АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

22 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Мале колективне багатопрофільне підприємство «ГЕОРАД», Київська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання права на приватизацію, зобов'язання не чинити перешкоди в приватизації земельної ділянки, визнання правомірним акта встановлення та погодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, уточненим в подальшому, в якому просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,10 га. розташованою за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 згідно з їхніми частками у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1, а саме: відповідно до плану поділу земельної ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_1 виділити у користування частину земельної ділянки, точки повороту меж якої позначено літерами в дужках, тобто від (А) до (Б), від (Б) до (В) від (В) до (Г) від (Г) до (А), а ОСОБА_3 частину земельної ділянки, точки повороту меж якої позначено літерами без дужок, тобто від А до Б, від Б до В від В до А. Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію земельної ділянки в розмірі, що відповідає її частці у домоволодінні від загального розміру земельної ділянки, що знаходиться у спільному з відповідачем користуванні. Зобов'язати відповідача не чинити перешкод в здійсненні ОСОБА_1 приватизації земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 в розмірі, що відповідає частці ОСОБА_1 у домоволодінні АДРЕСА_1, а саме 1/2 від загального розміру земельної ділянки що знаходиться у їхньому спільному з відповідачем користуванні. Визнати акт встановлення та погодження в натурі (на місцевості) зовнішніх меж землекористування від 09 липня 2014 року відповідно до якого ОСОБА_1 має намір приватизувати частину земельної ділянки, точки повороту меж якої позначено літерами в дужках, а саме: від (А) до (Б), від (Б) до (В) від (В) до (Г) та від (Г) до (А).

Справа неодноразово розглядалася судом першої інстанції.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач через свого представника звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначала, що судом не враховано, що Акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження межі земельної ділянки є основним документом у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку, та обов'язковість наявності цього документу передбачена Законом України «Про землеустрій». Таким чином наслідком відсутності відомостей про погодження меж земельної ділянки є неможливість набуття апелянтом права власності на частину земельної ділянки.

Вказувала, що судом не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

ОСОБА_1 та її представники в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з підстав наведених в ній.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відхилити. Пояснив, що спірна земельна ділянка має два кадастрових номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 і фактичний її розмір становить майже 0,155 га. Йому належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, а позивачці належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, на якій і розташовані споруди, які перейшли позивачці у власність на підставі договору міни. Земельній ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить йому, не містить споруд, які б належали позивачці. Спір виник у зв'язку з тим, що в переліку земельних ділянок, які передано у приватну власність відповідно до Рішення Київської міської Ради, помилково зазначено лише один кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Треті особи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання, оскільки відповідно до положень ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1., в якому кожному належить по 1/2 частині цього будинку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Статтею 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю, а саме те, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Зокрема, вказаною статтею встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Згідно 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Ураховуючи наведене, «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами» є лише складовою кадастрової зйомки. Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки, повинен виходити не з самого факту відмови від підписання акту, а з мотивів відмови, наприклад, провести додаткову перевірку, чи має місце «накладання» ділянок.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на уникнення технічних помилок, а підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Судом встановлено, що Рішенням Київської міської ради від 6 жовтня 2011 року № 364/6580 сторонам передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 0,10 га в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожному.

Позивачем до позовної заяви долучено Викопіювання з планово-картографічних матеріалів нанесення меж земельних ділянок у кварталі НОМЕР_1 з зазначенням земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Згідно Витягу з бази даних земельного кадастру розмір земельної ділянки НОМЕР_1 становить 1108,12 кв.м. (а.с. 6).

Разом з тим, згідно переліку земельних ділянок, які передано у приватну власність відповідно до Рішення Київської міської Ради №364/6580 від 06.10.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передано у спільну часткову власність по Ѕ від 0,10 га (а.с. 8 -11).

Згідно Акту встановлення та погодження в натурі (на місцевості) зовнішніх меж землекористування від 09 липня 2014 року у ОСОБА_1 знаходиться у користуванні земельна ділянка НОМЕР_2 в межах від літери А до літери Б, а земельна ділянка від літери Б до літери В є землями Київської міської ради, що знаходяться у тимчасовому користуванні ОСОБА_3 Також в користуванні ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка в межах від літери Г до літери А (а.с. 14).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до землевпорядної організації Малого колективного багатопрофільного підприємства «ГЕОРАД» для розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яким було виготовлено відповідний акт.

Відповідач, як суміжний землевласник, відмовився підписувати акт встановлення та погодження в натурі (на місцевості) зовнішніх меж землекористування.

З матеріалів справи вбачається, що розмір земельної ділянки, визначений на плані поділу земельної ділянки НОМЕР_1, залучений позивачем до уточненої позовної заяви (а.с. 135) відповідає Витягу з бази даних земельного кадастру та становить 1108,12 га.

Саме в розмірах цієї земельної ділянки і просить позивач визначити порядок користування, не зважаючи на те, що рішенням Київської міської ради передано на приватизацію 0,10 га. Доказів на підтвердження правомірності користування земельною ділянкою поза межами 0,10 га позивачем не надано. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що план поділу земельної ділянки, запропонований позивачем знаходиться в межах користування на відповідній правовій підставі. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що наданий позивачем план поділу спірної земельної ділянки складено уповноваженою на то особою, в межах відповідних повноважень, та з урахуванням правових підстав.

Згідно журналу судового засідання від 28.01.2016 року, суд першої інстанції, відповідно до ст. 10 ЦПК України, роз'яснював сторонам наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Від проведення експертизи позивачка відмовилася.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив недоведеності позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Посилання апелянта на те, що судом не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню є необґрунтованими.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/23240/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5492/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.