У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2013 року голова правління Кредитної спілки «Рівненщина» ОСОБА_3 адресував голові правління Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал» ФомичовійВ.В. листа № 01-16/779, в якому вказано про вчинення позивачем ряду неадекватних дій, спрямованих за своїм характером та змістом проти очолюваної відповідачем КС «Рівненщина». Зазначено в листі також про використання ОСОБА_2 конфіденційної інформації про боржників КС «Рівненщина», погрози щодо оприлюднення фактів недобросовісного виконання ним взятих на себе зобов'язань та використання конфіденційної інформації фінансової установи у корисливих цілях та названо ОСОБА_2 «керівником-шахраєм». На підставі наведеного, позивач просив визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, відомості про нього, наведені у листі від 23 січня 2013 року № 01-16/779; зобов'язати ОСОБА_3 за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену ним у листі від 23 січня 2013 року № 01-16/779 у такий же спосіб, у який вона була поширена, здійснити офіційне письмове вибачення перед ним у строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з відповідача на його користь 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, 2 тис. грн витрати на правову допомогу та судові витрати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до роз'яснень даних в абзаці 1 п. 15 та абзацах 1 і 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

В абзацах першому - третьому п. 19 цієї ж Постанови роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ч.2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що фізична особа ОСОБА_3 не є належним відповідачем в даному спорі, оскільки від діяв від імені кредитної спілки «Рівненщина» та підписував лист від 23 січня 2013 року № 01-16/779, як голова правління юридичної особи. А також позивачем не доведено, що поширена у вказаному листі інформація порушує його особисті немайнові права, оскільки у ньому міститься лише критика дій відповідача та оціночні судження.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов