Справа № 755/3451/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Приватного підприємства «СЕБ-Фармація» до ОСОБА_1, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «СЕБ-Фармація», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 35962,99 грн. завданих збитків, судовий збір в розмірі 1378,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2200,00 грн.

Під час розгляду справи, на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Група «ТАС». (а.с.96-97)

Представник позивача Нікітін С.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, 03 жовтня 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, за наслідками пригоди автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ПП «СЕБ-Фармація», отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_1, що підтверджується постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року, у зв'язку з чим у позивача виникло право пред'явити вимоги до відповідача про відшкодування заподіяних збитків, які включають: 21699,54 грн. - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ Lanos Pickuр», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який визначений на підставі Звіту №2269-Я про оцінку автомобіля «ЗАЗ Lanos Pickuр» держномер НОМЕР_2, складений 16 листопада 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто», на замовлення ПП «СЕБ Фармація»; 13463,45 грн. (упущена вигода) - розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати працівнику підприємства ОСОБА_4 за період з 04 жовтня 2015 року по 08 грудня 2015 року, який виконував посадові обов'язки користуючись службовий автомобіль «ЗАЗ Lanos Pickuр», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який після ДТП не міг використовуватись за призначенням, та 2200,00 грн. - витрати на правову допомогу, що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи. (а.с.58)

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Група «ТАС», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) третя особа не скористалась.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як з'ясовано судом, на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АІ/8684457 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія Група «ТАС», строк дії полісу - з 30 вересня 2015 року до 29 вересня 2016 року, забезпечений транспортний засіб - легковий автомобіль «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, держаний реєстраційний номер НОМЕР_4, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000,00 грн., розмір франшизи «0». (а.с.62)

13 листопада 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. в дохід держави. (а.с.7)

Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: «03 жовтня 2015 року о 10.00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Сузукі» д.н.з НОМЕР_4, рухаючись по вул.. Харківське шосе у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2, що спричинило пошкодження вказаних автомобілів, чим порушив п. 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП».

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. (п.9.1, 9.2, 9.4 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Виходячи зі змісту позовної заяви та пояснень, які надано представником позивача Нікітіним С.П. в судовому засіданні, позивач Приватне підприємство «СЕБ-Фармація» зверталось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Група «ТАС» з заявою про виплати страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 03 жовтня 2015 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, держаний реєстраційний номер НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1, за результатом проведеного розслідування по факту настання страхового випадку страховиком прийнято рішення про виплату потерпілій особі - Приватному підприємству «СЕБ-Фармація» страхового відшкодування, факт отримання страхового відшкодування не заперечуються представником позивача.

Дотримуючись положень ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, судом роз'яснювались представнику позивача, який приймав участь при розгляді справи, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо надання належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, серед іншого страховий акт та бухгалтерсько-фінансові документи, що засвідчують отримання позивачем суми виплаченого страхового відшкодування, з урахуванням положень ст.59 Цивільного процесуального кодексу України, однак позивач проігнорував вимоги суду, посилаючись на відсутність необхідності доводити обставини виплати страховою компанію страхового відшкодування, оскільки позивач звернувся з самостійним позовом до особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що є окремими предметом доказування.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої - п'ятої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем пред'явлено вимоги до відповідача ОСОБА_1, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування заподіяних збитків в розмірі 21699 грн. 54 коп., що складає вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ Lanos Pickuр», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який визначений на підставі Звіту №2269-Я про оцінку автомобіля «ЗАЗ Lanos Pickuр» держномер НОМЕР_2, складений 16 листопада 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто», на замовлення ПП «СЕБ Фармація».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року.

Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в якій зазначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

При вирішення даного спору в частині відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля, який належить позивачу, суд враховує, що позивачем не надано докази, які мали підтвердити проведення відновлювального ремонту автомобіля, та фактично понесені витрати на оплату послуг за виконання ремонтних робіт транспортного засобу у спеціалізованій установі, а у відповідності до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, висуваючи заперечення в частині вимог позивача про відшкодування майнової шкоди, відповідачем долучено Звіт №603/15 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», державний номер НОМЕР_2, який складено 28 жовтня 2015 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, на замовлення ПАТ «СГ «ТАС», яким визначено розмір майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», державний номер НОМЕР_2, який складає 15561,01 грн.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Виходячи з загального обсягу доказів, які долучено на підтвердження заявлених позовних вимог, суд критично відноситься до наданого позивачем, як доказ на підтвердження розміру завданого матеріального збитку, Звіту №2269-Я про оцінку автомобіля «ЗАЗ Lanos Pickuр» держномер НОМЕР_2, складений 16 листопада 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто», оскільки дані викладені у Звіті є суперечливими та не відповідають дійсним обставинам справи, які стосуються визначення дійсного розміру завданого позивачу матеріального збитку, який має визначатись на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, однак оцінка транспортного засобу та визначення його ринкової вартості проведена станом на дату складання звіту - 11 листопада 2015 року, в свою чергу позивачем не наведено обставин, що спонукали позивача для проведення повторної (додаткової) оцінки завданого матеріального збитку після виплати страхового відшкодування, як і не надано страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, що слугували підставою для виплати позивачу страхового відшкодування.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування за рахунок відповідача майнової шкоди в розмірі 21699,54 грн., яка визначена позивачем як вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, та компенсації витрат на оплати послуг оцінювача, за складання звіту оцінки матеріальних збитків, в розмірі 800,00 грн., оскільки підстави для відшкодування цих витрат безпосередньо залежать від прийняття судом як належного доказу звіту спеціаліста оцінювача, який в межах даного спору суд визнав як неналежний доказ.

Відповідно до частини першої та другої ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

В межах даного спору, позивачем окремо заявлено вимоги про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 13463,45 грн., які складають розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати працівнику ПП «СЕБ-Фармація» ОСОБА_4 за період з 04 жовтня 2015 року по 08 грудня 2015 року, мотивуючи тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений службовий автомобіль «ЗАЗ Lanos», державний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_4, внаслідок заподіяних механічних пошкоджень транспортний засіб не міг використовуватись за призначенням, у зв'язку з чим водій автомобіля не міг виконувати свої посадові обов'язки, що завдало підприємству збитки в розмірі виплаченої працівнику підприємства заробітної плати за час простою автомобіля.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача збитків у вигляді упущеної вимоги в розмірі 13463,45 грн., якф розраховані позивачем як розмір заробітної плати нарахованої та виплаченої працівнику підприємства, є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в розумінні положень ст.22 ЦК України ці витрати не є збитками, інших підстав для відшкодування понесених витрат позивачем не наведено.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного підприємства «СЕБ-Фармація» до ОСОБА_1, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням положень ст.ст.79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки ухвалюючи рішення відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 22, 23, 1116, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 9, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 56, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволення позову Приватного підприємства «СЕБ-Фармація» до ОСОБА_1, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я