АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивач звернувся із позовом, в якому зазначив, що 14 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «АКТИВ-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «АКТИВ-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0614/02, за яким останній отримав кредит у розмірі 180 000 Євро зі сплатою 15 % річних на строк до 11 червня 2010 року.

14 червня 2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки №2569, за яким ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором передав в іпотеку Банку житловий будинок жилою площею 27.50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності на підставі Договору дарування від 25.01.2007 року, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 5 за реєстровим № 5-230, який зареєстрований 05.02.2007 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в реєстровій книзі №д.45-239 за реєстровим № 810 та земельну ділянку площею 0.0785 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 23.05.2007 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06-7-02826.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2009 року у справі № 2-3876/2009 з відповідача на користь банку стягнуто 196 443.99 Євро заборгованості за кредитом, що за курсом НБ України станом на 05 червня 2009 року становило 2 107 706.50 грн., а також 1950 грн. судових витрат.

Відповідач належним чином не виконує зобов'язань за кредитним договором, тому, позивач просив у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 0614/02 від 14 червня 2007 року у розмірі 1 153 070 грн., звернути стягнення шляхом набуття права власності ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» на предмети іпотеки за вартістю 1 153 070 грн., а саме: на житловий будинок жилою площею 27.50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності на підставі Договору дарування від 25.01.2007 року, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 5 за реєстровим № 5-230, який зареєстрований 05.02.2007 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в реєстровій книзі №д.45-239 за реєстровим № 810 та земельну ділянку площею 0.0785 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 23.05.2007 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06-7-02826. Також просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати. (а.с.1-6)

Відповідач проти позову заперечував, посилався на те, що іншого житла не має, згоди на його відчуження не давав та на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». (а.с.100)

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. (а.с.133-137)

В апеляційній скарзі Банк посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що суд невірно надав оцінку доказам, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. (а.с.139-158)

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були повідомлені встановленим порядком про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений шляхом вручення повістки представнику ОСОБА_4 (а.с.179, 186-188)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з набранням законної сили Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», діє мораторій на відчуження належного відповідачу майна, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Такий висновок колегія суддів визнала помилковим враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України від 3 червня 2014 року N 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон N 1304-VII) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Встановлений Законом N 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

З огляду на вищезазначене норми Закону N 1304-VII, який набрав чинності 7 червня 2014 року, тобто до ухвалення рішення суду першої інстанції, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові від 01 липня 2015 року у справі N 6-345цс15 та від 20 січня 2016 року у справі № 6-482цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Колегія суддів перевірила та відхилила доводи позивача враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 14 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «АКТИВ-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «АКТИВ-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0614/02, за яким останній отримав кредит у розмірі 180 000 Євро зі сплатою 15 % річних на строк до 11 червня 2010 року. (а.с.7-8, 47-54)

14 червня 2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки №2569, за яким ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором передав в іпотеку Банку житловий будинок жилою площею 27.50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності на підставі Договору дарування від 25.01.2007 року, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 5 за реєстровим № 5-230, який зареєстрований 05.02.2007 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в реєстровій книзі №д.45-239 за реєстровим № 810 та земельну ділянку площею 0.0785 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 23.05.2007 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06-7-02826. (а.с.9-15)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 листопада 2009 року у справі № 2-3876/2009 з відповідача на користь банку стягнуто 196 443.99 Євро заборгованості за кредитом, що за курсом НБ України станом на 05 червня 2009 року становило 2 107 706.50 грн., а також 1950 грн. судових витрат. (а.с.20-22)

За висновком суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «ЕК «Професіонал» від 10 грудня 2013 року, вартість житлового будинку жилою площею 27.50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визначена в розмірі 308426 грн., а земельної ділянки площею 0.0785 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визначена в розмірі 844 644 грн. (а.с. 16-19)

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 листопада 2009 року, яким визнано набуття у спільну сумісну власність та визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину жилого будинку і земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Патріотів, 39, скасовано рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2012 року. (а.с.23-34)

За повідомленням начальника Київського МБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 10 травня 2016 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі вищевказаного скасованого рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 листопада 2009 року. (а.с.186)

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Розділом 4 вищевказаного Договору іпотеки врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

За пунктом 4.2 цього Договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, та реалізувати його за своїм вибором: через прилюдні торги або шляхом самостійного продажу будь-які особі-покупцеві, шляхом залишення предмета іпотеки Іпотекодержателем за собою у власність в рахунок погашення (часткового погашення) вимог по кредитному договору.

Іпотекодавець ОСОБА_1 не надав згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за іпотекодержателем.(а.с. 100)

Оскільки сторони визначили виключно позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем, Законом та договором не передбачено визнання за Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, колегія суддів, з урахуванням висновків правової позиції викладених в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, дійшла висновку про відсутність підставі задоволення позову.

З огляду на положення ч. 2 ст. 314 ЦПК України оскаржуване рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові, проте з інших підстав.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати мають бути віднесені на рахунок позивача. (а.с.1)

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/6561/2016

Унікальний номер 760/28079/14-ц

Головуючий у першій інстанції - КозленкоГ.О.

Доповідач Левенець Б.Б.