НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 грудня 2016 рокуСправа № 322/1230/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1,

заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою: ОСОБА_1

заінтересована особа: ОСОБА_2

про: встановлення факту, що має юридичне значення.

08.12.2016 до суду надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3, у житловому будинку в АДРЕСА_1, з 15 січня 2013 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування вимог заявник зазначив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Заявник та її сестра (заінтересована особа) є спадкоємцями першої черги за законом.

Останні роки свого життя мати заявника погано себе почувала і потребувала сторонньої допомоги, в зв'язку з чим у січні 2013 року заявник забрала її до себе додому за адресою АДРЕСА_1, де вона проживала до моменту смерті і звідки її хоронили.

Вважаючи, що заявник прийняла спадщину після смерті матері фактом спільного проживання на момент її смерті, вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до перебігу шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини.

Після перебігу зазначеного строку заявник звернулася до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус повідомила її, що вона пропустила встановлений строк для прийняття спадщини. Повідомлення заявника про те, що вона прийняла спадщину фактом спільного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті, нотаріус взяла до уваги, але повідомила, що цей факт повинен бути встановлений в судовому порядку, оскільки мати була зареєстрована за іншою адресою в АДРЕСА_2, про що надала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2016 року № 337/02-31.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, ст. 256 ЦПК України, заявник просила задовольнити її вимоги та підтримала їх у судовому засіданні.

Заінтересована особа у судовому засіданні також підтримала вимоги заявника та просила задовольнити їх.

У судовому засіданні 29.12.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з'ясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 83 року в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.06.2014 серії НОМЕР_1.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.11.1961 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 07.12.2016 № 4672, ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно півтора роки до смерті постійно проживала зі своєю дочкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

Встановлення факту постійного спільного проживання з ОСОБА_3 на момент її смерті необхідно заявнику для підтвердження факту прийняття ним спадщини.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 234, 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього відноситься до фактів, що мають юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Таким чином, термін «місце проживання», вжитий у ЦК України, є більш широким у порівнянні із відповідним терміном, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і охоплює також вжитий у цьому Законі термін «місце перебування».

Відтак, факт спільного проживання осіб, у розумінні норм ЦК України, який відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, є основним актом цивільного законодавства, не залежить від реєстрації місця проживання осіб за однією адресою. Реєстрація місця проживання чи місця перебування фізичної особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження, згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Разом з цим, фактом, що має юридичне значення, встановлення якого є предметом судового розгляду у даній справі, є саме постійне спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Визначаючи постійне місце проживання, суд з огляду на приписи ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», бере до уваги те місце проживання, у якому особа протягом року знаходиться найбільший час.

Факт постійного спільного проживання заявника з ОСОБА_3 по день її смерті не заперечується також і заінтересованою особою у справі.

Враховуючи вищезазначене, суд визнає доведеним факт постійного спільного проживання заявника з ОСОБА_3 з січня 2013 року по день смерті останнього, отже заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 208, 212 - 215, 218, 223, 256, 259, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2013 року і до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков