Справа № 203/5107/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Авраменко А.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с. 2-5)

16.11.2015 року до спільного розгляду в межах даної цивільної справи було прийнято зустрічний позов ОСОБА_7 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим(т.1 а.с.137-140)

У судовому засіданні 02.12.2015 року до спільного розгляду в межах даної цивільної справи було прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим(т.1 а.с.162-166)

08.02.2016 року до спільного розгляду в межах даної цивільної справи було прийнято зустрічний позов ОСОБА_6 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим(т.2 а.с.77-84)

Позивач за первісним позовом у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що між позивачем та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 0 від 14.04.2008 року, за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 42 000 дол. США. Зобовязання відповідача за кредитним договором, забезпечені порукою на підставі договорів поруки, укладених між позивачем та іншими відповідачами. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яку відповідачі добровільно не погашають, тому позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року 11 519,61 дол.США та пені 6 045,07 грн., а також стягнути судові витрати (т.1 а.с. 2-5)

Позивачі за зустрічними позовами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 у своїх позовних заявах та їх представники у судовому засіданні посилались на те, що дійсно забезпеченням погашення кредиту за договором № 0/1 від 14.04.2008 року виступали договори поруки укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, а саме № 0/3 від 14.04.2008 року, № 0/4 від 14.04.2008 року та № 0/2 від 14.04.2008 року. Однак кредитні зобовязання ОСОБА_5 не виконувались з жовтня 2014 року, як зазначаэ сам банк, тобто з цього моменту у банку виникло право звернутися у шестимісячний строк до поручителів з вимогою про сплату заборгованості по кредитному договору, який відповідач прострочив, оскільки направив вимоги позивачам лише в червні 2015 року. Крім того, банком та ОСОБА_5 було відчужено нерухоме майно, яке виступало предметом іпотеки по зазначеному кредитному договору, але про цей факт не було повідомлено поручителів, що призвело до збільшення обсягу їх відповідальності. Враховуючи зазначене позивачі звернулись до суду та просили визнати зазначені договори поруки припиненими. (т.1 а.с.137-140, 162-166, т.2 а.с.77-84)

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, у задоволені зустрічних позовів просив суд відмовити, надав суду письмові заперечення в яких посилався на те, що доводи відповідачів (позивачів за зустрічними позовами) не заслуговують уваги суду оскільки відсутня наявність правових підстав, для визнання договорів поруки припиненими в зв'язку із пропуском банком шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя, оскільки у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, при цьому правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Сторони в Договорі поруки на підставі чинного законодавства та ч. 2 ст. 252 ЦК України визначили термін дії договору поруки шляхом вказівки на подію, яка має неминуче настати, тобто на повне виконання позичальником або поручителем зобов'язання по Кредитному договору. Оскільки зобов'язання за кредитним договором на сьогодні не виконано, отже підстав вважати, що договір поруки є припиненим немає, тому представник банку просив суд відмовити у задоволені зустрічних позовів.

Відповідач ОСОБА_2 та представники відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 - позивачів за зустрічними позовами заперечували проти первісного позову та просили задовольнити зустрічні позови.

Інші сторони у судове засідання не зявились, про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» ( в подальшому перейменовано в ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 42 000 доларів США, зі строком повернення кредиту 13.10.2023 року та зобовязався сплачувати протягом 30 календарних днів, починаючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 13% річних. Сторони договору визначили, що погашення кредиту буде здійснюватися періодичними щомісячними платежами, і ОСОБА_5 зобовязався сплачувати Банку щомісячно платежі за основним зобовязанням та платежі процентів за користування кредитом (т.1 а.с.6-27)

Встановлено, що зобовязання по кредитному договору № 0 від 14.04.2008 року було забезпечено заставою нерухомого майна, а саме квартири № 12а в буд. 14 по вул. Фрунзе у м. Дніпропетровську, що підтверджується копією договору іпотеки № 0/1 від 14.04.2008 року та п.2.1 кредитного договору (т.1 а.с.8, 114-115)

Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 0/3 від 14.04.2008 року, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_5 своїх обов'язків за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, що підтверджується копією зазначеного договору (т.1 а.с. 31-32).

Також встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 0/2 від 14.04.2008 року, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_5 своїх обов'язків за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, що підтверджується копією зазначеного договору (т.1 а.с. 29-30).

Крім того, встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/4 від 14.04.2008 року, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_5 своїх обов'язків за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, що підтверджується копією зазначеного договору (т.1 а.с. 33-34).

Також встановлено, що у ОСОБА_5 перед ПАТ «УкрСиббанк» виникла заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року, яка станом на 19.08.2015 року становила 11 519,61 дол. США, що за курсом НБУ на час розгляду справи становить 299 103,94 грн. та складається з заборгованості за кредитом 260 891,01 грн., заборгованості по відсоткам 32 167 грн., пені 6 045,07 грн., оскільки ОСОБА_5 до 25.02.2014 року не вніс черговий платіж та припинив обслуговувати кредит, ці обставини підтверджуються розгорнутим розрахунками заборгованості (т.1 а.с.25, 48)

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 та не запереченням даного факту позивачем за первісним позовом, 05.09.2014 року було припинено іпотеку та реалізовано предмет іпотеки, а саме квартиру № 12а в буд. 14 по вул. Фрунзе у м. Дніпропетровську, що підтверджується копією Додаткової угоди № 1 від 09.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14.04.2008 року, копією договору купівлі-продажу від 05.09.2014 року та витягу від 05.09.2014 року (т.1 а.с.18, 114-115, т.2 а.с.3-11)

Встановлено, що 03.06.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» направлялись вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості по кредитному договору № 0 від 14.04.2008 року, що підтверджується копіями даних вимог(а.с.37-46)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами договору позивач зобовязується надати кредит шляхом видачі готівки через касу. Відповідач має перед позивачем зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, а позивач за умовами договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобовязань, передбачених умовами даного договору, на свій розсуд вимагати від останнього дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування.

Розділом 4 кредитного договору № 0 від 14.04.2008 року, передбачено відповідальність перед позивачем у вигляді сплати пені та штрафних санкцій у відповідних випадках порушення зобовязань, передбачених умовами даного договору.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Відповідно до п.3.3 кредитного договору позивальник повертає кредит та сплачує банку передбачені договором платежі щомісячно до 10 числа кожного місяця.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з умовою п.2.2 договорів поруки № 0/3 від 14.04.2008 року, № 0/4 від 14.04.2008 року та № 0/2 від 14.04.2008 року у випадку невиконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за основним договором Банк має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителів, які зобовязана виконати їх протягом 10-ти робочих днів з дати відправлення їй такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом перерахування коштів у розмірі, визначеному п.1.3 договору поруки на рахунки, вказані Банком. Відповідно до п.5.3 договору поруки позивач та Банк домовились, що дотримуються загальних умов щодо строків позовної давності, а п.5.4 договору передбачено, що всі спори, які можуть мати місце, вирішуються шляхом проведення переговорів, а при неможливості досягти згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 251-252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, що також зазначено у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Зазначене суттєво впливає на початок строку виконання зобов'язання, при правильному визначенні якого починає обчислюватись строк пред'явлення вимог до поручителя.

Крім того, пред'явивши вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості, при тому що в договорі поруки не зазначено про строк його дії згідно зі ст. 252 ЦК України, кредитор, банк, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Суд враховує, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи всі докази дослідженні у судовому засіданні, суд при розгляді позовних вимог позивачів за зустрічними позовами виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що останнє погашення згідно графіку (початок порушення) за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року ОСОБА_5 відбулося 30.01.2014 року (а.с.48), тобто строк виконання кожного щомісячного зобов'язання сплив у відповідне число останнього місяця строку, в даному випадку - це 25.02.2014 року, а право вимоги у банку виникло з 26.02.2014 року. Проте вимога про дострокове погашення кредиту була направлена позичальнику та поручителям лише 03.06.2015 року, а позов пред'явлено 01.09.2015 року (а.с.2) (що є основним в обчисленні строку), тобто після шестимісячного строку для предявлення вимоги до поручителів, тому суд приходить до висновку, що відповідач протягом шести місяців, тобто до 25.08.2014 року, не предявив вимогу до поручителів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення з них кредитних коштів згідно кредитного договору № 0 від 14.04.2008 року, тому договори поруки № 0/2 від 14.04.2008 року, № 0/3 від 14.04.2008 року № 0/4 від 14.04.2008 року є припиненими з 26.08.2014 року. Враховуючи зазначене суд задовольняє зустрічні позови ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 в повному обсязі.

Крім того, суд вважає також обґрунтованими підстави позовів поручителів в частині припинення договорів поруки через збільшення обсягу відповідальності поручителів в результаті укладання ОСОБА_5 та банком Додаткової угоди № 1 від 09.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14.04.2008 року, відчуження 05.09.2014 року предмету іпотеки та неповідомлення поручителів про цей факт. Але суд не задовольняє позов на цій підставі оскільки на той момент договори поруки вже були припинені з інших підстав.

Оцінюючи всі докази дослідженні у судовому засіданні, суд при розгляді позовних вимог позивача ПАТ «УкрСиббанк» до поручителів приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача до відповідача ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року, та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання ОСОБА_5 своїх зобовязань за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а також факт наявності у позивача, за умовами укладеного між ними договору, права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в цій частині, та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.04.2008 року 299 103,94 грн. яка складається з заборгованості за кредитом 260 891,01 грн., заборгованості по відсоткам 32 167 грн., пені 6 045,07 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.1) покласти на відповідача ОСОБА_5, а позивачами за зустрічними позовами (т.1 а.с.136,161, т.2 а.с.082на ПАТ «УкрСиббанк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 509, 526, 527, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Визнати договір поруки № 0/3 від 14 квітня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 припиненим з 26.08.2014 року.

Визнати договір поруки № 0/4 від 14 квітня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 припиненим з 26.08.2014 року.

Визнати договір поруки № 0/2 від 14 квітня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 припиненим з 26.08.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 0 від 14 квітня 2008 року 299 103,94 грн. яка складається з заборгованості за кредитом 260 891,01 грн., заборгованості по відсоткам 32 167 грн., пені 6 045,07 грн. та у рахунок повернення судових витрат 2 604,83 грн., а разом 301 708,77 грн.

Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» у задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_7 у рахунок повернення судових витрат 487,20 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення судових витрат 487,20 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_6 у рахунок повернення судових витрат 487,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур