АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року,

у с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Позивач, зокрема, посилається на ті обставини, що судом першої інстанції не взято до уваги, що він надав докази невиконання відповідачем рішення суду. Зокрема, зазначає, що державний виконавець розшукував відповідача через суд, звертався до правоохоронного органу про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності саме за невиконання рішення суду. Вказує, що йому важко, неможливо обґрунтувати та виразити в грошових одиницях розмір всієї моральної шкоди, яку відповідач завдала своїми діями.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши час спілкування без присутності матері дитини ОСОБА_3 під час зустрічей за наступним графіком: кожну І, ІІІ, V п'ятницю з 17-00 год. до 17-00 год. неділі; кожний рік в день народження дитини 25

_____________________________________________________

Справа № 753/13825/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6696/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

лютого з 17-00 год. до 20-00 год.; кожний рік в час літніх канікул дитини спільний відпочинок з 15 липня по 30 червня; зобов'язано матір дитини ОСОБА_3 не перешкоджати батькові дитини брати участь у вихованні сина; зобов'язано батька дитини ОСОБА_2 дотримуватись режиму харчування та відпочинку дитини (а. с. 4).

Згідно актів державного виконавця від 27 лютого 2015 року, 6 березня 2015 року, 11 березня 2015 року відповідачем вказане рішення суду не виконано (а. с. 5-7).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року боржника ОСОБА_3 оголошено в розшук (а. с. 8).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ від 22 червня 2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про зобов'язання матір дитини ОСОБА_3 не перешкоджати батькові дитини брати участь у вихованні сина, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з направленням на адресу Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві подання (повідомлення) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності (а. с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем всупереч ст. 60 ЦПК України не надано доказів, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 , 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч. 5 ст. 159 СК України особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказів того, що ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу у вихованні, спілкуванні та утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 шляхом невиконання рішення суду матеріали справи не містять. Позивач не надав доказів того, що відповідач ознайомлена із відкриттям виконавчого провадження за рішенням суду і свідомо не виконує його після закінчення строку на добровільне виконання рішення, наданого державним виконавцем. Також позивачем не надано доказів, що ОСОБА_3 змінює місця реєстрації та проживання разом із дитиною, місця навчання дитини.

Відповідно до абзаца другого п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що за поданням державного виконавця судом оголошено відповідача в розшуку та те, що виконавче провадження закрито у зв'язку з направленням на адресу Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві подання (повідомлення) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова