Справа № 180/1239/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Хомченко С.І.

при секретарі - Назаренко А.В.

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу за по-зовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання,-

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2016 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона з 1998 року по 1999 рік перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Марганецького міського суду. Від шлюбу з відповідачем мають сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого відповідач сплачував аліменти до досягнення ним віку 18 років. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

З 01 вересня 2014 року їх син навчається у Марганецькому професійному ліцеї, очікуваний термін закінчення навчання 28.06.2017 року. Навчання на денній формі позбавило її сина заробляти собі на життя, в зв*язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу до закінчення сином навчання, однак в утриманні сина участі не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. Сама вона не взмозі самостійно матеріально забезпечувати сина, оскільки отримує мінімальну пенсію, інших доходів не має. Просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_3 щомісячно, до закінчення ним навчання.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що син потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається та не має змоги працювати. Вона надає матеріальну допомогу сину, однак у зв*язку з тим, що вона отримує мінімальну пенсію та хворіє, її коштів не вистачає для утримання сина. Відповідач участі в утримання сина не приймає, добровільно матеріальної допомоги до закінчення ним навчання не надає.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що він не має можливості надавати повнолітньому сину, який продовжує навчання, матеріальну допомогу, оскільки не працює, являється пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, хворіє, за станом свого здоров*я потребує постійного медимекаментозного лікування, ніяких інших джерел доходу не має. Крім того навчання здійснюється на бюджетній основі, син отрмує стипендію. В разі потреби придбання для сина одягу чи інших речей, він в цьому сину не відмовить. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

Третя особа, з боку позивача - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, суду пояснив, що навчаєть та отримує стипенцію, однак цих кштін не вистачає на їжу та одяг.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до норм ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 того ж кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Нормами ч. 1 ст. 199 СК України визначено, що у разі якщо повнолітні дочка, син проджовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 навчається на денному відділенні ДПТНЗ «Марганецький про-фесійний ліцей», навчання здійснюється на бюджетній основі, він отримує стипендію в розмірі 311,00 на місяць. Очікукваний термін закінчення ним навчання - 28.06.2017 року, що підтверджується довідками ДПТНЗ «Марганецький професійний ліцей» (а.с. 9,26 ).

Обов*язок утримання своїх повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст. 199 СК України несуть обоє із батьків.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого 23 червня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Марганець, актовий запис № 214, його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 6).

Разом з тим судом встановлено, що диина проживає з матір*ю у будинку № 58 по вул. Чапаєва в м. Марганець, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 05.07.2016 року за № 83 ( а.с. 8), яка перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Марганець і отримує мінімальну пенсію ( а.с. 17). За станом свого здоров*я остання хворіє та потребує постійного лікування, що підтверджується медичними висновками (а.с.25). Відповідач не працює, також перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Марганець, отримує пенсію в розмірі 1676,05 грн. (а. с. 27 ), розмір якої ненабагато більший за розмір отримуваної пенсії позивачем. Інших доходів він не має. Також хворіє, за станом свого здоров*я потребує постійного медикаментозного лікування, що підтверджується медичною довідкою КЗ «Марга-нецький ЦПМСД м. Марганець від 01.09.2016 року ( а.с.19).

Нормами ч. 1 ст. 199 СК України визначено що батьки несуть обов*язок по утриманню своїх повнолітніх дітей на період їх навчання за умови, що вони (батьки) мають таку можливість надавати матеріальну допомогу.

Отже, на підставі встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що відповідач на час розгляду справи судомне має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, ОСОБА_3 навчається і проживає м. Марганці а тому не витрачає кошти на проживання у звячзку з навчанням, отримує стипенцію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню.

Також суд звертає увагу, що у випадку працевлаштування відповідача позивач та сам повнолітній син мають право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання до досягнення 23 років у випадку ненадання батьком матеріальної допомоги в добровільному порядку.

Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути віднесені на рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,11, 60,61,88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніп-ропетровської області через Марганецький міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко