У Х В А Л А

пр. № 2/759/2687/16

ун. № 759/3513/16-ц

31 березня 2016 року м. Київ Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по справі за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 31.03.2016 року по вищезгаданій позовній заяві відкрито провадження і справа призначена до судового розгляду.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову по справі за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому у разі задоволення даного позову до ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду.

Розглянувши згадану заяву, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

В частині 1 ст.153 ЦПК України вказано про те, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як визначено у ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як передбачає ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р., роз'яснено про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до цього ж п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, вважає за необхідне відмовити в її задоволенні, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підтвердження вимог про необхідність забезпечити позов, докази, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та враховуючи те, що майно яке належить відповідачам не було обтяжено заставою, іпотекою, тощо, на виконання умов Договору BL5438/2 выд 29.10.2014 року, що є предметом спору, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову порушить здійснення права власності відповідачів на вказане майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210, 223, 293, 294 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по справі за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Ключник