АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/606/16 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: захист ділової репутації
Судді колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області Яцини В.Б.,
висловлена відповідно до ст. 19 ЦПК України при розгляді апеляційної скарги Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата та голови Координаційної ради Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» у справі за позовом Громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» до Голови Координаційної ради Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» ОСОБА_2, Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата», третя особа, що заявляє самостійні вимоги Харківська обласна державна адміністрація, про захист ділової репутації юридичної особи, за позовом третьої особи, Харківської обласної державної адміністрації, до Голови Координаційної ради Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» ОСОБА_2, Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» про захист ділової репутації юридичної особи.
Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2016 року було частково задоволено апеляційну скаргу Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» та Голови Координаційної ради Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2015 року по цій справі.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2015 року в оскарженій частині було змінено.

Скасовано в частині часткового задоволення позову ГО «Спілка інвалідів «АВЕРС»» про захист ділової репутації юридичної особи та відмовлено у задоволенні цих вимог.

Скасовано вказане рішення районного суду в частині зобов'язання Голови Координаційної ради Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» ОСОБА_3 та Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» вжити заходів щодо відновлення порушеного немайнового права Харківської ОДА шляхом відкликання відкритого звернення від 31 липня 2015 року № 29, направленого до Президента України, та його копії, направленої Прем?єр-Міністру України, протягом двох днів з дня набрання рішенням суду законної сили та відмовлено у задоволенні позову Харківської ОДА про захист ділової репутації в цій частині.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2015 року було залишено без змін.

Не заперечуючи проти рішення апеляційного суду про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду в частині задоволення позову Громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» та в частині способу відновлення порушеного немайнового права Харківської ОДА у вигляді відкликання відкритого звернення, не можу погодитися з іншими висновками колегії суддів стосовно того, що метою поширення наявної у цьому відкритому звернення інформації є завдати шкоди особистим немайновим правам Харківської ОДА в особі її посадових осіб, зокрема голови ОДА, не маючи для цього ніяких фактичних підстав.

На мій погляд вимагало також втручання апеляційного суду у рішення районного суду з підстав його невідповідності принципу правової визначеності, оскільки у резолютивній частині не вказано конкретну інформацію із відкритого звернення, яку районний суд визнав недостовірною і зобов'язав спростувати.

Не можу погодитися з оцінками колегії суддів змісту відкритого звернення громадської організації до вищих посадових осіб Держави з приводу дій керівника органів місцевого самоврядування, який перебуває у зоні їх публічної відповідальності. Внаслідок такої оцінки обставин справи апеляційний суд помилився із застосування норм матеріального права, що спричинило до непропорційного втручання у передбачене ст. 34 Конституцією України право громадян, які представлені відповідачами в особі відповідача - громадської організації, а також - у право на свободу виявлення поглядів, захищене ст. 10 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, ратифікованою Законом України від 17.07.97 р. N 475/97-ВР (далі по тексту - Конвенція), яка разом з відповідною практикою застосування норм Конвенції Європейським судом з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є для судів джерелом права. Такі відкриті звернення громадських організацій перебувають під захистом ст. 40 Конституції України, що гарантує право усім направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Я не згодний з колегією суддів в тому, що розповсюджена у відкритому зверненні громадської організації інформація є перекручення фактів, а не оціночними судженнями та критикою керівника органу місцевого самоврядування, яка має під собою фактичне підґрунтя, внаслідок чого відповідно до конвенції практики Європейського суду з прав людини правдивість доведення такої критики не підлягає доведенню. Крім того колегія суддів не застосувала обов'язковий у світлі встановлених обставин справи трискладовий тест ч. 2 ст. 10 Конвенції на можливість та необхідність втручання судом у гарантоване вказаною статтею право на свободу виявлення поглядів, з приводу чого існує практика Європейського суду з прав людини, викладена зокрема у рішенні 08 липня 1986 року у справі «Лігненс (Lingens) проти Австрії» (заява №12/1984/84/131), п.п. 35, 39, 46; рішенні Європейського суду з прав людини від 10 серпня 2006 року по справі «Ляшко проти України» (заява № 21040/02), п.п. 46, 47; рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року по справі ««Українська Прес-Група» проти України», заява № 72713/01, п.п. 42, 45.

Крім того, у п. 53 рішення від 17 лютого 2015 року по справі «Гусева проти Болгарії» (заява №6987/07), яка стосується порушення національним органом влади ст. 10 конвенції в результаті відмови надати інформацію представнику громадської організації, Європейський суд з прав людини нагадав, що суспільство має право отримувати інформацію, яка становить загальний інтерес. Практика Європейського суду з прав людини в цій сфері розвинулась у зв'язку зі свободою преси, метою якої є поширення інформації та ідей щодо таких питань. Суд підкреслив, що найбільш обережного та уважного вивчення в цій частині потребують випадки, коли заходи, застосовані органами влади, можуть потенційно розхолодити участь преси, одного з суспільних «сторожових псів», в публічних дебатах з питань правомірної суспільної стурбованості.

В цьому контексті Європейський суд з прав людини у п. 54 вказаного рішення визначив, що функції зі створення різноманітних платформ для публічних дискусій не обмежуються пресою. Вказані функції можуть також виконуватись і недержавними організаціями, чия діяльність теж є необхідною складовою поінформованої публічної дискусії. Суд погодився з тим, що недержавні організації, як і преса, можуть бути охарактеризовані як суспільні «сторожові пси». У зв'язку з тим, їхня діяльність заслуговує на той самий захист Конвенцією, який наданий пресі.

Тому я вважаю помилковим відхилення апеляційним судом доводів апеляційної скарги про те, що вищевказане відкрите звернення до Президента України та Прем?єр-міністра України, з інформацією, яку ці органи влади компетентні перевірити і надати відповідь, не є поширенням недостовірної інформації, з чим на мою думку слід було погодитися і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову третьої особи повністю.

Колегія суддів залишила без змін рішення районного суду в частині визнання недостовірної інформації, яка розміщена у відкритому зверненні Голови Координаційної ради ГС «Харківська громадська люстраційна палата» ОСОБА_2 від 31 липня 2015 року до Президента України, копія - для Прем?єр-міністра України, та стосується діяльності Харківської ОДА, що впливає на її ділову репутацію.

Апеляційний суд при цьому вважав встановленим, що 31.07.2015 року головою Координаційної ради громадська спілка «Харківська громадська люстраційна палата» ОСОБА_2 було направлено відкрите звернення до Президента України (копія- Прем'єр - міністру України) №29, тобто зазначена інформація направлена двом адресатам та подалі була розміщена на сайті: « ІНФОРМАЦІЯ_1, одним із засновників якого є ОСОБА_2

Колегія суддів погодилася з висновками районного суду про те, що внаслідок поширення відкритого звернення відбулося поширення інформації наступного змісту:

1.Абзац 3 відкритого звернення: «... ГС «ХГЛП» 02 лютого 2015 року під час першої після призначення на посаду голови Харківської обласної державної адміністрації зустрічі п. ОСОБА_4 з представниками кількох десятків громадських організацій та рухів Харківщини, запропонувала йому пройти процедуру громадської публічної люстрації, на що п. ОСОБА_4 добровільно й публічно погодився. Відповідно до процедури, визначеної Положенням про ГС «ХГЛП», п. ОСОБА_4 особисто заповнив та розмістив для вільного доступу на сторінці ХОДА в Facebook Люстраційну заяву ГС «ХГЛП»...».

При цьому колегія суддів вважала, що зазначена інформація є такою, що не відповідає дійсності, так як 02.02.2015 року зазначені вище події не відбувалися, оскільки ОСОБА_4 був призначений головою Харківської обласної державної адміністрації Указом Президента України від 03 лютого 2015 року №56/2015, а зустріч його вже як голови Харківської обласної державної адміністрації з представниками громадських і волонтерських організацій відбулася 04 лютого 2015 року. При цьому громадська спілка «Харківська громадська люстраційна палата» участі у цьому заході не приймала, оскільки була зареєстрована як юридична особа лише 12.05.2015 року. Крім того, люстраційну заяву головою ХОДА ОСОБА_4 було заповнено лише 21 лютого 2015 року, а 22 березня 2015 року розміщено у вільному доступі на сторінці Харківської обласної державної адміністрації у соціальній мережі Facebook. При цьому підписуючи та розміщуючи у вільному доступі цю заяву голова Харківської обласної державної адміністрації надав згоду на оприлюднення інформації, що міститься у заяві та Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 piк, але при цьому не керувався положенням про громадську спілку «Харківська громадська люстраційна палата».

2.Абзац 4 відкритого звернення, а саме: «... на кожне з кількох офіційних звернень ГС «ХГЛП» з пропозицією визначити зручні для нього дату та час проходження цієї процедури (у тому числі, враховуючи напружений графік його роботи - у позаробочий час чи у вихідний день) п. ОСОБА_4 письмової відповіді не надав, чим грубо порушив Закон України «Про звернення громадян», який зобов'язує посадову особу надавати письмову відповідь на кожне подібне звернення протягом 15 днів».

Колегія суддів вказала, що будь-яких звернень громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» до Харківської обласної державної адміністрації до 16 липня 2015 року не надходило, а положеннями Закону України « Про звернення громадян» не регулюються питання щодо звернення юридичних ociб, якою є громадська спілка «Харківська громадська люстраційна палата», до органів державної влади взагалі та зокрема в аспекті громадської люстрації.

3.Абзац 5 та 6 відкритого звернення, а саме: «...Координаційна рада ХГЛП 12 липня 2015 року ухвалила рішення про призначення процедури публічної громадської люстрації п. ОСОБА_4 на 24 липня 2015 р. о 16-00, про що офіційно в письмовій формі повідомила голову Харківської ОДА. Нажаль, п. ОСОБА_4 і на цей раз, у порушення Закону України «Про звернення громадян», офіційної відповіді не надав, а саму процедуру публічної громадської люстрації проігнорував.»

При цьому колегія суддів погодилася із висновками суду про те, що запрошення громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» від 16.07.2015 року за вх. №8153/10) прийняти участь у організованому цією громадською спілкою у заході, який був запланований на 24.07.2015 року о 16-00, не було проігноровано Харківською обласною державною адміністрацією. Відповідно до доручення голови Харківської обласної державної адміністрації участь у цьому заході приймав директор Департаменту масових комунікацій ХОДА ОСОБА_5, що не оспорювалося відповідачами, а порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» iз вищезазначених підстав не було.

4.Викладену у абзаці 7 Відкритого звернення інформацію: «Велике занепокоєння викликає реакція на рішення Жypi ГС «ХГЛП» з боку як самого п. ОСОБА_4, так і інших посадовців Харківської ОДА, які замість налагодження процесів конструктивної співпраці з інститутами громадського суспільства, до чого Ви, пане Президенте, постійно публічно закликаєте, обрали тактику відкритої дискредитації через 3MI як самої ідеї участі громадськості в процедурах очищення влади, так і окремих членів ГС «ХГЛП» (ІНФОРМАЦІЯ_2). Більш того, подібний алгоритм поведінки свідчить про психологічну готовність деяких представників чинної влади Харківщини, якi окрім того, входять до керівного складу партії «Солідарність» (яка асоціюється з Вашим іменем), до використання по відношенню до громадських ініціатив методів злочинного, антинародного режиму ОСОБА_6, який було повалено саме завдяки активній позиції громадянського суспільства. Особливо небезпечною ця тенденція є для Харківщини, мир і спокій на території якої значною мірою є результатом діяльності саме патріотично налаштованої частини громадянського суспільства.»

Колегія суддів погодилась з тим, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав такою, що вказана інформація не відповідає дійсності та підлягає спростуванню, оскільки позивачем доведено, що зазначені вище Інтернет - ресурси не є офіційними сайтами Харківської обласної державної адміністрації, працівники якої у підготовці цих матеріалів участі не приймали, а зазначені автори статей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є посадовими особами ХОДА.

5.Інформацію, викладену у абзаці 8, 9-12 Відкритого звернення, а саме: «...відкрите ігнорування з боку голови Харківської ОДА п. ОСОБА_4 конструктивних ініціатив громадянського суспільства Харківщини є непоодиноким..», «…подібний негативний стиль взаємовідносин голови Харківської ОДА п. ОСОБА_4 з частиною патріотично налаштованого громадянського суспільства Харківщини, демонстрація «діалогу» лише з тими його представниками, позиція яких є «комфортною» для влади, створюють реальну загрозу реваншу на Харківщині представників колишнього злочинного режиму ОСОБА_6 під час місцевих виборів, які відбудуться вже через три місяці. А це, у свою чергу, може призвести до досить небезпечних наслідків не лише для регіону, але й для держави загалом». «Також занепокоєння громадськості викликає низка розпоряджень керівництва Харківської ОДА, які можуть свідчити про наявність тісних зв'язків чинної влади з представниками колишнього режиму ОСОБА_6. Так, наприклад, 12 червня 2015 року Розпорядженнями Харківської ОДА №№270 та 271 надано на розроблення технічної документації iз землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для розміщення та експлуатації свердловини Огульцівського конденсатного родовища для ТОВ «Перша Українська газонафтова компанія», кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якої, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру, є екс-міністр екології та природних pecypciв України ОСОБА_9, оголошений Генеральною прокуратурою України в розшук.

А розпорядженням Голови Харківської ОДА ОСОБА_4 №№ 66 та 67 від 14 лютого 2015 року від оподаткування податком на прибуток підприємств (заднім числом - з 1 січня 2015 р.!!!) звільнено два підприємства, засновані Громадською організацією «Спілка інвалідів «АВЕРС», юридична адреса якої: 94005, Луганська обл., місто Стаханів, вул.. 3 поселення, будинок 175 - тобто на території, яка тимчасово контролюється терористами».

«Громадська Спілка «Харківська громадська люстраційна палата» вважає, що своїми діями голова Харківської обласної державної адміністрації п. ОСОБА_4 демонструє відкриту зневагу до значної частини інститутів громадянського суспільства, до українських законів, чим дискредитує Вас, пане Президент, особисто, як особу яка його призначила на посаду, дискредитує Прем'єр - міністра України, за поданням якого його було призначено, дискредитує чинну державну владу України, яку, до речі, було обрано в наслідок повалення громадянським суспільством недемократичного, злочинного режиму ОСОБА_6, створює сприятливі умови для реваншу представників колишньої влади, суттєво загрожує стабільності в Харківському peгіоні та в Україні в цілому.»

Колегія суддів і в цьому епізоді погодилася із висновками суду першої інстанції про те, що зміст вказаної інформації порочить ділову репутацію Харківської ОДА, оскільки стиль викладення є звинувачувальний та дискредитує, базується на інформації, яка завідомо не відповідає дійсності, оскільки не підтверджена будь-якими достовірними доказами того, що громадськість є занепокоєною щодо видання цих розпоряджень головою Харківської ОДА. Жодних звернень до обласної державної адміністрації від громадськості щодо зазначених розпоряджень ( їх незаконності, порушення способу або меж їх видання) не надходило, вказані розпорядження не оскаржені та не скасовані в установленому законом порядку, ця інформація направлена на приниження честі та гідності голови обласної державної адміністрації.

В результаті колегія суддів розцінила зміст відкритого звернення не як оцінку діяльності Харківської ОДА або її голови ОСОБА_4, а як фактичні дані про порушення зазначеними особами законодавства та моральних принципів, направлені на приниження ділової репутації позивача.

Така оцінка ґрунтується на тлумаченні колегією суддів ст.ст. 34, 40 Конституції України, ст. 10 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р., ратифікованої Законом України від 17.07.97 р. N 475/97-ВР, з яким я також не можу погодитися.

Обмеження передбаченого Конституцією України та вказаною нормою міжнародного договору права кожної людини на отримання та поширення інформації, яка має важливе суспільне значення, вільне вираження своїх поглядів і переконань, критики керівника місцевого органу державної влади, висловлювання своєї думки в процесі обговорення питань стосовно громадського контролю за діяльністю публічних осіб такого рівня, що становить суспільний і громадській інтерес, що є однією з найважливіших свобод людини, можливо лише згідно з законом, відповідно до конвенційної мети, з якою закон допускає обмеження, і в цьому контексті є необхідним у демократичному суспільстві. У даному випадку апеляційному суду слід було застосувати передбачений ч. 2 ст. 10 Конвенції трискладовий тест на обмеження гарантованого у ч. 1 вказаної статті Конвенції права.

Так, у своїй практиці Європейський суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції ( рішення 08 липня 1986 року у справі «Лігненс (Lingens) проти Австрії», заява №12/1984/84/131, параграф 46).

Аналізуючи наслідки засудження заявника за наклеп, які відбулися внаслідок такого втручання держави у здійснення свободи поглядів, Європейським судом з прав людини була викладена правова позиція, що таке втручання суперечить Конвенції, якщо воно не відповідає вимогам пункту 2 статті 10. Тому необхідно визначати, чи було втручання "встановлене законом", чи мало мету або цілі, законні з точки зору пункту 2 статті 10 і було "необхідним в демократичному суспільстві" для досягнення цієї мети або цілей. Прикметник "необхідний" у значенні пункту 2 статті 10 передбачає наявність "нагальної суспільної потреби" (п. 35, 39).

У зв'язку з цим у п. 41 вказаного рішення Європейський суд нагадав, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить

одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року по справі ««Українська Прес-Група» проти України», заява № 72713/01 була наведена правова позиція про те, що навіть якщо висловлення є оціночним судженням,

пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (див. рішення від 24 лютого 1997по справі DeHaes Gijsels v. Belgium, Reports of Judgments and Decisions 1997-I, стор. 233-34, стор. 236, параграф 47).

У п. 45 вказаного рішення Європейський суд з прав людини повторив, що це втручання становитиме порушення статті 10 Конвенції, якщо воно не підпадатиме під одне з виключень, встановлених параграфом 2 статті 10 Конвенції (див. рішення у справі Handyside v. the United Kingdom, від 7 грудня 1976, Серія А, N 24, стор. 21, параграф 43). Тому по черзі має розглядатися, чи було втручання у цій справі "визначене законом", чи переслідувало воно мету/цілі, яка/які є законною/законними відповідно до параграфа 1 статті 10, та чи було воно "необхідним у демократичному суспільстві" задля досягнення зазначеної мети.

При цьому у п. 46 вказаного рішення Європейський суд зазначив, що слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. У зв'язку з цим Європейський суд зауважив, що факти, на яких пан Лінгенс грунтував свої оціночні судження, були незаперечними, як і його добросовісність. Національний закон, на підставі якого був засуджений заявник за наклеп, покладав на заявника тягар доведення правдивості оціночних суджень, оскільки цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції. Відповідно у п. 47 вказаного рішення Європейський суд вказав, що таке втручання у здійснення паном Лінгенсом свободи вираження поглядів не було "необхідне у демократичному суспільстві... для захисту репутації... інших осіб"; воно не відповідало поставленій законній меті. Відповідно, було порушення статті 10 Конвенції.

Аналізуючи зміст газетних публікацій стосовно діючих політиків та рішення національних судів про визнання цих публікацій неправдивими та стягнення моральної шкоди Європейський суд з прав людини в рішенні ««Українська Прес-Група» проти України» сформулював правову позицію, за якою політики, обираючи свою професію, залишили себе відкритими для суворої критики і пильного нагляду; це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві. Беручи до уваги відповідні тексти в цілому і зважуючи конфліктні інтереси, Європейський суд з прав людини знайшов, що українські суди, які не розрізнили факти і критичні твердження, оціночні судження, використані в ході політичної риторики стосовно професійної діяльності політиків, які не підлягають доведенню, перейшли межу розсуду, надану національним органам Конвенцією.

Визнання заявника винним у наклепі було вочевидь непропорційним меті, що переслідувалась. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що оскаржуване втручання не відповідало нагальній суспільній необхідності, яка б переважувала інтерес суспільства у законній політичній дискусії щодо передвиборчої кампанії та політичних фігур, залучених до неї. Крім того, стандарти, що застосовувалися українськими судами в цій справі, не узгоджувалися з принципами, зазначеними у статті 10, а пояснення, які використовувалися для виправдання втручання, не можуть вважатися "достатніми". Відповідно, мало місце порушення статті 10 Конвенції (п.п. 66-70 вказаного рішення ««Українська Прес-Група» проти України»).

У п. 47 рішення Європейського суду з прав людини від 10 серпня 2006 року по справі «Ляшко проти України» (заява № 21040/02), яка стосувалася кримінального засудження за публікації у пресі, стосовно вимоги пропорційності обмеження гарантованого ст. 10 Конвенції права зазначено про необхідність перевірки, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем.

В цьому контексті для перевірки надмірності застосованої термінології Суд у вказаному рішенні з'ясовував, чи були написані статті автором з питань серйозного суспільного інтересу та стосувалися публічних осіб та політиків, п. 56.

Крім того, в контексті суб'єктного складу сторін та обставин цієї справи прецедентне значення має правова позиція Європейського суду з прав людини, яка викладена у рішенні від 17 лютого 2015 року по справі «Гусева проти Болгарії» (заява №6987/07), згідно до якої національним судам при застосуванні трискладового тексту п. 2 ст. 10 Конвенції слід зважати на суспільне значення права отримувати інформацію, яка становить загальний інтерес. В цьому контексті найбільш обережного та уважного вивчення потребують випадки, коли заходи, застосовані органами влади, у тому числі судом, можуть потенційно розхолодити участь преси, а також недержавних організацій, які можуть бути охарактеризовані як суспільні «сторожові пси», в публічних дебатах з питань правомірної суспільної стурбованості.

При цьому колегія суддів не надала належної оцінки змісту відкритого звернення від 31.07.2015 року голови Координаційної ради ГС «Харківська громадська люстраційна палата», в якому громадська організація доводить до відома перших осіб Держави свою оцінку діяльності Голови Харківської ОДА п. ОСОБА_4 в контексті його негативної реакції на ініціативу про громадянську люстрацію, а також критикує розпорядження голови Харківської ОДА стосовно важливих для суспільства Харківщини питань землеустрою та звільнення від податків.

Той факт, що ГС «Харківська громадська люстраційна палата» була зареєстрована в якості юридичної особи лише з 12.05.2015 року не свідчить про неправдивість інформації про те, що ОСОБА_4 відмовився від проходження громадської публічної люстрації і не визнавав рішення «Харківської громадської люстраційної палати», за яким він не пройшов публічну люстрацію, що він фактично підтвердив у своєму інтерв'ю, яке перебуває у публічному доступі в мережі Інтернет як це вбачається із наданих до матеріалів справи розпечатаних матеріалів, режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 62-69). Відповідачі також надали докази того, що п. ОСОБА_4 особисто заповнив та розмістив для вільного доступу на сторінці ХОДА в Facebook люстраційну заяву ГС «ХГЛП», режим доступу в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 62-63).

Колегія суддів не взяла до уваги, що згідно з наданих відповідачем копій установчих документів ГС «Харківська громадська люстраційна палата» - громадське об'єднання, було зареєстровано в якості юридичної особи Харківський міським управлінням юстиції 12.05.2015 року, але до цього аналогічну громадську діяльність здійснювала без створення юридичної особи громадська спілка - Харківська громадська люстраційна палата (ХГЛП), яка діяла відповідно до Положення, затвердженого Загальними зборами учасників 28 серпня 2014 року, в якому передбачено процедура громадської люстрації та подання люстраційної заяви. Головуючий установчих зборів був ОСОБА_2 (а.с. 88, 105-113).

Згідно до Статуту ГС «Харківська громадська люстраційна палата», затвердженого рішенням Установчих зборів засновників від 17 березня 2015 року, зареєстрованим (легалізованим) Харківський міським управлінням юстиції 12.05.2015 року, ГС «Харківська громадська люстраційна палата» є добровільним самоврядним неполітичним неприбутковим громадським об'єднанням, об'єднує інститути громадянського суспільства, здійснює свою діяльність переважно на території міста Харкова і Харківської області. Спілка є юридичною особою з моменту її реєстрації. Метою діяльності Спілки є, зокрема, сприяння розвитку громадянського суспільства в Україні, цивілізованих відносин між громадянами і публічною владою, створення умов для реалізації громадянами конституційного права на участь в управлінні державними справами; координація взаємодії інститутів громадянського суспільства, незалежних засобів масової інформації з органами публічної влади; сприяння діяльності державних органів, на які покладено функції здійснення люстрації органів публічної влади в порядку, визначеному законом; висловлювання громадської думки під час здійснення люстрації. Основними напрямами діяльності спілки є: здійснення постійного громадського контролю за процесом очищення влади, за формуванням персонального складу та діяльністю органів публічної влади та місцевого самоврядування, керівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій міста Харкова і Харківської області з метою сприяння відстороненню від (недопущення до) посад в органах публічної влади осіб, які скомпрометували себе своїми протиправними, антидемократичними діями і рішеннями; здійснення моніторингу та аналізу інформації, ятка міститься у відкритих джерелах та надходить від фізичних та юридичних осіб, щодо посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування для формування громадської думки щодо відповідності цих осіб критеріям патріотизму, порядності та професійності; публічне проведення процедур інтерв'ювання, опитування, обговорення осіб, які займають, або претендують на зайняття посад в органах державної влади та місцевого самоврядування, керівних посад в державних і комунальних підприємствах; взаємодія з державними органами, на які покладено функції здійснення люстрації органів публічної влади, в порядку, визначеному законом, та інформування громадськості про результати діяльності державних органів у сфері очищення влади; здійснення різних форм партнерства з органами публічної влади та інститутами громадського суспільства. Для здійснення своїх статутних цілей Спілка в установленому законом порядку має право: вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свої цілі; звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями, зауваженнями, заявами, клопотаннями, скаргами; брати участь у формуванні громадської думки шляхом виступів у засобах масової інформації, агітаційної та просвітницької діяльності (збори, мітинги, демонстрації та інші мирні зібрання) (а.с. 88-89).

Згідно до Положення про Харківську громадську люстраційну палату (ХГЛП), затвердженого рішенням Загальних зборів учасників, протокол № 1 від 28.08.2014р., Харківська громадська люстраційна палата є неформальним поза політичним об'єднанням - громадською спілкою неполітичних інститутів громадянського суспільства м. Харкова та Харківської області. Вказаним Положенням передбачені наступні цілі ХГЛП: формування патріотичної, порядної та професійної публічної влади Харківщини шляхом якісного оновлення її персонального складу за активної участі громадянського суспільства та під постійним громадським контролем, укорінення в діяльності органів публічної влади Харківщини фундаментальних цивілізаційних принципів демократії, верховенства права і належного управління; усебічне сприяння всіма можливими легальними засобами формуванню патріотичної, порядної та професійної публічної влади в Україні шляхом якісного оновлення її персонального складу, застосуванню державних люстраційних процедур; координація зусиль та координація дій інститутів громадянського суспільства у проведенні громадської люстрації органів публічної влади, у тому числі відсторонення від посад в органах публічної влади осіб, які скомпрометували себе своїми протиправними, антидемократичними діями та рішеннями. Завданням ХГЛП було проголошено: здійснення постійного громадського контролю за діяльністю органів публічної влади м. Харкова та Харківської області, використання всіх можливих легальних механізмів усунення з посад та недопущення призначення на посади в цих органах осіб, що скомпрометували себе своїми антидемократичними, протиправними діями та рішеннями: надання Люстраційного висновку щодо осіб, які обіймають посади в органах публічної влади м. Харкова та Харківської області, які претендують на обіймання цих посад. Люстраційний висновок - це остаточне рішення Журі ХГЛП щодо відповідності конкретної особи критеріям патріотизму, професіоналізму, порядності, критерію «відкритості перед громадянським суспільством», та можливості (неможливості) обіймання нею посад в органах публічної влади м. Харкова та Харківської області, яке ухвалюється на основі максимально об'єктивної, незалежної та публічної перевірки та оцінки інформації про цю особу. Координаційна рада ХГЛП є постійно діючим координаційним робочим органом цієї громадянської спілки. Головою установчих зборів ХГЛП, які відбулися 28 серпня 2014 року, був відповідач ОСОБА_2 (а.с. 105-114).

Відповідачі на підтвердження правдивості наведеної у відкритому зверненні інформації надали роздруківку розміщеної в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_5 року на сайті Радіо Свобода статті ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_6», в якій зазначено про те, що голова Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 не визнає рішення «Харківської громадської люстраційної палати», за яким він не пройшов публічну люстрацію. 12 членів журі «люстраційної палати» вважають, що ОСОБА_4, проігнорувавши громадську люстрацію, тим самим продемонстрував свою закритість та байдужість до процесу очищення влади. Натомість, ОСОБА_4 висловив сумнів у компетентності громадських експертів люстраційного журі, і сам захід назвав «дешевим шоу» У вказаній статті зазначено, що вже третій день місцеві політики, народні депутати з «Народного фронту», радники голови обладміністрації та звичайні інтернет-користувачі у «Фейсбуці» і блогах обговорюють вердикт журі «Громадської люстраційної палати». У статті наведена цитата координатора журі «Громадської люстраційної палати» ОСОБА_11: «Виходячи з того, що голова Харківської ОДА ОСОБА_4, незважаючи на неодноразові письмові звернення «Харківської люстраційної палати», не проявив відкритості, не скористався можливістю відкритого діалогу із громадянським суспільством в особі громадського журі та не скористався можливістю надати достатню інформацію про свою професійну діяльність, журі ухвалило рішення, що ОСОБА_4 не пройшов процедуру громадської люстрації» Далі в статті зазначено, що історія з люстрацією, ініційованою громадськістю Харкова, бере свій початок ще з 2-го дня після призначення на посаду голови Харківської ОДА. Тоді, на початку лютого, під час зустрічі з кількома десятками представників громадських об'єднань він пообіцяв пройти публічну процедуру люстрації. Згодом керівник області на офіційній сторінці ОДА у «Фейсбуці» Оприлюднив власноруч заповнену люстраційну заяву, чим вчергове підтвердив згоду на проходження процедури, запропонованої «Люстраційною палатою».

Координаційна рада «Харківська громадська люстраційна палата» ухвалила рішення про призначення процедури на 24 липня. Того дня у призначений час журі почало роботу без головного учасника громадської люстрації. ОСОБА_4 за кілька годин до зібрання палати повідомив Радіо Свобода, що не зможе прийти через велику зайнятість. А у неділю, після оприлюднення вердикту, очільник Харківщини назвав це голосування «дешевим шоу». «У мене немає часу на шоу. Ми працюємо!», - наголосив напередодні Радіо Свобода ОСОБА_4. Попри порожнє крісло, де мав сидіти ОСОБА_4, журі озвучило запитання, адресовані очільнику області - про проведення тендерів, реформ в області, антикорупційну діяльність, плани розвитку сільського господарства та політики. Також у ОСОБА_4 хотіли поцікавитися як у представника президентської команди, кого може запропонувати демократична проукраїнська команда на посаду мера на противагу нинішньому міському голові ОСОБА_12. Натомість, директор департаменту масових комунікацій Обладміністрації ОСОБА_5 не розумів, чому його шеф мав особисто відповідати на запитання журі, якщо всі відповіді можна знайти в численних інтерв'ю ЗМІ та в публічних звітах ОСОБА_4. До того ж у ОСОБА_14 є претензії до складу громадського журі та їхньої компетенції. «Не вважаю її (люстрацію-ред.) об?єктивною. Ви мені не дозволили як представникові обладміністрації, дати якісь пояснення після запитання журі. Позиція, що тут висловлюється стосовно того, що за підсумками люстрації особа має бути відсторонена від влади чи не відповідає зайнятій посаді, то тут теж питання неоднозначне, бо, нікому не кажу в образу, але це думка не всієї громади регіону, це думка конкретного кола, що тут присутнє», - вважав ОСОБА_14. До того ж, твердив ОСОБА_14, у нього на деяких членів журі є компромат. Представник ОДА звинуватив «Громадську люстраційну палату» в тому, що у її складі є громадські активісти з комуністичним минулим. ОСОБА_15, якого мав на увазі чиновник з обладміністрації, не приховує, що свого часу був членом КПРС. Колеги по журі кажуть, утім, що колишній народний депутат ОСОБА_15 «відстояв весь Євромайдан у Харкові і справжній патріот Харкова».

Після засідання «Люстраційної палати» ОСОБА_4 заявив Радіо Свобода, що результатів громадської люстрації не визнає, бо це «думка певних представників громади, до якої чимало запитань морального сенсу. «На території Харківської області більше 2000 громадських організацій. В цілому в Україні 200 організацій, що серед своїх цілей мають люстрацію. На жаль, це обернулося на гру. Тут ще й треба говорити про те, хто ще кого повинен люструвати. Там у журі є член КПРС, там і член партії ОСОБА_16, там і люди, що мають проблеми з кредитами, і вони не повернені, і люди, що набрехали вкладникам в різних проектах, там різні люди. Є гідні люди, але я не знаю, як вони туди потрапили. Питання в тому, що у мене немає часу на участь в шоу», - наведено в статті коментар ОСОБА_4. (а.с. 64-69).

Публічна дискусія, яка виникла з приводу необхідності проходження громадської люстрації головою Харківської ОДА п. ОСОБА_4, до якої долучилися як сам голова Харківської ОДА п. ОСОБА_4, так і інші автори, зокрема директор департаменту масових комунікацій Харківської ОДА п. ОСОБА_5 а також - п. ОСОБА_8, про що були надані докази відповідачем у вигляді роздруківки з мережі Інтернет, режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 , - є підтвердженням суспільного інтересу до цієї події (а.с. 68-69, 80-81).

Таким чином, вказані матеріали справи свідчать, що зазначені у абз. 3-9 відкритого звернення відомості стосовно обставин проходження головою Харківської ОДА громадської люстрації не можна вважати необґрунтованими, такими що не мали фактичних підстав. За своїм змістом цю інформацію необхідно розцінювати, як висловлюванням думки громадської організації, критикою поведінки керівника органу місцевого самоврядування стосовно громадської організації, а твердження про невідповідність дій посадової особи положенням Закону України «Про звернення громадян» мають оціночний характер.

Колегія суддів не взяла до уваги, що позивачі не заперечували правдивість наведених в абз. 10, 11 відкритого звернення фактів про зміст виданих Головою Харківської ОДА розпоряджень, яка по справі доведена. Вони не були згідні з тим, яку оцінку і значення їм було надано громадським об'єднанням у своєму зверненні, що є оціночним судженням і перебуває в межах права на свободу слова. Абзац 12 відкритого звернення на мою думку є також лише оцінкою публічної діяльності Голови Харківської ОДА, з якою він може не погоджуватися, спростовувати, вступити з цього приводу у публічну дискусію, викладати свої аргументи, але поширення такої критики є складовою частиною свободи слова, яка разом із діловою репутацією також захищається законом, що потребує від суду зважування цих прав в інтересах демократичного суспільства, у світлі обставин конкретної справи.

Вищевказані матеріали справи свідчать про наявність у суспільстві значного інтересу до прозорого формування органів публічної влади, питання громадського контролю за їх діяльністю, у тому числі за допомогою процедур громадської люстрації, як однієї із форм цивілізованої дискусії між громадянським суспільством та органами державної влади, що викликає у суспільстві значний інтерес.

Саме про таку мету йдеться у останньому абзаці відкритого звернення до вищих посадових осіб Держави, в якому керівнику органу місцевого самоврядування на підставі вищевикладених фактів щодо взаємодії із громадськістю у питанні громадської люстрації, видання розпоряджень стосовно землеустрою та звільненню від податків - дається оцінка діючим громадським об'єднанням, яке відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» об'єднує фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

В ньому зазначено, що ГС «Харківська громадська люстраційна палата» просить вищих посадових осіб Держави розглянути питання про можливість та доцільність подальшого перебування п. ОСОБА_4 на посаді голови Харківської обласної державної адміністрації (а.с. 7).

Таким чином, колегія суддів не звернула уваги на соціальний контекст і суспільне значення такого звернення, оскільки згідно до ст.ст. 6, 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, у тому числі з вирішення питань бюджету, фінансів та обліку, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. При цьому адресати вказаного відкритого звернення відповідно до ст.ст. 8, 9 вказаного Закону України мають вплив на голову місцевих державних адміністрацій: вони призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України, їх повноваження можуть бути припинені Президентом України з визначених в цьому законі підстав, зокрема при порушенні ними Конституції України, законів України, порушення вимог несумісності, висловлення недовіри двома третинами від відповідної ради.

Наведені у відкритому зверненні вислови на адресу Голови Харківської ОДА є подекуди різкими, наявні в ньому порівняння та пропозиції можуть викликати обурення і незгоду, однак публічна особа і політик такого рівня після призначення посаду повинний бути готовий до такої критики і у разі своєї незгоди має право на відповідь, передбачене ст. 277 ЦК України. Той факт, що ГС «Харківська громадська люстраційна палата» не представляє всю громадськість Харківщини не позбавляє її гарантованого конституцією України та нормами міжнародного права на виявлення поглядів від імені тих громадян і громадських організацій, які об?єдналися з легітимною метою. Важливі питання, які були викладені у відкритому зверненні, широко обговорюються у суспільстві, що є загальновідомими обставинами, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування.

В контексті встановлених судом обставин справи та відповідно до статті 10 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р., ст.ст. 34 Конституції України, ст. 270 ЦК України кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, вільно одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Відповідно до вказаного права ст. 40 Конституції України передбачає, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Вказане право на поширення інформації у світлі обставин цієї справи може бути обмежене державою лише з передбачених ст. 94 ЦК України підстав та відповідно до положень, які містяться у ч. 2 ст. 34 Конституції України, ст. 274 ЦК України про можливість втручання у здійснення цього конституційного права, його обмеження, - лише у випадках, передбачених Конституцією України, у даному випадку для захисту репутації або прав інших людей.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 10 вказаної Конвенції, яка в силу ст. 8 ЦПК України та передбаченого у ст. 8 Конституції України принципу верховенства права має вищу юридичну силу, здійснення передбачених ч. 1 ст. 10 Конвенції свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або покарання, які встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві для захисту репутації або прав інших людей.

Виходячи з наведеного, застосоване апеляційним судом у даній справі для захисту ділової репутації органу місцевого самоврядування обмеження права громадського об?єднання висловлюватися з приводу важливих для всієї громади Харківської області питань щодо діяльності керівника та посадових осіб цього державного органу, що є необхідним елементом цивілізованого діалогу влади із суспільством, на мою думку є непропорційним втручанням у гарантовані Конституцією України та ст. 10 Конвенції право на свободу виявлення поглядів.

Суддя:

В.Б.Яцина.