У Х В А Л А

Справа № 183/6244/15

№ 6/183/586/16

29 вересня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., заявника Резніченка А.О., представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву Державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Резніченка Арсена Олександровича про встановлення (зміну) способу та порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та стягнення авансу,

встановив:

рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та стягнення авансу задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 авансу в сумі 100870 грн. 39 коп. В решті позову - відмовлено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2108 грн. 70 коп., що складаються з 1008 грн. 70 коп. витрат по сплаті судового збору та 1100,00 грн. витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

04 серпня 2016 року до суду звернувся Державний виконавець Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Резніченко А.О. про встановлення (зміну) способу та порядку виконання рішення суду у цивільній справі. Заяву обґрунтовував тим, що на його виконанні знаходиться виконавче провадження № 50290195 з примусового виконання виконавчого листа № 183/6244/15, виданого 18 лютого 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 авансу на загальну суму 100870,39 грн. на користь ОСОБА_3. Виконавче провадження відкрито 25 лютого 2016 року. ОСОБА_4 є громадянином України, добровільно рішення суду не виконує, кошти на погашення заборгованості за виконавчим документом не сплачує. Виклики державного виконавця ігнорує. Факт несплати коштів підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Для виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем, на підставі ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», проведено розшук майна боржника та перевірено його майновий стан. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником значиться зареєстрованим право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 29 квітня 2016 року державним виконавцем складено акт опису й арешту вищезазначеного будинку. В ході проведення виконавчих дій державному виконавцеві стало відомо, що у вказаному будинку зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, дитина була зареєстрована 08 лютого 2016 року, тобто після винесення судом рішення про стягнення коштів. ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_5 Службою у справах дітей Новомосковської РДА Дніпропетровської області на запит державного виконавця відмовлено у наданні дозволу на реалізацію належного боржнику будинку. В будинку за адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_6, а не ОСОБА_4 з донькою. Внаслідок чого, заявник із посиланням на п. 4.5.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, ч. 4 ст. 29, ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» вказує, що необхідно встановити спосіб виконання вищезазначеного рішення суду шляхом надання дозволу на реалізацію будинку, так як фактично боржниця та її дитина проживають за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву з підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи - стягувача просив заяву задовольнити, вказуючи на неправомірні дії боржника спрямовані на ускладнення виконання судового рішення в частині свідомої реєстрації після ухвалення судом рішення неповнолітньої дитини в будинку.

Заінтересована особа - боржник та інші заінтересовані особи до суду не з`явились, повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Неявка сторін та інших осіб в судове засідання не є перешкодою для вирішення питання про встановлення способу та порядку виконання рішення.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_6, який пояснив, що на підставі довіреності, виданої ОСОБА_4 він з 17 лютого 2016 року проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 Довіреність видана йому після того, як ним сплачено ОСОБА_4 грошові кошти, які за усною домовленістю є оплатою вартості будинку. В січні 2016 року під час оформлення довіреності ОСОБА_4 пояснювала, що передасть право власності на будинок після вирішення справи в суді. Зі слів ОСОБА_4 він зрозумів, що в будинку також прописана і донька ОСОБА_4 - ОСОБА_5 Пояснив, що за час його проживання в будинку, ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_5 до будинку не з`являлися та фактично в ньому не проживають.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.373 ЦПК України, яка кореспондується зі ст.36 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та стягнення авансу задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 авансу в сумі 100870 грн. 39 коп. В решті позову - відмовлено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2108 грн. 70 коп., що складаються з 1008 грн. 70 коп. витрат по сплаті судового збору та 1100,00 грн. витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

18 лютого 2016 року видано виконавчі листи на примусове виконання рішення суду.

Постановами державного виконавця від 25 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_3 відкриті виконавчі провадження, встановлено строк для добровільного виконання рішення.

Згідно з відповідями Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № та № від 25 лютого 2016 року, відомості про нарахування ОСОБА_4 пенсійних виплат відсутні. Наявні відомості про працевлаштування ОСОБА_4 у 2015 році на ТОВ «Хомер софтвер хаус».

Постановою державного виконавця від 03 березня 2016 року, виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження № 50665142.

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка площею 0,1426 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1

У відповідності до відповіді В.о. начальника ТСУ 1246 РСЦ МВС України в Дніпропетровській області від 10 березня 2016 року, транспортних засобів, зареєстрованих за боржником не значиться.

29 квітня 2016 року державним виконавцем складено акт опису й арешту вищезазначеного будинку та 29 квітня 2014 року винесено постанову Про призначення експертизи житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до звіту про оцінку майна від 18 травня 2016 року, ринкова вартість будинку складає 98700,00 грн.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Голубівської сільської ради від 03 червня 2016 року №1145, у вказаному будинку окрім боржника, з 08 лютого 2016 року зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На звернення керівника органу Державної виконавчої служби Службою у справах дітей Новомосковської РДА Дніпропетровської області листом від 25 липня 2016 року № 412 заявника повідомлено, що порушене питання може бути розглянуто на Комісії з питань захисту прав дітей за умови, що право користування за малолітньою ОСОБА_5 не змінеться.

Станом на день розгляду заяви боржником в добровільному порядку рішення суду не виконано.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

У пункті 66 Постанови КМУ №866 від 24 вересня 2008 року "Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" визначено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається лише батькам дитини за їх власною заявою та доданими до неї документами після перевірки, яку протягом місяця здійснює служба у справах дітей за умовами дотримання житлових і майнових прав дитини при вчиненні правочину.

Відповідно до п. 4.5.9. "Інструкції з організації примусового виконання рішень" у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду

Таким чином, судом встановлено, що законодавством чітко закріплено виключно лише за органами опіки та піклуванні і службами у справах дітей право на надання дозволу на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина.

Тобто, на думку суду, подана ВДВС заява не є по суті заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду у розумінні ст. 373 ЦПК України, а є заявою про надання дозволу на реалізацію належної боржнику квартири, що у свою чергу є виключною компетенцією саме органів опіки та піклування, в той час, як матеріали справи містять лише відповідь начальника Служби у справах дітей Новомосковської РДА і не містять відповіді відповідного органу.

Крім того, матеріали справи свідчать про належність боржнику і іншого майна, питання щодо реалізації якого в процесі примусового виконання рішення суду не вирішувалось.

Внаслідок викладеного - в задоволенні клопотання належить відмовити.

Посилання заявника на факт не проживання малолітньої дитини у будинку, що підтверджується показаннями свідка, суд не приймає до уваги, як такі, що є неналежними доказами, оскільки повинні досліджуватися відповідним органом опіки.

Керуючись ст. 210, 378 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні заяви Державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Резніченко Арсена Олександровича про встановлення (зміну) способу та порядку виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов