справа № 760/5661/14-ц
провадження № 2-др/760/13/16
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

29 квітня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

встановив:

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 08.04.2016 цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання повернуто до Солом'янського районного суду м. Києва для усунення недоліків, які полягають в тому, що суд не розглянув заяву ОСОБА_1 від 18.03.2015 про повернення судових витрат. Строк для усунення недоліків встановлено у десять днів з моменту надходження справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана судді 19.04.2016.

З матеріалів справи випливає, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.01.2015 відмовлено у задоволенні позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

18.03.2015 відповідач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про стягнення з позивача судових витрат, а саме: 500 грн. за юридичну консультацію, 1200 грн. за апеляційну скаргу, 121,80 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що загалом становить 1821,80 грн.

У судове засідання сторони не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, відповідно до частини третьої статті 220 ЦПК, визнав можливим провести судове засідання без їх участі.

Розглянувши заяву про стягнення судових витрат, встановивши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні зазначеної заяви належить задовольнити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До судових витрат, а саме, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться витрати на правову допомогу (пункт 2 частини третьої статті 79 ЦПК).

До заяви про стягнення судових витрат відповідач додала копію квитанції від 16.08.2014 про сплату судового збору за апеляційну скаргу (а.с.156). Оригінал цієї квитанції знаходиться на а.с. 65. У своїй заяві зазначені витрати відповідач назвала витратами за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, однак у призначенні платежу зазначено, що це є судовий збір.

Також, ОСОБА_1 додала копію квитанції № 68 від 15.08.2014 Адвокатського об'єднання Голосіївська колегія адвокатів м. Києва на 1200 грн. за апеляційну скаргу на ухвалу (а.с. 157).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи випливає, що апеляційна скарга подавалася на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12.08.2014, якою було передано справу за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Полтави.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 вищезазначена ухвала суду першої інстанції скасована та справа передана до Солом'янського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

За правилами статті 220 ЦПК вирішувати питання про судові витрати може той суд, який ухвалив рішення. Враховуючи те, що судові витрати сплачувалися відповідачем за розгляд апеляційної скарги, суд першої інстанції не наділений повноваженнями вирішувати це питання.

Що стосується судових витрат у розмірі 500 грн. за консультацію, то у їх стягнення також належить відмовити.

Так, з копії квитанції № 69 від 15.08.2014 Адвокатського об'єднання Голосіївська колегія адвокатів м. Києва (а.с. 158) неможливо встановити ким надавалась ця консультація: адвокатом чи іншим фахівцем у галузі права, чи має ця особа відповідні повноваження, чи укладався договір між ОСОБА_1 та цією особою, що є предметом цього договору: правова допомога за розгляд справи у суді першої інстанції чи апеляційної.

Крім того, належним і допустимим доказом понесених судових витрат може бути лише оригінал відповідного документу, який в матеріалах справи відсутній.

Зважаючи на вищевстановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 79, 210, 220, 293 ЦПК, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко