Справа №487/5802/15-ц 02.06.2016 02.06.2016 02.06.2016
Справа 487/5802/15-ц Суддя першої інстанції - Нікітін Д.Г.
Провадження № 22ц-784/1164/16 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів Буренкової К.О., Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_2 її представника - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про припинення та визнання права власності на майно та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про припинення права на частку в майні, що є спільною частковою власністю, визнання права власності та стягнення грошової компенсації

Позивачка зазначала, що житловий будинок №47 по вул. Даля в м. Миколаєві належить на праві спільної часткової власності їй 5/6 частин та 1/6 частина ОСОБА_5

Посилаючись на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування будинком є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, позивачка на підставі ст. 365 ЦК України просила суд припинити право відповідача на 1/6 частку житлового будинку №47, розташованого по вул. Даля в м. Миколаєві та визнати за нею право власності на вказану частку, сплативши грошову компенсацію.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачаться з матеріалів справи та таке встановлено судом, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 23 липня 2013 року та 29 червня 2015 року ОСОБА_5 належить 1/6 частин, а ОСОБА_2 5/6 частин жилого будинку №47, розташованого по вул. Даля в м. Миколаєві, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17, 134-139).

Отже, зазначений будинок перебуває в спільній частковій власності сторін.

Вказаний жилий будинок має три житлові кімнати: 1-2 11,6 кв.м., 1-3 6,5 кв.м., 1-4- 13,9 кв.м., 1-5 коридор 8,0 кв.м., 1-6 кухню 8,2 кв.м., 1-7 санвузол 5,7 кв.м., 1-8-тамбур 0,6 кв.м., площею 32 кв.м., загальною площею 54,5 кв.м., а також господарські будівлі та споруди, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.145-148).

Згідно із ч.ч. 4,5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності,на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна норма міститься в ст. 321 ЦК України.

За положеннями ст. 365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до цієї норми, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивачка посилається на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування будинком є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеного Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідним інститутом судових експертиз №981-982-983 від 5 лютого 2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №47 по вул. Даля у м. Миколаєві, без врахування вартості земельної ділянки складає 414 592 грн., а з врахуванням вартості земельної ділянки - 625 824 грн. (а.с.77-105).

З експертного дослідження будівельно-технічної експертизи від 12 серпня 2015 року вбачається, що виділити 1/6 частину житлового будинку не можливо (а.с. 124-133).

Між там, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про вселення в спірний будинок. На теперішній час, ОСОБА_5 вселено до приміщення будинку, що підтверджується актом державного виконавця Заводського відділу ДВС від 20 травня 2016 року (а.с.212).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позову.

Посилання в апеляційній скарзі, на неможливість спільного користування житловим будинком на увагу не заслуговують.

Так, в експертному дослідженні будівельно-технічної експертизи від 12 серпня 2015 року зазначено, що на теперішній час частина житлового будинку з двома окремими входами, розташована на приватизованій земельній ділянці площею 353,0 кв.м.. На 1/6 частину будинку припадає - 9,08 кв.м. загальної площі в будинку, в тому числі жилої 5,33 кв.м. (а.с.124-133).

Крім того, 15 грудня 2015 року до Заводського районного суду м. Миколаєва позивачкою подано позов, в подальшому уточнений до ОСОБА_5 про встановлення порядку користування спірним житловим будинком, який на теперішній час знаходиться на розгляді (а.с.220-225).

Наведене дає підстави вважати про можливість користування сторонами майном, що перебуває у спільній частковій власності.

Доводи проте, що відповідач ніколи не проживав у зазначеному будинку, оскільки з 1997 року проживає в трикімнатної квартири АДРЕСА_1, а тому припинення його права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди, є безпідставні.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речах прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 належить лише 1/6 частина спірного будинку (а.с.226).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: