Справа № 212/1836/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді - Дехти Р.В., за участю секретаря Більченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку позовного провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_4 громади в особі Жовтневої районної у місті ОСОБА_5 ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 громади в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 28.03.2016 року звернулись до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що 13 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, буд.47 (Першотравнева, 16/20). Вказане домоволодіння належало ОСОБА_6, який помер 10.08.1961 року, спадкоємцями якого була його дочка ОСОБА_7 (померла 18 лютого 2007 року), а також дружина ОСОБА_8 (померла 21 03.1969 року). Після померлої ОСОБА_8 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_7, але не оформила своїх спадкових прав, померла 18 лютого 2007 року, і після якої спадщину прийняли, але не оформили на ? частку її син ОСОБА_9, який помер 27 серпня 2007 року, спадщину після якого прийняла ОСОБА_1, а на ? частку її онука, дочка померлого 14 липня 2001 року сина ОСОБА_10, ОСОБА_11 в порядку представництва свого батька, яка змінила прізвище внаслідок шлюбу з «Коропенко» на «Аносова».

Постановою від 13 вересня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 27 серпня 2007 року чоловіка ОСОБА_9, та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої бабусі ОСОБА_7 в порядку представництва померлого 14.07.2001 року батька, ОСОБА_10, на частки житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, будинок 47 (раніше вулиця Першотравнева, 16/20) у звязку з неможливістю встановлення факту належності спадкодавцям правовстановлюючого документу на житловий будинок.

На підставі зазначеного просять суд встановити факт належності ОСОБА_6, померлому 10 серпня 1961 року, правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на будівлю місто ОСОБА_5 Ріг, виданого 20.10.1952 року Криворізьким міським житловим управлінням відділу Комунального господарства на підставі рішення виконкому міської Ради депутатів трудящих за №787 від 12.10.1952 року про право приватної власності на домоволодіння по вулиці Празькій №47 міста Кривого Рогу (раніше - вулиці Первомайській №16/20 селище Шевченко Жовтневий район міста Кривого Рогу), за громадянином ОСОБА_6.

В попередніх судових засіданнях представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила суду, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві їм необхідно для оформлення спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідачі по справі ОСОБА_4 громада в особі Жовтневої районної у місті ОСОБА_5 ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 громада в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області просили розглянути справу за їх відсутності, спір вирішити на розсуд суду.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні під час розгляду справи, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

10 серпня 1961 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві приватної власності майно, а саме: житловий будинок по вулиці Першотравнева, 16/20 міста Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлю №16/20 по вулиці Первомайській Жовтневого району міста Кривого Рогу, виданий 20.10.1952 року Криворізьким міським житловим управлінням відділу Комунального господарства. Свідоцтво видано на підставі рішення №787 виконкому Криворізької міської ради депутатів «Про встановлення права приватної власності на домоволодіння по вулиці Первомайській №16/20 селище Шевченко Жовтневий район, за громадянином ОСОБА_6».

Вулицю Первомайську у селищі Шевченко Жовтневий район було перейменовано на вулицю Празька, що підтверджується Рішенням виконкому міськради депутатів трудівників №609 від 25.10.1956 року. Домовою книгою, документами з архівної інвентаризаційної справи БТІ будинку по вулиці Празька 47 міста Кривого Рогу підтверджується зміна нумерації житлового будинку з № 16/20 на 47. Таким чином житловий будинок № 47 по вулиці Празькій міста Кривого Рогу (раніше №16/20 по вулиці Первомайській Жовтневого району міста Кривого Рогу) входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_6

Довідкою від 07 грудня 2009 року підтверджується, що ОСОБА_6 проживав і був прописаний за адресою: вулиця Празька, будинок 47 з 19 серпня 1930 року, на момент смерті з ним проживали: ОСОБА_8, дружина, ОСОБА_7, дочка, ОСОБА_9, онук, ОСОБА_10, онук.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину фактично прийняла його дочка ОСОБА_7, а також дружина ОСОБА_8.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2009 року та додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року у справі №212/7450/14ц за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області «Про встановлення факту родинних відносин» встановлено родинні відносини, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є чоловіком та дружиною, ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7, ОСОБА_8 є матірю ОСОБА_7.

20 березня 1969 року померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно довідки від 24 лютого 2014 року ОСОБА_8 проживала і була прописана за адресою: вулиця Празька, 47 міста Кривого Рогу, на момент її смерті також проживали: ОСОБА_7, дочка, ОСОБА_9, внук, ОСОБА_10, внук. Внаслідок чого ОСОБА_7 фактично приняла спадщину після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 20 березня 1969 року.

18 лютого 2007 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Довідкою від 24.02.2014 року підтверджується, що ОСОБА_7 проживала і була прописана за адресою: вулиця Празька, 47, міста Кривого Рогу з 25 січня 1932 року. На момент смерті з нею проживали ОСОБА_9, син, ОСОБА_1, невістка, ОСОБА_12, внук, ОСОБА_13, внук. Таким чином ОСОБА_9 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7

За прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_7 до нотаріуса звернулась також ОСОБА_2 у порядку представництва після смерті свого батька ОСОБА_10, померлого 14 липня 2001 року, що був сином померлої 18 лютого 2007 року ОСОБА_7.

27 серпня 2007 року помер чоловік ОСОБА_7 ОСОБА_1 ОСОБА_14, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та свідоцтва про шлюб. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння № 47 по вулиці Празькій міста Кривого Рогу.

Відповідно до статті 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного судом встановлено, що будинок № 47 по вулиці Празькій міста Кривого Рогу (раніше вулиця Першотравнева, 16/20) належав ОСОБА_6, який помер 10.08.1961 року, спадкоємцями якого була його дочка ОСОБА_7 (померла 18 лютого 2007 року), а також дружина ОСОБА_8 (померла 21 03.1969 року). Після померлої ОСОБА_8 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_7, але не оформила своїх спадкових прав, померла 18 лютого 2007 року, і після якої спадщину прийняли, але не оформили на ? частку її син ОСОБА_9, який помер 27 серпня 2007 року, спадщину після якого прийняла ОСОБА_1, а на ? частку її онука, дочка померлого 14 липня 2001 року сина ОСОБА_10, ОСОБА_11 в порядку представництва свого батька, яка змінила прізвище внаслідок шлюбу з «Коропенко» на «Аносова».

13 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, буд.47 (Першотравнева, 16/20). Проте постановою від 13 вересня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 27 серпня 2007 року чоловіка ОСОБА_9, та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої бабусі ОСОБА_7 в порядку представництва померлого 14.07.2001 року батька, ОСОБА_10, на частки житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, будинок 47 (раніше вулиця Першотравнева, 16/20) у звязку з неможливістю встановлення факту належності спадкодавцям правовстановлюючого документу на житловий будинок.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 вересня 2014 року в обґрунтування відмови зазначено, що спадкоємці надають правовстановлюючий документ на житловий будинок №47 по вулиці Празькій міста Кривого Рогу, який видано на імя ОСОБА_6, а також довідку, видану КП ДОР «Криворізьке БТІ», де зазначено, що вищевказаний правовстановлюючий документ зареєстрований за ОСОБА_8.

У архівній довідці №132743 від 14.04.2014 року, яку видало КП ДОР «Криворізьке БТІ» на нотаріальний запит №8247/02-14 від 09.04.2014 року, заначено проте, що відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Празька, будинок 47 зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстрові книзі 14-204 на імя ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності видане 20.10.1952 року згідно рішення виконкому міської Ради депутатів трудящих за №787 від 12.10.1952 року.

Проте згідно свідоцтва про право власності на будівлю №16/20 по вулиці Первомайській Жовтневого району міста Кривого Рогу (на теперішній час по вулиці Празькій, 47, міста Кривого Рогу), виданого 20.10.1952 року Криворізьким міським житловим управлінням відділу Комунального господарства на підставі рішення виконкому міської Ради депутатів трудящих за №787 від 12.10.1952 року, власником житлового будинку по вулиці Першотравнева, 16/20 міста Кривого Рогу (на теперішній час по вулиці Празькій, 47, міста Кривого Рогу) є ОСОБА_6, який помер 10 серпня 1961 року.

Пунктом 3 листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно технічного паспорту виготовленого КП ДОР «Криворізьке БТІ» станом на 29 грудня 2015 року садибний (індивідуальний) житловий будинок № 47 по вулиці Празькій міста Кривого Рогу з житлового будинку А-1 1934/1988 років побудови, літньої кухні В 1980 року побудови, погребу Г, вбиральні Д 1975 року побудови, огорожі №1, воріт №2, водоколонки І, вимощення ІІ.

Таким чином право власності у ОСОБА_8, померлої 20 березня 1969 року, на житловий будинок №47 по вулиці Празькій міста Кривого Рогу внаслідок державної реєстрації у КП ДОР «Криворізьке БТІ» не виникло. Правовстановлюючим документом, на який посилається КП ДОР «Криворізьке БТІ» в архівній довідці (а саме - свідоцтво про право власності на будівлю, видане 20.10.1952 року Криворізьким міським житловим управлінням відділу Комунального господарства на підставі рішення виконкому міської Ради депутатів трудящих за №787 від 12.10.1952 року), підтверджується право власності на житловий будинок ОСОБА_6.

Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», №5 від 31.03.1995 року, передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Частиною 4ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності.

Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Враховуючи наданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про встановлення юридичного факту належності ОСОБА_6, померлому 10 серпня 1961 року, правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на будівлю місто ОСОБА_5 Ріг, виданого 20.10.1952 року Криворізьким міським житловим управлінням відділу Комунального господарства на підставі рішення виконкому міської Ради депутатів трудящих за №787 від 12.10.1952 року про право приватної власності на домоволодіння по вулиці Празькій №47 міста Кривого Рогу (раніше - вулиці Первомайській №16/20 селище Шевченко Жовтневий район міста Кривого Рогу), за громадянином ОСОБА_6 підлягають задоволенню, оскільки ґрунтується на законні та найшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11,15,16,57,60,213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_4 громади в особі Жовтневої районної у місті ОСОБА_5 ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4 громади в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_6, померлому 10 серпня 1961 року, правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на будівлю місто ОСОБА_5 Ріг, виданого 20.10.1952 року Криворізьким міським житловим управлінням відділу Комунального господарства на підставі рішення виконкому міської Ради депутатів трудящих за №787 від 12.10.1952 року про право приватної власності на домоволодіння по вулиці Празькій №47 міста Кривого Рогу (раніше - вулиці Первомайській №16/20 селище Шевченко Жовтневий район міста Кривого Рогу), за громадянином ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. В. Дехта