УхвалА

іменем україни

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «РТВ-Сервіс» ЛТД, товариства з обмеженою відповідальністю «РТВ-Броди», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, про визнання права власності, визнання договорів купівлі-продажу приміщень частково недійсними, переведення прав та обов'язків покупця частини приміщень, скасування свідоцтв про право власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «РТВ - Сервіс» ЛТД (далі - ТОВ «РТВ - Сервіс» ЛТД) 358 422 грн 06 коп (реальна вартість майна) за безпідставне привласнення майна (нерухомого приміщення), на приватизацію якого він передав 6 тис. грн.

Після скасування попередніх судових рішень та уточнення позовних вимог, зазначених вище, позивач посилався на те, що у 1996 році директор ТОВ «РТВ - Сервіс» ЛТД ОСОБА_5 запропонував йому, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка померла, та ОСОБА_9, який помер, викупити приміщення комунального телеательє, розташованих на АДРЕСА_1, загальною площею 137,4 кв. м та на АДРЕСА_2, пообіцявши, що він отримає у власність частину приміщень, що пропорційна внесеним коштам.

Позивач указував про те, що передав ОСОБА_5 6 тис. грн на приватизацію вказаних приміщень, що підтверджується прибутковими касовими ордерами від 28 листопада 1996 року та від 16 травня 1997 року, з цільовим призначенням на викуп у Фонду державного майна України у Бродівському районі Львівської області в порядку приватизації приміщень. 17 травня 1996 року між ТОВ «РТВ - Сервіс» ЛТД та Фондом державного майна України у Бродівському районі Львівської області було укладено два договори купівлі-продажу приміщень телеательє на АДРЕСА_1, загальною площею 137,4 кв. м за 31 662 грн 21 коп. та на АДРЕСА_2 за 16 646 грн 16 коп., унаслідок чого спірні нежитлові приміщення перейшли у власність товариства.

Зазначав про те, що збори учасників товариства щодо купівлі-продажу вказаних приміщень не проводились, доручень на купівлю приміщень він товариству не надавав.

Вважав, що зазначені вище прибуткові ордери за змістом є письмовими договорами. Вказані приміщення були придбані за його та зазначених вище осіб кошти, проте право власності оформлено лише за товариством, а ОСОБА_5 відмовився реєструвати за ним право власності на частину приміщень відповідно до його внеску, чим порушив його права. Вартість приміщень на час їх придбання становила 48 308 грн 37 коп., унаслідок чого, вважав, що його частка складає 12,42 %, що пропорційно 26,95 кв. м приміщень від загальної площі 217 кв. м.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд визнати його власником 17,06 кв. м приміщення, розташованих на АДРЕСА_1, загальною площею 137,4 кв. м та визнати його власником 9,89 кв. м приміщення на АДРЕСА_2; визнати частково недійсними договори купівлі-продажу спірних приміщень від 17 травня 1996 року, а саме договір купівлі-продажу приміщень по АДРЕСА_1 у частині не включення його як покупця частини приміщення площею 17,06 кв. м; договір купівлі-продажу приміщень по АДРЕСА_2 у частині не включення його як покупця частини приміщення площею 9,89 кв.; перевести на нього права та обов'язки покупця частини вказаних приміщень; скасувати свідоцтва про право власності від 17 листопада 2011 року та від 22 грудня 2011 року на вищевказані приміщення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, товариство є власником майна, у тому числі, переданого йому засновниками і учасниками у власність; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем внесено грошові кошти у розмірі 6 тис. грн у касу ТОВ «РТВ - Сервіс» ЛТД, унаслідок чого такі кошти стали власністю товариства і, як власник майна, товариство 17 травня 1996 року на підставі договорів купівлі-продажу приміщень, укладених з Фондом державного майна України у Бродівському районі Львівської області, за власні кошти придбало у власність спірне нерухоме майно.

Також, суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_4 у договорах купівлі-продажу приміщень від 17 травня 1996 року стороною не був. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), того, що станом на 17 травня 1996 року ним передано кошти на придбання спірних приміщень, оскільки грошові кошти внесено у касу товариства лише 28 листопада 1996 року та 16 травня 1997 року (тобто після укладення договору), що підтверджується вищевказаними прибутковими касовими ордерами, з цільовим призначенням на приватизацію приміщень, які у тому числі не свідчать про виникнення права власності ОСОБА_4 на спірні приміщення, що належать товариству на праві власності. Лише у разі виходу з числа учасників товариства, відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства», можлива виплата частини вартості майна пропорційна його частці у статутному фонді, проте позовні вимоги були змінені і таких вимог позивач не заявляв.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.П. Штелик