Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом житлово-комунального підприємства № 7 м. Луцька до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року житлово-комунальне підприємство № 7 м. Луцька (далі - ЖКП № 7) звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з утримання багатоквартирного будинку та його прибудинкової території по АДРЕСА_1 за період з листопада 2011 року по лютий 2015 року, яка станом на 01 березня 2015 року становить 6230,77 грн. Відповідачі проживають у квартирі № 44 вказаного будинку та є споживачами наданих послуг та всупереч ст. 64 ЖК УРСР вартість послуг не сплачують.

У вересні 2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість за період з листопада 2011 року по червень 2015 року, яка станом на 01 серпня 2015 року становить 7391,22 грн., зокрема 6505,68 грн. - основний борг, 109,91 грн. - інфляційні витрати, 665,72 грн. - 3% річних.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ЖКП № 7 6505,68 грн. заборгованості за надані послуги, 109,91 грн. інфляційних витрат, 665,72 грн. 3 % річних, а всього 7391,22 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ЖКП № 7 243,60 грн. відшкодування судових витрат за сплату судового збору.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 26 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 на користь ЖКП № 7 7391,22 грн. заборгованості за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, 243,60 грн. судових витрат. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЖКП № 7 243,60 грн. судових витрат по сплаті судового збору. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив вказані судові рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

Судові рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_4 не оскаржувались, тому за правилом ст. 335 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_4 проживає у квартирі № 44 у будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є власником квартири і є споживачем наданих позивачем послуг з утримання багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, які відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться до комунальних, в зв'язку із чим відкрито особовий рахунок № 9533.

Договір щодо отримання послуг між сторонами не укладено.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 тривалий час, а саме з листопада 2011 року, не оплачував у повному обсязі надані йому послуги, у зв'язку з чим 29 вересня 2014 року ЖКП № 7 звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги.

01 жовтня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ у справі № 161/15872/14-ц.

Ухвалою цього ж суду від 01 грудня 2014 року судовий наказ на підставі ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України було скасовано та роз'яснено підприємству право на звернення з такою вимогою до суду в позовному провадженні.

Так, за частинами 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Відповідний правовий висновок висловлено Верховним Судом України в постанові від 13 січня 2016 року (справа № 6-931цс15).

З урахуванням вказаного апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що подання позивачем заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що місцевий суд дійшов вірного висновку про переривання строку позовної давності, оскільки 29 вересня 2014 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, а тому до стягнення підлягає сума заборгованості за період з листопада 2011 року по серпень 2015 року. Проте, місцевий суд не врахував, що власником квартири є лише ОСОБА_3, тому підстави для стягнення суми заборгованості в солідарному порядку з відповідачів відсутні.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору в дохід держави, а не від компенсації судових витрат позивачу у справі, на користь якого ухвалено рішення.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про розподіл судових витрат та стягнення з останнього на користь позивача 243,60 грн. компенсації сплаченого судового збору, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, за правилом вказаної норми витрати за сплату судового збору підлягають розподілу між сторонами у загальному порядку.

Враховуючи зазначене, рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ЖКП № 7 м. Луцька до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території слід залишити без змін на підставі ст. 337 ЦК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 26 листопада 2015 року в частині вирішення позовних вимог житлово-комунального підприємства № 7 м. Луцька до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська