У х в а л а

іменем україни

21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію моральної шкоди, за касаційною скаргою Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила суд стягнути з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» (далі − ДКПВІ «Дніпроагропроект») на свою користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 24 582 грн, середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з 25 жовтня 2014 року по 09 червня 2015 року в сумі 16 866 грн 08 коп., моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

На обґрунтування позову посилалась на те, що працювала в ДКПВІ «Дніпроагропроект» на різних посадах з 02 листопада 1987 року по 24 жовтня 2014 року, коли її звільнено за ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, проте належні при звільненні кошти заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку установою відповідача донині не виплачені. За таких обставин відповідач повинен їй сплатити також середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з 25 жовтня 2014 року по 09 червня 2015 року в сумі 16 866 грн 08 коп., виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 109 грн 52 коп. Неправомірними діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що на протязі тривалого періоду їй не виплачувалась заробітна плата у зв'язку з чим неможливо було забезпечити свою сім`ю, необхідно було запозичувати кошти навіть на побутові потреби внаслідок чого погіршились стосунки із родиною. Моральну шкоду оцінює на суму у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ДКПВІ «Дніпроагропроект» заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 24 582 грн 70 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 жовтня 2014 року по 09 червня 2015 року з компенсацією за невикористану відпустку в сумі 16 866 грн 08 коп. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн, а всього 42 448 грн 78 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДКПВІ «Дніпроагропроект» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що доведені порушення відповідачем вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України з вчасного та належного розрахунку при звільненні з 24 жовтня 2014 року. Сама по собі відсутність у відповідача коштів для оплати праці не звільняє його від такого обов'язку. Крім того, встановивши наявність порушення конституційного права позивача на оплату праці, кошти якої були одним із основних джерел існування для неї, суд, враховуючи положення ст. 237-1 КЗпП України та беручи до уваги тривалість такого порушення, дійшли правильного висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

І.К.Парінова