Справа № 301/1378/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" жовтня 2016 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів: Орган опіки і піклування Іршавської районної державної адміністрації, про визнання дій щодо реєстрації в предметі іпотеки третіх осіб неправомірними, анулювання реєстрації та виселення неправомірно зареєстрованих осіб,
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів: Орган опіки і піклування Іршавської районної державної адміністрації, про визнання дій ОСОБА_1 щодо реєстрації в предметі іпотеки третіх осіб (відповідачів) неправомірними, анулювання реєстрації та виселення неправомірно зареєстрованих осіб з будинку, що розташований за адресою: с. Вільхівка, вул.Українська, №7, Іршавського району.
Рішенням Іршавського райсуду від 31.01.2012 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором кредиту №MKIWGA00000099 від 16.10.2006 року.

На виконання рішення суду порушено виконавче провадження.

Згідно п.12.6 договору іпотеки від 16.10.2006 року, визначений обовязок іпотекодавця не передавати майно в оренду, у лізинг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати відчуження або інше розпорядження майном без письмової згоди іпотекодержателя.

Даний обовязок іпотекодавцем ОСОБА_1 був порушений, оскільки в іпотечному майні зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Вказані особи зареєстровані в іпотечному майні з порушенням вимог законодавства, тому вони підлягають виселенню з житлового будинку, що розташований за адресою: с.Вільхівка, вул.Українська, №7, Іршавського району.

Наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яке звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації предмета іпотеки.

Просив визнати дії ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства. Також просив виселити неправомірно зареєстрованих осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зареєстровані та/або проживають у будинку №7, по вул. Українській, в с. Вільхівка, Іршавського району, зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб.

Ухвалою Іршавського райсуду від 11.10.2016 року провадження у справі у частині позовних вимог про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 закрито.

Представник позивача ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу по суті у його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 43,55).

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися повторно, про день, час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені за місцем реєстрації відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали (а.с. 54-59,70-74).

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки до суду не повідомив (а.с.38,60,63).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, позовні у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

16.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №MKIWGA00000099, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 30000 доларів США строком до 15.10.2010 року на умовах строковості, платності відсотків за користування кредитом ( а.с.8-9).

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором №MKIWGA00000099, між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 16.10.2006 року, згідно якого відповідачка передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою: с.Вільхівка, вул.Українська, №7, Іршавського району ( а.с.10-12).

Рішенням Іршавського райсуду від 31.01.2012 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1: в рахунок погашення боргу за кредитним договором №MKIWGA00000099 від 16.10.2006 року, звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок №7, по вул. Українській, в с. Вільхівка, Іршавського району; виселено ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку із зняттям їх з реєстраційного обліку. Рішення набрало законної сили 12 березня 2012 року ( а.с.13-14).

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 порушила п.12.6 договору іпотеки від 16.10.2006 року, згідно якого визначений обовязок іпотекодавця не передавати майно в оренду, у лізинг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати відчуження або інше розпорядження майном без письмової згоди іпотекодержателя.

Однак, пункт 12.6 договору іпотеки такого обовязку на іпотекодавця ОСОБА_1 як «не передавати майно у безоплатне користування» не містить. Вказаним пунктом договору іпотеки іпотекодавець засвідчила, що відносно предмету іпотеки не укладено угод про передачу в оренду, у лізинг, у позичку іншим особам, у спільну діяльність, або на підставі інших цивільно-правових угод про його передачу третім особам.

Не містять обовязку «не передавати майно у безоплатне користування» і інші норми договору. Пунктом 15 договору іпотеки передбачено, що з моменту набрання чинності договору, іпотекодавець має право відчужувати, передавати в оренду, лізинг, спільну діяльність, позичку іншим особам або іншим чином розпоряджатися предметом іпотеки тільки за письмовою згодою іпотекодержателя.

Позивачем не надано суду доказів того, що іпотекодавець ОСОБА_1 - відчужила, передавала в оренду, лізинг, спільну діяльність, позичку іншим особам або іншим чином розпорядилася предметом іпотеки.

З договору іпотеки від 16.10.2006 року вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: с.Вільхівка, вул.Українська, №7, Іршавського району, та який переданий в іпотеку, належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 29.06.2006 року (а.с.10).

З довідки Вільхівської сільради №02-05/413 від 21.07.2016 року вбачається, що у житловому будинку за адресою с.Вільхівка, вул.Українська, №7, Іршавського району, зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 з 19.06.2004 року (дата реєстрації), ОСОБА_2 з 29.01.1988 року, ОСОБА_3 з 10.07.2004 року, ОСОБА_4 (дата реєстрації невідома), ОСОБА_5 з 03.10.1992 року. ОСОБА_6 була зареєстрована за вказаною адресою, але 26.06.2016 року померла, про що зроблено актовий запис про смерть №13 від 29.06.2016 року ( а.с.24).

З довідки Вільхівської сільради №1917 від 02.12.2015 року вбачається, що на день передачі житлового будинку в іпотеку 16.10.2006 року відповідач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, була неповнолітньою (а.с.15). Однак, всупереч вимогам ч. 3 ст.17 ЗУ "Про охорону дитинства" та ст. 177 ч.2 Сімейного кодексу України, договір іпотеки не містить відомостей про дозвіл органу опіки на передачу в іпотеку майна, право на користування яким має неповнолітня особа.

Отже, право користування житловим будинком у відповідачів виникло задовго до передачі майна в іпотеку. Відповідачі проживали в будинку та мали право на користування майном на підставі закону, як члени сімї власника будинку, а не внаслідок укладення яких-небудь цивільно-правових договорів.

Крім того, в резолютивній частині позовної заяви позивач просить виселити з житлового будинку, у тому числі, ОСОБА_7. Однак, у позовній заяві ОСОБА_7 як відповідача по справі позивачем не зазначено. ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачами зазначив тільки шістьох осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Матеріали справи не містять інформації ні про ступінь родинного звязку між відповідачами та ОСОБА_7, ні про дату його реєстрації в будинку. З довідки Вільхівської сільради №02-05/413 від 21.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у житловому будинку за адресою с.Вільхівка, вул.Українська, №7, Іршавського району. Відповідно до вимог ст.29 ч.4 ЦК України, ст. 160 СК України, ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем проживання малолітньої дитини віком до десяти років є місце проживання її батьків; батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовна вимога про визнання дій ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства, є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач просить виселити з житлового будинку за адресою с.Вільхівка, вул.Українська, №7, Іршавського району, що є предметом іпотеки, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, на думку позивача, були неправомірно зареєстровані у вказаному житлі. Вимоги мотивовано тим, що наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яке звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації предмета іпотеки.

Оскільки рішенням Іршавського райсуду від 31.01.2012 року вимога про виселення відповідача ОСОБА_1 вже вирішено ( а.с.13), а відповідачка ОСОБА_6 померла 26.06.2016 року, ухвалою Іршавського райсуду від 10.10.2016 року провадження у справі у частині позовних вимог про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 закрито.

Щодо виселення інших відповідачів, суд приходить до наступного.

Доказів неправомірної реєстрації місця проживання відповідачів в житловому будинку суду не надано.

Згідно ч.3 ст.109 ЖК України та ст.40 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.109 ЖК України, громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачці ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 30000 доларів США на споживчі потреби. Згідно іпотечного договору від 16.10.2006 року у іпотеку було передано житловий будинок з надвірними спорудами, власником якого є відповідачка ОСОБА_1, однак, такий не був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів, тому підстави для виселення із цього будинку відповідачів без надання іншого житлового приміщення відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 02.09.2015 року та 18.03.2015 року по справах №6-1049цс15 та 6-39цс15.

За таких обставин, суд вважає, що вимога про виселення відповідачів із вказаного будинку без надання іншого житлового приміщення є необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.

У позовній заяві ОСОБА_7 як відповідача по справі позивачем не зазначено, провадження відносно відповідача ОСОБА_7 судом не відкривалося (а.с.26), клопотань про залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_7 позивачем не заявлялося, тому вимоги щодо нього судом не вирішуються.

Керуючись ст. ст. 16, 29 ч.4, 405 ЦК України, ст. 160 СК України, ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.40 ЗУ «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, ст. ст. 11, 15, 57-60, 88, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 212-215, 224-225, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про визнання дій щодо реєстрації в предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та вчиненими з порушенням умов закону відмовити.

У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення із зняттям з реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча : М. О. Пітерських