АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києві від 29 грудня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року позивачі звернулись в суд з позовом до ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності.

Зазначили, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належить по 1/3 частини кв. АДРЕСА_1, загальною площею 57,80 кв. м. та житловою площею 39,80 кв.м.

Посилались на те, що ОСОБА_6 тимчасово проживала у спірній квартирі з 6 по 29 серпня 2014 року, за власним бажанням зібрала свої речі та виїхала з квартири.

Проте в період проживання вела себе недостойно, погрожувала застосуванням насильства, ОСОБА_7, особі похилого віку, матері ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3, яка також проживає та зареєстрована у спірній квартирі, перешкоджала їй користуватися майном, у зв'язку з чим у ОСОБА_7 були реальні підстави побоюватися здійснення з боку відповідачки погрози вбивством, а отже, спільне володіння та користування майном для позивачів та відповідачки є неможливим.

Окрім того, з моменту отримання в дар та набуття права власності на 1/3 частину спірної квартири 25 липня 2005 року по теперішній час відповідачка не несла витрат по утриманню нерухомості, зареєстрована й проживає за адресою АДРЕСА_2, а у її доньки на праві власності перебуває приватний будинок.

В добровільному порядку вирішити спір відповідачка відмовляється, а припинення права власності на частину квартири та сплатою її компенсації не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам родини.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 29 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, відповідачку, яка просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 22 червня 2005 року Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7 в рівних долях (а.с.7).

На підставі договору дарування, посвідченого 25 липня 2005 року приватним нотаріусом КМНО Швець JI.C. та зареєстровано в реєстрі за №12, ОСОБА_6 отримала в дар від ОСОБА_8 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Також, на підставі договору дарування, посвідченого 18 листопада 2014 року приватним нотаріусом КМНО Кравченко О.П. та зареєстровано в реєстрі за №2004, ОСОБА_3 отримала в дар від ОСОБА_8 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Відповідно до звіту проведення незалежної експертної грошової оцінки нерухомого майна, виконаного 17 листопада 2014 року ПП «Лідес Консалт», оціночна вартість 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 146030 грн. 67 коп., без ПДВ (а.с.12).

З довідки №1468 від 24 листопада 2008 року, виданої ВСП «Грушківський» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду», у спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 (а.с.13).

Разом з тим, з пояснень позивачів в судовому засіданні убачається, що ОСОБА_7 є нині покійною.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним.

Згідно положень ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

річ є неподільною;

спільне володіння і користування майном є неможливим;

таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Встановлено, що спірна квартира є ізольованим жилим приміщенням, складається із трьох кімнат, жила площа якої становить 39,80 кв.м., й 1/3 частина становить 13,266 кв. м.

Отже, частка відповідачки у спільній частковій власності є значною й її припинення завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Твердження ОСОБА_6 про відсутність у неї на праві власності іншого житла матеріалами справи не спростовані.

Відповідачка категорично заперечувала проти позбавлення її права власності на частину квартири та сплату компенсації її вартості.

Стосовно тверджень про ряд навмисних насильницький дій з боку ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_7, а саме: погроза вбивством та застосуванням насилля, що спричинить тяжкі тілесні ушкодження; неодноразова погроза помістити в психіатричний заклад; перешкода у користуванні належним майном, - колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового провадження.

Адже, матеріали справи містять лише витяг з кримінального провадження №0011038, де заявником значиться ОСОБА_7 (а.с.14).

Разом з тим, з його змісту вбачається, що 03 грудня 2014 року до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшла заява ОСОБА_7 про те, що на протязі серпня 2014 року невстановлена особа, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 висувала погрози вбивством останній проте до справи не долучено доказів, які б свідчили , що такою особою є ОСОБА_6

При цьому, колегія суддів враховує й пояснення в суді апеляційної інстанції позивачів, які зазначили про те, що ОСОБА_7 померла й є нині покійною.

Твердження апеляційної скарги щодо того, що частка ОСОБА_6 у спірній квартирі порівняно із часткою позивачів є незначною, спірна квартира є неподільною річчю, такою, яку неможливо поділити в натурі без втрати її цільового призначення, спільне володіння та користування майном для позивачів та відповідача є неможливим; відповідач та її діти мають інше житло, а отже припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім'ї, а також той факт, що з моменту набуття права власності на 1/3 частину спірної квартири відповідач жодних витрат на утримання квартири у придатному до використання стані не несла, а також те, що відповідач відмовилась отримати компенсацію за свою частку у спільному майні, - колегія суддів оцінює критично.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України рішенням суду не може бути зобов'язано сторони укласти договір, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору.

ОСОБА_6 у визначеному законом порядку набула право власності на частку в оспорюваній квартирі, а отже, незалежно від наявності іншого житла має право на вільне володіння, користування та розпорядження належною їй часткою.

Посилання на порушення судом норм матеріального права не заслуговують на увагу, остільки колегія суддів не вбачає таких порушень, які б свідчили про неправильне вирішення спору та були підставою до скасування рішення суду.

Питання розподілу витрат на утримання нерухомого майна може бути вирішено в установленому законом порядку.

З огляду на викладене та матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Судом з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києві від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №760/8958/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4539/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.