У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилалося на те, що 25 липня 2007 року між сторонами укладений кредитний договір № HAG3AU55850012, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 57 710 грн 80 коп. зі сплатою 16,08 % річних строком до 25 липня 2014 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладений договір застави рухомого майна № HAG3AU55850012.

Позичальник порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 50 645 грн 71 коп., у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Daewoo Lanos», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 645 грн 71 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2007 року № HAG3AU55850012 у розмірі 50 645 грн 71 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що позичальником порушено умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд керувався тим, що позичальник не підписував кредитний договір та договір застави.

Судами встановлено, що 25 липня 2007 року між сторонами укладений кредитний договір № HAG3AU55850012, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 57 710 грн 80 коп. зі сплатою 16,08 % річних строком до 25 липня 2014 року. Разом з тим у позовній заяві позивач, як на підставу своїх вимог, посилався на договір кредиту від 25 липня 2007 року, тоді як надав кредитний договір від 26 липня 2007 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладений договір застави рухомого майна від 25 липня 2007 року № HAG3AU55850012.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2015 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу та поставлені такі питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 у кредитному договорі від 26 липня 2007 року та договорі застави від 25 липня 2007 року однією і тією особою, та направлено для проведення дослідження.

Долучено до позовної заяви кредитний договір, укладений між банком та ОСОБА_6 від 26 липня 2007 року № HAG3AU55850012.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Висновком судової почеркознавчої експертизи від 24 вересня 2015 року № 6750 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 у п. 7 кредитного договору від 26 липня 2007 року № HAG3AU55850012 та підпис від імені ОСОБА_6 у договорі застави від 25 липня 2007 року № HAG3AU55850012 виконаний не ОСОБА_6 а іншою особою, з наслідуванням його справжнього підпису (а. с. 230−235, т. 1).

Доводи особи, що подала касаційну скаргу, про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального законодавства спростовуються матеріалами справи.

У суді першої інстанції після повернення справи з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.

С. Бокаріуса відповідач заявляв клопотання про направлення справи для проведення експертизи, посилаючись на неможливість іншим чином довести свої заперечення, однак судом першої інстанції клопотання залишено без задоволення, що потягло за собою необхідність забезпечення права слабкої сторони у процесі у суді апеляційної інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України.

Доводи представника позивача про існування між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 договірних відносин спростовано висновком експертизи від 24 вересня 2015 року № 6750, якому судом апеляційної інстанції надана правова оцінка.

Доказів на спростування зазначеного висновку експертизи позивачем не надано та у касаційній скарзі не зазначено. Доказів про існування будь-яких інших договорів, укладених між сторонами, матеріали справи не містять.

Статтею 335 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, зокрема, передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік