У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Першотравеньського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, зазначивши в його обґрунтування, що 12 травня 2009 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 50 000 гривень із зобов'язанням повернути суму позики в 15-денний термін після дати повідомлення про повернення позики.

04 квітня 2012 року він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 80 000 гривень, про що останнім складено розписку із зобов'язанням повернути борг за першою вимогою.

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь суми позики у розмірі 150 000 гривень за укладеним між ними 02 січня 2014 року договором позики.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконує зобов'язань щодо повернення коштів, просив суд стягнути з нього на свою користь борг у розмірі 280 000 гривень.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Першотравеньського міського суду Дніпропетровської області

від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 230 000 гривень у зв'язку з невиконанням зобов'язань згідно розписок

від 04 квітня 2012 року, від 02 січня 2014 року, складених на підтвердження позики та в рахунок повернення понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 300 гривень, а всього 232 300 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у стягненні боргу у розмірі 50 000 гривень і передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову у розмірі 230 000 гривень, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач не виконав зобов'язань щодо повернення позики за розписками від 04 квітня 2012 року на суму 80 000 гривень та 02 січня 2014 року на суму 150 000 гривень, факт написання яких ним не заперечувався та, врахувавши відсутність у позивача документа на підтвердження укладення договору позики від 12 травня 2009 року на суму 50 000 гривень, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк