Справа № 169/256/16-ц
Провадження № 2/169/116/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Турак О.В.,

секретар судового засідання Луцик Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном.

Позов обґрунтований тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло вона є власником квартири за адресою: вул. Ковельська, 15/21 в смт Турійськ Волинської області. Відповідачу ОСОБА_2 належить сусідня квартира, та у їхньому спільному користуванні, а також іще двох сімей, що проживають по сусідству, перебуває балкон. Позивач стверджує, що відповідач чинить перешкоди їй у користуванні спільним балконом, а саме: у квітні 2016 року без погоджень із власниками сусідніх квартир та без жодного на те дозволу звела вертикальну перегороджувальну конструкцію у вигляді опорної стіни з піноблоків, чим незаконно відгородила собі 0.6м. балкону. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем балконом, розташованим на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку за адресою: вул. Ковельська, 15 в смт. Турійськ Волинської області шляхом знесення перегороджувальної конструкції у вигляді опорної стіни.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердила, що станом на сьогоднішній день стіна на спірному балконі демонтована відповідачем, проте позов позивач підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, ствердила, що вона дійсно у квітні 2016 року на своїй частині балкону, що перебуває у спільному користуванні чотирьох сімей, звела вертикальну перегороджувальну конструкцію у вигляді опорної стіни з піноблоків. Між тим, оскільки між сторонами виник спір, який не вдалося врегулювати мирним шляхом, вона вирішила демонтувати опорну стіну на спільному балконі, чим усунула перешкоди позивачу у користуванні спільним майном.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 2002 року позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: вул. Ковельська, 15/21 в смт Турійськ Волинської області. (а. с. 7).

Вказана квартира позивача розташована на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку та обладнана балконом, про що свідчить технічна характеристика квартири, зазначена у технічному паспорті на неї (а.с. 8-9).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 2001 року співвласником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2

Отже, сторони є власниками сусідніх квартир за адресою: вул. Ковельська, 15 в смт. Турійськ Волинської області, що обладнані спільним балконом, про що сторони в судовому засіданні не заперечували.

В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на спірному балконі звела вертикальну перегороджувальну конструкцію у вигляді опорної стіни з піноблоків.

Вказані обставини стверджуються також Актом обстеження від 18 квітня 2016 року, складеного за участю селищного голови та депутатів Турійської селищної ради (а. с. 10).

Разом з тим, станом на сьогоднішній день стіна на спірному балконі добровільно демонтована відповідачем, дані обставини визнані сторонами.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 р. № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) надано офіційне тлумачення положень статей 1, 10 Закону № 2482-ХІІ. У цьому рішенні зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Тобто, спірний балкон знаходиться в спільній сумісній власності, а відтак питання щодо згоди співвласників на будь-які перебудови вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності (спільної власності).

Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, зважаючи на відсутність між сторонами укладеного нотаріально посвідченого договору про порядок користування балконом, що знаходиться у спільній сумісній власності, кожен із співвласників має право користуватися всією частиною балкону.

З матеріалів справи слідує, що позивач не надавала згоди на здійснення відповідачем перегороджувальної конструкції у вигляді опорної стіни з піноблоків і питання щодо визначення порядку користування балконом не вирішувалося в судовому порядку, і такою перегородкою зайнято частину спільного балкону, що унеможливлювало користування цією частиною ОСОБА_1

Пунктом 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» судам роз'яснено, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу, відповідно до якої обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Таким чином, позивач як співвласник майна балкону, яким обладнана її квартира за адресою: вул. Ковельська, 15 в смт Турійськ Волинської області має право володіти і користуватися ним, і оскільки їй чинилися перешкоди у користуванні цим майном, вона мала право вимагати усунення таких перешкод.

Разом з тим, в судовому засіданні сторонами визнана та обставина, що станом на сьогоднішній день стіна на спірному балконі добровільно демонтована відповідачем, перешкоди позивачу у користуванні спільним балконом усунуті, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи те, що відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати присуджуються стороні, на користь якої ухвалено рішення, підстави для стягнення витрат по сплаті судовому збору з відповідача також відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 58, 60, 88, 209, 215 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий