АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-7209 Головуючий у 1-й інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трест Бориспільсільбуд" про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа - ТОВ "Трест Бориспільсільбуд" про зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.70-78).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: позивачку та представника ТОВ "Трест Бориспільсільбуд", які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, представника відповідача, ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

16 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Моноліт плюс" від імені якого діяло ТОВ "Трест Бориспільсільбуд" було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 31.

На виконання умов договору 17 вересня 2015 року ОСОБА_3 було надано розпорядження на здійснення платежу у розмірі 539 539 грн. 20 коп. ТОВ "Моноліт плюс" через філію "Центральне РУ" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Розпорядження позивача про перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Моноліт плюс" грошових коштів виконано не було.

Згідно з відповіддю уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 3 листопада 2015 року на претензію ОСОБА_3 здійснення розпорядження власника коштів щодо їх перерахування не є можливим за умови введення 18 вересня 2015 року тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

В подальшому, а саме 12 листопада 2015 року, за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив позивача про те, що якщо фізична особа через касу банку здійснила платіж, однак кошти не надійшли одержувачу платежу, на такі операції не поширюються гарантії Фонду.

На підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 року № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №171, яким впроваджено в банку тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на вчинення тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління НБУ №898 від 17 грудня 2015 року у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розпочато процедуру ліквідації.

Дані обставини не заперечувались представником ОСОБА_3 у судовому засіданні.

За встановлених обставин, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та невірно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 також не навела таких обставин.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15).

У даному випадку районний суд правильно встановив, що 17 вересня 2015 року в банку впроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на вчинення тимчасової адміністрації врахував ці положення Закону, а на підставі постанови Правління НБУ №898 від 17 грудня 2015 року у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" розпочато процедуру ліквідації, і прийшов до правильного висновку, що указані обставини унеможливлюють стягнення та/чи сплату коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, оскільки розгляд справи у районному суді був заочним, апеляційним судом у порядку, визначеному ч.2 ст. 309 ЦПК України, досліджено у якості нових доказів надані відповідачем документи, які підтверджують наявність кредиторської вимоги ОСОБА_3 на суму 539539 грн. 20 коп. за заборгованістю, що виникла при здійсненні переказу коштів без відкриття рахунку на підставі заяви на переказ готівки № 6410001 від 17.09.2015 року, та включення її до шостої черги вимог кредиторів у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.93-94).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О.Невідома