У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

20 квітня 2016 р. м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Попович О.В.,

суддів: Гвоздика П.О., Карпенко С.О.,

Дербенцевої Т.П., МаляренкаА.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до міського комунального підприємства «Дніпровські міські теплові мережі» про спростування недостовірної інформації, за касаційною скаргою міського комунального підприємства «Дніпровські міські теплові мережі», поданою представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» (далі - МКП «Дніпровські міські теплові мережі») про спростування недостовірної інформації, яка поширена відповідачем про позивача, шляхом вчинення актів агресивної підприємницької практики та про відшкодування моральної шкоди за акт дискримінації у формі утиску.

У зазначеному позові позивачка просила:

- зобов'язати МКП «ДМТМ» спростувати твердження про те, що вона та члени її сім'ї є боржниками по відношенню до МКП «ДМТМ» шляхом надання позивачу належним чином оформленого службового документа, який свідчить про те, що вона, громадянка ОСОБА_3, та члені її сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не є боржниками по відношенню до МКП «ДМТМ» та не мають договірних відносин з МКП «ДМТМ»;

- зобов'язати відповідача відшкодувати позивачці завдану моральну шкоду в розмірі 2 000 грн, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо її чоловіка ОСОБА_5, в наслідок чого творчі здібності ОСОБА_5 суттєво погіршилися, а саме, замість трьох картин на місяць він ледве встигав створити одну картину за два місяці.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 11 жовтня 2007 року між її чоловіком ОСОБА_5 та МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» був укладений договір № 706-209098/01-Д «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води». 11 вересня 2012 року ОСОБА_5 інформував МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» про те, що він відмовляється від користування послугами зазначеного підприємства і таким чином укладений договір № 706-209098/01-Д «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води» є розірваним відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 29 договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води». У відповідь МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» повідомив ОСОБА_5 про те, що одностороння відмова від зобов'язань за договором «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води» не є підставою для несплати за централізоване опалення. Відповідач продовжує стверджувати, що позивачка разом із членами своєї сім'ї є боржниками, з чим вона не може погодитися, а тому звернулася до суду з даним позовом, в якому просила зобов'язати міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» спростувати твердження, що вона та члени її сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є боржниками, стягнувши на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 2 000 гривень.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

21 травня 2015 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким зобов'язано МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» спростувати твердження про те, що ОСОБА_3 та члени її сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є боржниками по відношенню до зазначеного комунального підприємства шляхом видачі позивачці належним чином оформленого службового документа, який би свідчив про вказані обставини та про відсутність між сторонами договірних відносин. Стягнуто з МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на користь ОСОБА_3 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі», поданій представником ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права і порушення норм матеріального права, залишити в силі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відмова в односторонньому порядку від договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого і холодного водопостачання і водовідведення не є підставою для звільнення від оплати цих послуг, оскільки договір про надання послуг може бути розірваний лише в судовому порядку. Отже дії відповідача щодо нарахування оплати за надані послуги є правомірними і підстав для спростування інформації щодо позивачки і відшкодування моральної шкоди немає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що законом дозволено відмову або розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та водопостачання в односторонньому порядку без звернення до суду, тому позов є обґрунтованим.

Проте з висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна, оскільки суди не вірно визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір по суті, не звернули уваги на те, з яким позовом звернулася до суду ОСОБА_8, що вона просила в прохальній частині позовних вимог, на норму матеріального права, за якою позивачка звернулася до суду ( ч. 7 ст. 277 ЦК України). Крім того, суди не встановили де була поширена інформація про позивача шляхом вчинення актів агресивної підприємницької практики.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не зазначив спростування недостовірної інформації у той спосіб, у який вона була поширена ( ч.7 ст.277 ЦК України).

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 « про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що згідно з положеннями статті 227 ЦК України і статті 10 ЦПК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширеної інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Також, у п. 19 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердження, чи оціночним судженням.

Таким чином, суди не встановили належним чином фактичні обставини по справі, не дали їм належну оцінку, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд першої інстанції вирішуючи спір повинен був звернути увагу на назву позову і про що просила позивачка, уточнити позовні вимоги, з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен був перевірити зазначені факти. Стягуючи моральну шкоду, суд апеляційної інстанції повинен був звернути увагу кому була спричинена моральна шкода, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю), а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зазначені обставини та норми закону не врахували суди попередніх інстанцій, що призвело до неправильного вирішення спору.

Стаття 214 ЦПК України зазначає, що під час ухвалення рішення вирішити всі питання щодо обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджувалися. Проте суди не з'ясували всі обставини по справі, а саме, хто, яку спадщину отримав після смерті власника будинку, яке майно належало спадкодавцю, правові підставі визнання незаконним рішення ради, договору купівлі-продажу, оскільки покупець є добросовісним.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу міського комунального підприємства «Дніпровські міські теплові мережі» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року скасувати. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Попович

С у д д і: П.О.Гвоздик

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

А.В.Маляренко