Справа №589/5325/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1338/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій»

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А :

24 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнивши (а.с. 84 - 85), обгрунтовувала тим, що з 26 серпня 1986 року по 27 липня 2015 року працювала на посаді вчителя у Комунальному лікувально-профілактичному закладі Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» та відповідно до ст. 38 КЗпП України у звязку із виходом на пенсію її було звільнено. Посилаючись на те, що у день звільнення відповідачем не було проведено виплату усіх належних сум, позивачка просила суд стягнути на її користь:

- грошову компенсацію за невикористані нею 19 днів щорічної основної відпустки у розмірі 1686,59 грн.;

- 20 % надбавку як педагогічному працівнику за період з 01 січня 2010 року по 01 вересня 2011 року у розмірі 4794,99 грн.;

- заборгованість з доплати за класне керівництво у розмірі 20% посадового окладу у сумі 291,31 грн.;

- заборгованість з підвищення до посадового окладу у розмірі 30% окладу за період з 01 січня 2005 року по 01 жовтня 2006 року у розмірі 2115,39 грн.;

- заборгованість з виплати індексації заробітної плати за період з 01 січня 2014 року по 01 червня 2015 року у сумі 1764,21 грн.;

- середній заробіток за весь час затримки кінцевого розрахунку по день постановлення рішення у справі.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» на користь ОСОБА_3:

- 1225,84 грн. індексації заробітної плати за період з січня 2014 року по червень 2015 року включно;

- 16654,4 грн. середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення без утримання податку й інших обов'язкових платежів;

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі Комунальний лікувально-профілактичний заклад Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення суду у розмірі 16654,40 грн. та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині. При цьому зазначає, що причиною невиплати в повному обємі індексації заробітної плати стала відсутність бюджетних асигнувань на фінансування витрат на індексацію. Вказує, що усім працівникам індексація виплачувалась однаково пропорційно у відсотковому співвідношенні, бюджетом закладу на 2015 рік на індексацію було передбачено 105,3 тис. грн., які повністю виплачені у травні 2015 року, а починаючи з червня вона не виплачувалась.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що індексація є складовою частиною заробітної плати, невиплата якої є обмеженням трудових прав позивачки, тому стягнув на її користь частково невиплачену суму індексації заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Суд вважав, що підстави для задоволення інших вимог відсутні.

Рішення суду в частині відмови у позові не оскаржується.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним і обґрунтованим є рішення, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Перевіряючи доводи сторін встановлено, що позивачка з 26 серпня 1986 року по 30 серпня 2011 року та з 01 жовтня 2011 року по 27 липня 2015 року працювала на посаді вчителя у Комунальному лікувально - профілактичному закладі Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» та відповідно до статті 38 КЗпП України її було звільнено у звязку із виходом на пенсію (а.с. 3).

Згідно з Положенням про загальноосвітню школу І ІІІ ступенів Комунального лікувально - профілактичному закладі Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій», затевердженим головним лікарем 12 січня 2012 року, школа є структурним підрозділом санаторію, підпорядковуються Управлінню охорони здоровя облдержадміністрації та знаходиться на його бюджеті (а.с. 65-73).

З розрахунку індексації заробітної плати вбачається, що у період з січня 2014 року по червень 2015 року позивачці нарахована індексація у розмірі 2520,65 грн., а фактично було виплачено за цей період 1294,81 грн. (зворот а.с. 35 36).

Таким чином встановлено, що при звільненні позивачки з роботи їй не було виплачено 1225,84 грн. індексації заробітної плати.

Згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. N 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713.

За цих умов, суд вірно вирішив питання про стягнення недоплаченої заробітної плати у вигляді індексації.

Доводи апеляційної скарги про відсутність коштів на індексацію заробітної плати, оскільки сума індексації збільшувалася у звязку із постійним зростанням коефіцієнтів, а кошти на ці виплати не передбачені бюджетом закладу не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки відсутність коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 3 липня 2013 р. у справі № 6-64цс13.

Крім того, відповідно до п.п. 1.6, 5.6 Статуту комунального закладу фінансування закладу проводиться за рахунок місцевого (обласного) бюджету, а для забезпечення організації і здійснення своєї діяльності в санаторії ведеться в установленому порядку та затверджується кошторис доходів та видатків.

Відповідач не надав належних доказів того, що у місцевому бюджеті гроші на виплату індексації заробітної плати були відсутні.

У звязку з наведеним, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статтю 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» доповнено частиною шостою наступного змісту «Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Таким чином, часткова невиплата індексації заробітної плати при звільненні є підставою для застосування ст. 117 КЗпП України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з визначеним судом розміром середнього у сумі 16654,40 грн., виходячи з наступного.

Із довідки про доходи позивачки (а.с. 32) вбачається, що її середньоденна заробітна плата становить 148 грн. ((2978,94+2795,30):39), а не 74,02 грн. як зазначив суд першої інстанції, кількість робочих днів за період з 27 липня 2015 року по 17 червня 2015 року становить 225 днів, а тому розмір середнього заробітку складав би 33300 грн. (148х225), а не 16654,40 грн. які стягнуті рішенням суду.

Наведений розмір середнього заробітку позивачки відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з подальшими змінами.

Враховуючи пропорційність задоволених вимог, а саме те, що позивачка заявляла пять матеріальних вимог, які б давали підставу для застосування ст. 117 КЗпП України, на загальну суму 10652,50 грн., із яких частково задоволена лише одна - про стягнення 1225,84 грн. індексації заробітної плати, що становить 11,5 % від заявлених вимог, тому колегія суддів вважає за справедливе застосувати принцип співмірності та зменшити розмір відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку, визначивши його у сумі 3831 грн., тобто 11,5 % від нарахованого середнього заробітку у розмірі 33300 грн.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-113цс15 від 27 квітня 2016 року та № 1207цс16 від 06 липня 2016 року. Згідно з якою застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

При цьому колегія суддів враховує і інші обставини, а саме: необґрунтований тривалий розгляд справи та її відкладення по різним причинам, і, зокрема, за заявами позивачки в період з 11 лютого по 03 березня 2016 року, з 04 березня по 17 травня 2016 року.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення середнього заробітку зміні.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 3; 309 ч.1 п.4; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» задоволити частково, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2016 року змінити в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3831 грн. з утриманням з цієї суми податку та інших обовязкових платежів при виплаті.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -