заявлено вимог про застосування реституції, оскільки цю обставину сторони підтвердили при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, та крім того, згідно із ч. 5 ст. 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Інші доводи касаційної скаргивисновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до оцінки доказів, однак відповідно дост. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про стягнення з позичальника на користь кредитної спілки отриманих коштів на виконання недійсного правочину.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик