АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2285/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Міхелєвої Я.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоназаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 року по справі за позовомОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про компенсацію моральної шкоди, спричиненої прийняттям незаконних рішень та протиправною тривалою бездіяльністю його посадових осіб при виконанні ними службових обов'язків, -

встановила:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04 квітня 2015 року, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, в порядку вимог ст. 214 КПК України, він звернувся до прокурора Харківської області з заявою про кримінальне правопорушення, вчинене щодо нього прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_2 Однак, уповноважена особа прокуратури Харківської області, отримавши 04.04.2015 року заяву про кримінальне правопорушення, вчинене щодо позивача прокурором прокуратури області ОСОБА_2, в порушення вимог ст.ст.3, 19 Конституції України, і вимог ст. 214 КПК України, грубо ігноруючи вказівки наказу ГПУ № 69, маніпулюючи правовими нормами і трактуючи їх за своїм суб'єктивним розсудом, не заснованим на вимогах Конституції та КПК України, з вузьковідомчих і корпоративних інтересів, з метою відведення від юридичної відповідальності свого «колеги», навмисно не внесла протягом 24 годин заяву позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань, хоча повинна була це зробити, чим злочинно позбавила позивача конституційного права на доступ до правосуддя.

За захистом свого порушеного права він був вимушений звернутися до суду і ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова було зобов'язано відповідача внести відомості за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим підтверджено незаконну бездіяльність відповідача.

Зазначав, що для настання відповідальності, передбаченої ст.ст. 23, 1172 ЦК України, необхідно, щоб посадова чи службова особа заподіяла шкоду при здійсненні своїх повноважень, обсяг яких встановлюється відповідними правовими актами.

Вважає, що працівники прокуратури Харківської області при здійсненні своїх повноважень тривалий час злісно та навмисно не виконували вимоги діючого кримінально - процесуального законодавства України, чим заподіли позивачу тривалі і глибокі моральні страждання, що виразилися в наступному.

Позивач, будучи важко хворим і перебуваючи на обліку в онкодиспансері, змушений був виїжджати в суди.

При здійсненні вимушених поїздок в суди, де позивач викривав відповідача в винесенні незаконних рішень, у неправомірній бездіяльності, переносив глибокі моральні страждання. Він несе глибокі моральні страждання від криміналізації правоохоронних органів України, від того, що від таких дій страждає авторитет правоохоронних органів, Президента України. Він протягом тривалого часу змушений витрачати свій особистий час і звертатися до суду за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України, навмисно, грубо, цинічно та зухвало порушених відповідачем, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з родичами. Всі ці обставини вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Просив суд захистити його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю відповідача і стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди в розмірі 328 860 грн.

Рішенням Червоназаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин практику Європейського суду, ст. 6 Європейської Конвенції, положення ст.ст. 23, 1167, 1172, 1176 ЦК України. Не врахував позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 16.09.2015 р., не врахував рішення Апеляційного суду Харківської області від 01.12.2015 р. та від 13.11.2014 р. Також суд першої інстанції не дав належної юридичної оцінки доказам, які надав позивач, що підтверджують факт спричинення йому моральних страждань в результаті протиправної бездіяльності відповідача. Діючим законодавством не передбачено та заборонено розглядати заяви про кримінальне правопорушення в порядку вимог ЗУ «Про звернення громадян».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт бездіяльності відповідача, встановлений ухвалою слідчого судді від 27.04.2015 року, не є підставою для стягнення моральної шкоди, наявність якої у судовому засіданні позивачем належними та допустимими доказами не доведена.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 04.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Харківської області з заявою про вчинення злочину прокурором відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури Харківської області ОСОБА_3

09.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність прокурора шодо невнесення відомостей за його заявою від 04.04.2015 року про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Листом прокуратури Харківської області за вихідним №15/3-76-15 від 23.04.2015 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за викладеними у його заяві від 04.04.2015 обставинами.

27.04.2015 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов'язано прокуратуру Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04.04.2015 року.

Зазначена ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і була 30.04.2015 року отримана прокуратурою і виконана 05.05.2015 року шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000362, було розпочато досудове розслідування.

Постановою слідчого від 20.05.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні його потерпілим за відсутності даних про завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні скарги про скасування вказаної постанови.

16.09.2015 року кримінальне провадження № 00000362 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Є безпіставними доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи питання про заподіяння відповідачем ОСОБА_1 моральної шкоди, суд першої інстанції не дав належної юридичної оцінки доказам, які надав позивач.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у порядку вимог ст.ст. 303, 304 КПК України, позивач оскаржив бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04.04.2015 року і його скарга 27.04.2015 року була розглянута та задоволена Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Доказів протиправності дій відповідача при розгляді заяви позивача про злочин позивачем не надано.

Докази про вчинення посадовими особами органів прокуратури Харківської області будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_1 також не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що діючим законодавством не передбачено та заборонено розглядати заяви про кримінальне правопорушення в порядку вимог ЗУ «Про звернення громадян» не спростовують висновків суду першої інстанції. Ні вироку суду, ні будь-яких інших доказів про порушення працівниками прокуратури діючого законодавства суду не надано.

Висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоназаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -