Справа № 450/2422/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/458/16 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Крайник Н.П.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю: апелянта - ОСОБА_2, відповідача- Роман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним та скасування договору міни і скасування реєстрації права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним та скасування договору міни і скасування реєстрації права власності на нерухоме майно- відмовлено.

Дане рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Вказує на те, що судом не було встановлено та досліджено усіх обставин справи, що грубо порушило його законні права та інтереси. Апелянт зазначає, що експертиза у справі проведена не в повній мірі, без дослідження усіх належних документів та без надання відповідей на усі поставлені запитання. Крім того, стверджує, що станом на 12 грудня 1995 року відповідачка обміняла свою квартиру на земельну ділянку розміром 0,08 га. Інші земельні ділянки, оформлені під час шлюбу на ім'я відповідачки та доньки, набуті нами у шлюбі і є спільною сумісною власністю. Сумніви щодо достовірності договору міни квартири на земельну ділянку підтверджуються наступними фактами: в матеріалах позовного провадження є копія державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 17.07.1995 р., який нібито став підставою укладення договору міни; в архівах Сокільницької сільської ради Пустомитівського району немає підтвердження того, що ОСОБА_5 безоплатно виділялась земельна ділянка в розмірі 0,3738 га; технічна документація по виготовленню Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 на зберігання у відділ Держземагенства не надходила. Також судом було безпідставно відмовлено у виклику в судове засідання та допиті спеціаліста Державного земельного агентства Пустомитівського району Львівської області. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта - ОСОБА_2 на підтримання доводів скарги, заперечення на неї відповідача ОСОБА_3,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду відповідає вказаним вимогам зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.07.1995 року ОСОБА_5 на підставі рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 28.09.1994 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3738 га, що розташована на території с. Сокільники Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.05.2014 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя, яке набрало законної сили встановлено, що згідно Свідоцтва №Г-01682 про право власності на квартиру, виданого 07.04.1995 року виконавчим комітетом Львівської міської ради, квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули на праві спільної сумісної власності внаслідок приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Також судом встановлено, що 12.12.1995 року між ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4, на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації виконкому Львівської міської Ради народних депутатів №853 від 06.12.1995 року, та ОСОБА_5, діючий на підставі рішення виконкому Сокільницької сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 29.06.1995 року №120, було укладено договір міни квартири на земельну ділянку, згідно якого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 поміняли на належну ОСОБА_5 земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_3 розміром 0,3738 га, з яких 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,1238 га для ведення особистого підсобного господарства. Договір зареєстрований в реєстрі за №2-3920 та посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7

На підставі вказаного договору міни ОСОБА_4 видано: державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 25.10.2010 року, площею 0,1250 га, розташовану в с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 25.10.2010 року, площею 0,0619 га, розташовану в с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5.

Також на підставі зазначеного договору міни ОСОБА_3 видано: державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 25.10.2010 року, площею 0,1250 га, розташовану в с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_7 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 25.10.2010 року, площею 0,0619 га, розташовану в с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_9.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 12 грудня 1995 року відповідачка обміняла свою квартиру на земельну ділянку розміром 0,08 га є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться всі необхідні правовстановлюючі документи, які підтверджують те, що предметом спірного договору була саме земельна ділянка, площа якої 0,3738 га.

Посилання апелянта на те, що експертиза у справі проведена не в повній мірі, без дослідження усіх належних документів та без надання відповідей на усі поставлені запитання спростовуються висновком експерта сектору почеркознавчої експертизи НДЕКЦ ГУМВС України у Львівській області Лелюхіної Л.С. №6/272 від 14.07.2015 року та її поясненнями в суді апеляційної інстанції.

Крім того, згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об'єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в матеріалах справи вже міститься висновок експерта у якому чітко і доступно зазначено відповіді на питання, вирішення яких входить в компетенцію експерта-криміналіста, а на питання, які виходять за межі його компетенції суд не зможе отримати відповідей ні шляхом допиту експерта у судовому засіданні, ні шляхом призначення повторної експертизи.

На підставі наведеного, беручи до уваги те, що позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів для визнання недійсним та скасування спірного договору міни, не доведено будь якого факту порушення його прав, на думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в задоволенні позовних вимог соіл відмовити.

Перевіривши матеріали справи, докази, надані сторонами, з врахуванням презумпції правомірності правочину, за відсутності належних та допустимих доказів по справі, суд прийшов до вірного висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. .

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Крайник Н.П.