Провадження 2/235/2319/16
Справа №235/5043/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 серпня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що у 1998р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, 1979р.н. В березні 1999р. шлюб з ОСОБА_3 був розірваний. Під час шлюбу вони з ОСОБА_3 мешкали у його матері ОСОБА_4, яка і дала згоду на реєстрацію місця мешкання ОСОБА_3 у своїй квартирі за адресою м. Красноармійськ, мкрн. Шахтарський 23/54. Після розлучення відповідач деякий час мешкала у квартирі матері, а потім в звязку тим, що почала зустрічатися з іншим чоловіком, переїхала мешкати до нього. У 2003р. матір позивача подарувала йому свою квартиру за адресою м. Красноармійськ, мкрн. Шахтарський 23/54, відповідно до договору дарування від 27.11.2003р. Всі намагання та прохання до відповідача щодо зняття з реєстрації з квартири не призвели до позитивних результатів, тому він перестав намагатися вирішити це питання.

10 липня 2015р. позивач вдруге одружився і у нього народилася дитина, в звязку з матеріальними проблемами щодо сплати комунальних послуг та оформлення субсидії, знову став наполягати, щоб відповідач знялася з реєстраційного обліку з його квартири, але з невідомих для нього обставин вона категорично не збирається добровільно виконувати це прохання. У позивача не залишалося іншого варіанту ніж звернутися до суду про позбавлення відповідача права користування його квартирою.

Факт тривалого не проживання Відповідача у квартирі за адресою м. Покровськ, мкрн. Шахтарський 23/54, може бути підтверджено свідченнями сусідів та довідкою КУ «Красноармійський координаційний комітет самоорганізації населення» від 26.07.2016р.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Покровськ (колишній Красноармійськ), мікрорайон «Шахтарський»АДРЕСА_1.

Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. У звязку з неявкою відповідачки не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка до судового засідання не зявилась, про день та час судового засідання повідомлялась належним чином, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула.

Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору дарування квартири від 27.11.2003 року ОСОБА_2 отримав квартиру, яка розташована за адресою: м. Покровськ, мкрн. Шахтарський 23/54(а.с.6, 7).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 23.03.1999 року (а.с.8).

ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 10.07.2015 року (а.с.8).

Згідно довідки КУ «Красноармійський координаційний комітет самоорганізації населення» від 26.07.2016 року за адресою: м. Покровськ, мікрорайон ШахтарськийАДРЕСА_2, зареєстрована ОСОБА_3, але не мешкає з 2013 року по теперішній час (а.с.9).

Свідок ОСОБА_6, яка мешкає у квартирі 64 та є старшою будинку 23 на мікрорайоні Шахтарський, суду пояснила, що кожний місяць з метою збирання коштів на прибиральницю підїзду, відвідує мешканців будинку. В 2013 році вона помітила, що ОСОБА_2 мешкає сам. Потім він одружився и в нього народилась донька.

Свідок ОСОБА_7, яка мешкає у квартирі 43 будинку 23, суду пояснила, що відповідачку ніколи не бачила.

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником житлового будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає у квартирі понад один рік, право власності зареєстровано на позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, підлягають задоволенню.

За таких обставин, відповідачка підлягає визнанню такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Покровськ (колишній Красноармійськ), мікрорайон «Шахтарський»АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст.10, 15, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Покровськ (колишній Красноармійськ), мікрорайон «Шахтарський»АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В судовому засіданні 26 серпня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено 29 серпня 2016 року.

Суддя