УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (далі - ДП «Херсонський морський торговельний порт») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що з 20 лютого 2001 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді тальмана вантажного району, а наказом від 17 липня 2015 року її було звільнено з роботи з 18 липня 2015 року у зв'язку із скороченням штату.

Посилаючись на незаконність звільнення у зв'язку із неприйняттям до уваги факту належного виконання нею своїх обов'язків, її ділових якостей, рівня освіти, тієї обставини, що вона є єдиним годувальником у сім'ї, а також звільнення під час перебування у відпустці з 24 червня 2015 року по 18 липня 2015 року, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд скасувати зазначений наказ про її звільнення, поновити її на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 13 147 грн 86 коп., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 тис. грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді тальмана в ДП «Херсонський морський торговельний порт».

Стягнено з ДП «Херсонський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу по 01 жовтня 2015 року в сумі 15 139 грн 96 коп. та понесені витрати за надання правової допомоги в сумі 1 300 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Херсонський морський торгівельний порт» просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року і ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в позові у повному обсязі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ч. 3 ст. 40 КЗпП України відповідач незаконно звільнив позивача в день перебування її у відпустці.

Колегія суддів апеляційного суду погодилася з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у період перебування працівника у відпустці.

При розгляді справи судами встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з 20 лютого 2001 року, позивач працювала на посаді тальмана вантажного району в ДП «Херсонський морський торговельний порт» відповідно до наказу від 19 лютого 2002 року.

Згідно наказу відповідача від 13 травня 2015 року ОСОБА_4 попереджено про майбутнє вивільнення працівників вантажного району у зв'язку із скороченням посад та ознайомлено з наявністю вакансій (а. с. 19-20, 22).

27 травня 2015 року позивач звернулася із заявою про надання їй щорічної відпустки строком на 24 дні, починаючи з 24 червня 2015 року (а. с. 32).

Відповідно до наказу підприємства від 27 травня 2015 року ОСОБА_4 надано відпустку строком на 24 дні з 24 червня 2015 року по 18 липня 2015 року (а. с. 31).

Наказом від 17 липня 2015 року ОСОБА_4 звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штатів, тобто звільнення відбулося в останній день перебування її в основній щорічній відпустці, що є порушенням положень п. 3 ст.40 КЗпП України.

При стягненні з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на день ухвалення рішення суду в сумі 15 139 грн 96 коп., суди попередніх інстанцій виходили з того, що за травень-червень 2015 року позивач отримала заробітну плату в сумі 9 163 грн 81 коп. і її денний заробіток складає 199 грн 21 коп., що не спростовано відповідачем.

Питання щодо розподілу судових витрат є похідним.

Вимоги позивача щодо стягнення 5 тис. грн у якості відшкодування моральної шкоди судами визнано недоведеними та відмовлено у їх задоволенні.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С.Висоцька

І.М. Фаловська