Провадження № 2/641/1446/2016 Справа № 641/2661/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Нагорної М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 підприємство «Харківводоканал» (далі КП «Харківводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 13 713,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 138723. Протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого у них утворилася заборгованість у розмірі 13 713,80 грн., яка складається: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2007 року по 29.02.2016 року в розмірі 7629,67 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2009 року по 29.02.2016 року в розмірі 3653,25 грн. Також у відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржникам нараховано 2187,87 грн. індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 243,01 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону України Про питну воду та питне водопостачання № 2918 від 10.01.2002 року, п.18 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. В разі неявки відповідачів не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, також зазначили, що при ухваленні рішення просять застосувати строк позовної давності тривалістю у три роки, а щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) в один рік.

В наданих до суду запереченнях відповідачі зазначили, що між ними та позивачем письмового договору про надання послуг не укладалося, а їх проживання в квартирі не є підставою для виникнення зобовязань перед позивачем. В позовній заяві позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання за період з 01.12.2007 року по 29.02.2016 року та водовідведення з 01.10.2009 року по 29.02.2016 року, тобто більше ніж за три роки до часу подання позивачем позовної заяви про стягнення боргу, що суперечить чинному законодавству. Щодо вимог позивача про стягнення неустойки вказали, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, яка повинна бути обрахована за останній рік невиконання основного зобовязання, у межах строку позовної давності за основним зобовязанням і цей строк позивачем також пропущено.

Крім того, пояснили, що ціну на воду, позивач зазначає як за питну, однак в трубопроводах присутня вода технічна, шкідлива для здоровя людей, та така вода є на порядок дешевшою.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 04.04.2016 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачем послуг, які надає КП Харківводоканал (а.с. 24).

Відповідно до інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 04.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_2 та Харківській області не значиться (а.с. 23). Однак, як зазначила відповідач ОСОБА_1 у поданій нею заяві та запереченнях на позов, вона проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до розрахунку наданого позивачем при зверненні до суду, у звязку з несвоєчасною та не повною сплатою відповідачами наданих КП Харківводоканал послуг, у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 13 713,80 грн., яка складається з заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2007 року по 29.02.2016 року в розмірі 7629,67 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2009 року по 29.02.2016 року в розмірі 3653,25 грн. Також, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, відповідачам нараховано 2187,87 грн. - індекс інфляції за час прострочення, та 243,01 грн. - 3% річних від простроченої суми (а.с. 4-12, 13-14).

Згідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2016 року було скасовано судовий наказ від 03.12.2013 року, виданий за заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, з урахуванням індексу інфляції за час прострочення 81,21 грн., 3% річних від простроченої суми 177,74 грн., в сумі 8594,56 грн. та судовий збір в розмірі 114,70 грн. (а.с. 20).

Відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду подано заяву, в якій відповідачі посилаючись на положення ст.ст. 256,257, ч. 2 ст. 258 ЦК України, просили застосувати строк позовної давності (а.с. 53,54).

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі - Постанова), споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

З приводу посилань відповідачів на, те що між ними та позивачем не укладався договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, Цивільного кодексу України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 20 та 21 цього Закону визначено обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону, Постанови вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова сторін послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлює тривалістю у три роки.

Відповідачі в наданій до суду заяві вказали про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідачів.

З урахуванням наведеного, заборгованість відповідачів за надані послуги за період з 01.03.2013 року по 29.02.2016 року в межах строку позовної давності з централізованого водопостачання складає 1502,17 грн., та заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення складає 2372,86 грн.

Також, згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з вищенаведеного, до стягнення з відповідачів за період з 01.03.2013 року по 29.02.2016 року підлягає 3% від простроченої суми за послуги: з централізованого водопостачання у розмірі 53,06 грн., та послуги з централізованого водовідведення в межах позовних вимог у розмірі 89,21 грн., та індекс інфляції за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 187,80 грн., та послуги з централізованого водовідведення - 805,98 грн.

Також суд зауважує, що інші доводи позовної заяви не підтверджені належними доказами, не є суттєвими та не можуть бути прийняті до уваги судом.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в межах заявлених позовних вимог підлягають частковому задоволенню в розмірі 5011,08 грн.

Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Комунального підприємства Харківводоканал- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Комунального підприємства „Харківводоканал заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 5011 (пять тисяч одинадцять) грн. 08 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Комунального підприємства „Харківводоканал судовий збір у розмірі 509 (пятсот девять) грн. 86 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5