ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2154/15-ц
Провадження № 2/362/110/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Орда О.О.,

при секретарі: Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Сбербанку Росії» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулия до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО від 26.09.2009 року (далі - договір) укладеного між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 НРБ» та договору іпотеки укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 НРБ» та ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 НРБ», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 банк Сбербанку Росії» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО, згідно умов якого ОСОБА_1 відкрито кредитну лінію на суму 3 800 000,00 гривень з процентною ставкою 16,75 річних строком до 26 вересня 2013 року. Валюта кредиту гривня України. В забезпечення кредитного договору з ОСОБА_2 26.09.2006 року укладеного договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4В Згідно п.1.5 договору кредит надався на поточні потреби позичальника, аналізуючи окремі платежі у межах цього очевидно що кошти витрачалися на проведення розрахунків за товарами споживання Таким чином на цій договір поширюється дія договору «Про захист прав споживачів» (далі Закон) Згідно ст. 11 Закону кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про ряд умов, у тому числі про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача, орієнтовну вартість кредиту, проте доказів того що ЗАТ «ОСОБА_3 НРБ» належним чином виконав це зобовязання ПАТ «ОСОБА_3 Сбербанку Росії» не надав. 09 лютого між ОСОБА_1В та відповідачем було підписано додаткову угоду до оспорюваного договору, де валютою кредиту зазначено долар США, термін користування кредитом -31 місяць, Ця угода на відміну від договору кредитної лінії не підписана іпотекодавцем, при тому що ця угода істотно змінила умови договору, була прихована від іпотекодавця, а отже були порушені умови надання споживчого кредиту оскільки умови кредиту були істотно погіршені. Також в порушення Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року банком в договорі не визначено виду та предмету кожної їз супутніх послуг, що надаються споживачеві з обгрунтуванням їх вартості визначення обовязкових платежів та зборів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, субєктів оціночної діяльності, реєстраторів тощо. Крім того згідно п. 12.3 договору зазначено рахунок для обслуговування кредиту, при цьому в додатках та іншій інформації наданої банком не зрозуміло із якого рахунку здійснюються взаєморозрахунки сторін, отже зміна номеру є істотною умовою договору, оскільки впливає на чинність правочину. Отже договір іпотеки також підлягає визнанню недійсним оскільки недійсність основного зобовязання тягне недійсність правочину, яким його забезпечено.

Позивач ОСОБА_1В та представник позивачів ОСОБА_5М в судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених у ньому, також представник позивачів просила врахувати що при укладанні договору ОСОБА_1В було відкрито рахунок у гривні, весь час існування договірних відносин із банком НРБ платежі від ОСОБА_1В за даним кредитом перераховувалися на цей рахунок, проте банком в обгрунтування своїх вимог надається виписка без зазначення лицевого рахунку а отже достовірність даних встановити неможливо. Крім того банком не надано доказів виплати по додатковій угоді від 09.02.2009 року коштів, в підтвердження цього не надано заявки ОСОБА_1В на видачу траншу по кредитній лінії та платіжних документів, що свідчать про видачу коштів. При підписанні додаткової угоди не було дотримано жодних правил встановлених в локальних банківських документах а саме виходячи із дати протоколу № 21 від 09.02.2009 року ОСОБА_1 не міг подати заяву на це засідання за два дні до нього як це передбачено положенням про кредитний комітет оскільки 09.02.2009 року був понеділком а до цього не існувало самої юридичної особи( ВАТ «ОСОБА_3 банк Сбербанку Росії» зареєстровано 03 лютого 2009 року, отже додаткова угода до договору є нікчемною. З огляду на це позивачі просять визнати договір про відкриття кредитної лінії недійсним оскільки порушені вимоги законодавства про захист прав споживачів щодо усього договору, а додаткову угоду від 09.02.2009 року оскільки вона не зрозуміло із якою особою укладена та підписана особою яка не мала довіреності а відповідно і повноважень на вчинення дій. Щодо строку позовної давності заявленою відповідачем представник позивачів просила встановити що позивачами строк позовної давності не пропущений оскільки відповідачем документи надавались із затримкою та взагалі заперечується факт необхідності надання доказів, отже оскільки відповідачем так і не надано положення про кредитний комітет ЗАТ «Дочірнього банку Сбербанку Росії», платіжних документів щодо видачі коштів ОСОБА_1В, персональний склад кредитного комітету а тому ці обставини свідчать що позивач був позбавлений можливості обгрунтовано встановити порушення його прав, оскільки ці обставини встановлені тільки в процесі розгляду даної справи

Представник відповідача заперечував проти позову, оскільки під час підписання договору ОСОБА_1В був ознайомлений з істотними умовами договору, про що свідчить його підпис в договорі, кредитний договір укладено з дотриманням вимог чинного законодавства, з моменту підписання договору і до 27.04.2015 року (до моменту подання банком позову про звернення стягнення на предмет іпотеки) жодних суперечок та претензій по спірному договору не виникало, просив застосувати строк позовної давності, оскільки про порушення свого права позивач мав можливість дізнатися під час укладення договору. З приводу посилань позивача та представника позивача на обставини щодо відсутності повноважень у представника на підписання додаткової угоди, ненадання відомостей щодо виплати коштів по додатковій угоді, відсутність кредитного комітету судом не можуть досліджуватися ці обставини та позивачі не мають право на них посилатися оскільки вони не зазначені як підстави позову в даній справі та позивачі не скористалися своїм правом не змінили підстави позову, не збільшили розмір позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку

Відповідно до п.4 ст.7 Закону України « Про Національний банк» НБУ встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна.

Відповідно до ст. 1 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками

Постановою Правління Національного Банку України № і 68 від 10 травня 2007 року, затверджено Правила надання банками України інформацію споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Підпунктом 1.1 пункту 1 даних правил зазначено, що ці Правила розроблено відповідно до пункту 4 ст.7 Закону України « Про національний банк України», статей 47. 49, та 56 Закону України « Про банки та банківську діяльність», статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з метою захисту прав споживачів під час укладання договорів про надання споживчих кредитів, запобіганню завданню споживачам моральної та матеріальної шкоди через надання свідомо не достовірної інформації.

Пунктом 3.2. Постанови передбачено, що Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Підстави для визнання правочинів недійсними, передбачені Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), а не Законом України «Про захист прав споживачів».

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно- правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими (частина 5 статті 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 НРБ» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в гривнях на поточні потреби, ліміт кредитної лінії -3 800 000 00 грн строком до 26 вересня 2013 року (а.с. 5-12)

23 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 300 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

24 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 250 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

30 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 400 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

10 листопада 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 440 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

27 листопада 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 560 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

29 листопада 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 620 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

11 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 973 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

19 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 013 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

20 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 073 000 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

25 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 139 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

27 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 190 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

29 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 223 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

09 січня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 323 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

11 січня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 363 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

07 лютого 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 1 363 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

21 березня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2 093 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

29 березня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2 133 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

03 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2 233 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

01 червня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2 463 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

12 червня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО в зв'язку з отриманням позичальником кредитів за договором загальною сумою 2 513 300 00 та змінено графік повернення загальної заборгованості.

09 лютого 2009 року між позивачем та ОСОБА_1В було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 06-09-06/ФО про наступне: сторони змінюють з 09 лютого 2009 року додаток № 2 та викладають його в новій редакції та змінено графік повернення кредиту .(а.с.19-32)

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підставами для визнання недійсним укладеного між сторонами Кредитного договору позивач зазначив: невідповідність Кредитного договору вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимогам постанови Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що виразилось в ненаданні йому відповідачем у повному обсязі інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; - умови Договору є несправедливими.

Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору, встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В частині 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно п. 3.1 кредитного договору від 26.09.2009 року, укладеного між сторонами, позивач гарантує , що на момент укладення договору відсутні обставини, що обмежують його право укласти і виконати цей договір, його волевиявлення на укладення договору є вільним і відповідає його внутрішній волі, він є дієздатним та на момент укладення цього договору не існує ніяких дій /рішень з боку суду щодо визнання його недієздатним або обмежено дієздатним. Згідно п. 3.3 Договору позивач підтвердив , що до підписання цього договору він ознайомився з умовами договору, мав реальну можливість з ними ознайомитись.

Кредитним договором чітко визначені кредитні умови, а саме: мету надання кредиту (пункт 1.5); форми його забезпечення (пункт 2.1); розмір процентів за користування кредитом (пункт 1.3); суму кредиту (пункт 1.1), строк, на який надається кредит (пункт 1.4), детальний розпис загальної вартості платежів по договору, що включає в себе суми платежів по поверненню кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки (пункт 1.6 та додаток № 2 до Договору ); можливість дострокового повернення кредиту та його умови (пункт 6.8).

Таким чином, перед укладенням сторонами кредитного договору ОСОБА_3 у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі усю необхідну інформацію, передбачену ч.2 ,4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

При укладені цього Договору сторони узгодили всі його істотні умови. У Договорі зазначені сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Позивач особистим підписом засвідчив (пункт 3.3 Кредитного договору), що до підписання (перед його підписанням) Кредитного договору він уже ознайомився з умовами кредитування, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі. Виконання Банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору. На момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов'язки за договором по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом. Всі ці обставини підтверджуються поясненнями самого позивача в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, яка зазначена у частині 2 даної статті, ОСОБА_3 несе відповідальність, яка встановлена ст ст. 15 та 23 цього Закону. Тобто споживач має право на відшкодування завданих такими діями збитків, однак закон не передбачає можливості визнання недійсними у даному випадку кредитного договору.

Посилання позивача ОСОБА_1В та представника позивачів на те, що позивачам не була надана банком повна інформація про сукупну вартість кредиту не є підставою для визнання кредитного договору недійсним у розумінні ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови спірного договору містять інформацію щодо розміру процентної ставки, сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяг платежів на весь час дії договору.

Позивач при укладенні спірного договору мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами.

Щодо посилання позивачів та їх представника на те в договорі зазначено рахунок для обслуговування кредиту, при цьому з інших документів та додатків до договору не зрозуміло із якого рахунку здійснюється взаєморозрахунки сторін, а отже зміна рахунку для здійснення розрахунку та неповідомлення на які рахунки зараховуються кошти є несправедливою умовою. В матеріалах справи міститься виписка по рахунку № 59 ОСОБА_1В при цьому позивач в своєму виступі не заперечувала що при укладанні договору про відкриття кредитної лінії ОСОБА_1В було відкрито № 59, а отже ці відомості свідчать про те, що позивачу відомо про рахунок який відкрито на якого імя що не може свідчити про порушення позивачем умов кредитного договору та Закону України «Про захист прав споживачів».

Додатком № 1 «Графіку повернення кредитів» якій змінено додатковою угодою від 09 лютого 2009 року визначено термін повернення кредиту та суму повернення в гривнях.

Додатком № 2 яким визначено детальний розпис загальної вартості платежів якій змінено додатковою угодою від 09 лютого 2009 року та визначено що всі показники наведені в валюті кредиту, та сума кредиту яка підлягає поверненню зазначена в сумі 3 274 695, 00 гривень, при цьому як що брати що сума платежів визначена як еквівалент в доларах США то грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (правова позиція Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14).

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень , а не договору в цілому).

Відповідно до ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими:

1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом;

2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача;

3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки;

4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Зі змісту укладеного сторонами Договору про відкриття кредитної лінії вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до Договору внесено не було. Не містить Договір і будь-яких інших несправедливих умов.

Вся інформація щодо істотних умов кредитного договору міститься в тексті підписаного сторонами договору та додаткових умов до нього, ця інформація є чіткою і зрозумілою. Будь - яку іншу інформацію щодо форм кредитування та відмінностей між ними позивач мав можливість отримати до підписання Договору (додаткових угод) або відмовитись від підписання Договору (додаткових угод) у разі ненадання йому такої інформації.

За викладених обставин суд доходить висновку, що позивачами не доведено, що укладений Договір про відкриття кредитної лінії та додаткова угода суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів» , в зв'язку з чим підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Щодо посилань позивачів та його представника на обставини щодо відсутності повноважень у представника на підписання додаткової угоди, ненадання відомостей щодо виплати коштів по додатковій угоді, відсутність кредитного комітету судом встановлено наступне

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зазначені права сторін випливають із загального диспозитивного правила про те, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, не порушуючи при цьому прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ч. 2 ст. 15і ЦК)

Підстави позову обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які обєктивуються у поданих доказах. Верховний Суд України відзначив, що під підставами позову, які згідно зі ст. 31 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносин

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Оскільки позивачі не скористались своїми правами відповідно до ст 31 ЦПК України та не подали письмову заяву про зміни підстав позову, не збільшили розмір позовних вимог, суд обмежується дослідженням обставин якими обгрунтовуються позовна заява яка надійшла до суду та доказами які надані сторонами на підтвердження цих обставин. В звязку з чим не має підстав для визнання за заявою представника позивача факту того, що позивачем не пропущено строку позовної давності оскільки про порушення своїх прав він дізнався тільки під час розгляду даної справи.

Окрім цього, для забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору з ОСОБА_2В укладено договір іпотеки від 26.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 17319,17320

Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Оскільки суду не надано доказів того, що кредитний договір є нікчемним чи недійсним, суд не знаходить підстав для визнання договору іпотеки недійсним на підставі ч.2 ст. 548 ЦК України.

Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом, передбачений ст.. 257 ЦК України, оскільки про своє порушене право щодо ненадання йому відповідної інформації, передбаченої ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»позивач дізнався або міг дізнатися у день укладення Договору про відкриття кредитної лінії від 26.09.2009 року, або в день укладення додаткової угоди від 09 лютого 2009 року та мав можливість протягом визначеного законом трирічного строку позовної давності звернутися до суду з позовом про своє порушене право. Позивач з клопотанням про поновлення строку позовної давності до суду не звертався та доказів щодо поважності причин пропуску цього строку не надав.

За встановлених в судовому засіданні обставин позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 526, 627, 629, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

встановив:

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 банк Сбербанку Росії" про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: