№2/756/84/15
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2, про звільнення нерухомого майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2, про звільнення нерухомого майна з-під арешту. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме 18 квітня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №К-4332583), згідно якого ОСОБА_2 банком було надано грошові кошти в розмірі 250000 грн. зі сплатою 18,6 % річних у разі, якщо позичальником виконуються всі умови кредитного договору належним чином, 23,6 % у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 5.8, 5.9., 5.10. кредитного договору та у разі прострочення кінцевого терміну повернення Кредиту, 17 квітня 2017 року. Як забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат було укладено іпотечний договір від 18 квітня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 2916, де майновим поручителем виступила ОСОБА_1 Відповідно до іпотечного договору, ОСОБА_1 як іпотекодавець за іпотечним договором передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру під № 107, загальною площею 59,40 кв.м., житловою площею 41,20 кв.м., що складається з трьох кімнат та розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позивачу стало відомо, що 06.06.2013 року Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва, в особі державного виконавця Ченківського О.О. постановою № 38300969 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому й числі на іпотеку банку. Арешт та заборона на відчуження майна, що перебуває у нього в іпотеці, порушують право позивача скористатися одним із способів, передбаченим виключним переліком згідно Розділу 5 Закону України «Про іпотеку» задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки на майно, яке перебуває у іпотеці у ПАТ «Дельта Банк» накладено арешт, то виникло обґрунтоване право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, що передбачено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». На цей час зобов'язання за кредитним договором позичальником не виконуються, кредит не погашено.

Просить суд на підставі ст. 54, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 3, 4, 7 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 1, 15 Закону України «Про заставу» зняти арешт із нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, який накладений постановою про арешт на майно боржника №38300969 від 06.06.2013 року та зобов'язати ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві внести зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та треті особи про місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

18.04.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №К-4332583, за яким надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 250000 грн., з кінцевим терміном повернення до 17.04.2017 року включно.

Також, 18.04.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з вищевказаного кредитного договору, передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

За інформацією ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 30.12.2015 року вбачається, що перевіркою відомосте Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з'ясовано, що на примусовому виконанні Відділу перебував виконавчий напис за реєстровим номером 877 від 24.03.2013 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, за яким 06.06.2013 року відкрито виконавче провадження №38300969. Зазначене провадження завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», однак перевіркою його фактичної наявності в архіві Відділу встановлено відсутність останнього, у зв'язку з чим направлено копії процесуальних документів, які роздруковані з Єдиного реєстру. Додатково повідомлено, 24.04.2015 року на виконання до Відділу повторно надійшов вищевказаний виконавчий документ та 28.04.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №47371362.

Відділом ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві надана копія постанови старшого державного виконавця Лаврової Є.В. від 10.09.2014 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 877 від 24.03.2013 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборона на відчуження.

Крім того, Відділом надано копію постанови старшого державного виконавця Лаврової Є.В. від 15.09.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа на підставі п. 1. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

За ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, враховуючи, що 06.06.2013 року арешт на квартиру АДРЕСА_1 Відділом ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві не накладався, 10.09.2014 року Відділом ДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на спірну квартиру в рамках виконавчого провадження, стягувачем по якому є сам позивач, та в інтересах позивача як стягувача, а тому положення ст. 1 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження» на дані правовідносини не розповсюджується, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Крім того, слід зазначити, що позивач як сторона виконавчого провадження (стягувач) має право на оскарження дій державного виконавця Відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції м. Києві у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

З викладеного, ст.ст. 1-11, 60, 61, 74-77, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2, про звільнення нерухомого майна з-під арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов