АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3115/16 Головуючий 1 інст. Шуліка Ю.В.
Категорія: стягнення суми
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_1

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 березня 2016 року у справі за позовом Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року Фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 24046 грн. 15 коп. та судові витрати у розмірі 1218 грн.

У березні 2016 року відповідач звернувся з заявою про сплив позовної давності.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідн. НОМЕР_1) на користь позивача 24046 ( двадцять чотири тисячі сорок шість) грн. 15 коп.

Стягнуто з відповідача на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості судовий збір в розмірі 1218 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду є необґрунтованим та ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Судом не встановлені обставини, які мали істотне значення для вирішення справи, а саме те, що відповідно до постанови від 17.06.2010 року яка набрала законної сили Харківським окружним адміністративним судом встановлено, що заборгованості перед бюджетом на час подання позову не було, що свідчить про фактичне не здійснення підприємницької діяльності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при наданні до центру зайнятості відомостей про відсутність реєстрації його як фізичної особи-підприємця, повинен був переконатись у достовірності вказаних відомостей, оскільки, ніс відповідальність за достовірність поданих ним даних , на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення.

Щодо строку позовної давності для звернення позивача до суду з позовом, суд виходив з того, що слід обчислювати його з 24 липня 2015 року, коли позивачу стало відомо про недостовірну інформацію.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 3 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 00078 (а.с.14- 15).

На підставі заяви ОСОБА_2, наказом директора Харківського міського центру зайнятості від 03.02.2012 року відповідачу був наданий статус безробітного, та призначена допомога по безробіттю строком на 360 календарних днів з 03.02.2012 року по 27.01.2013 року ( а.с. 4).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової адміністрації України № 60/62 в: 13.02.2009 року, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріально забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнято під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітної.

При наданні статусу безробітного особі, здійснюється перевірка зазначених особою в заяві відомостей. Працівником центру зайнятості були перевірені надані відповідачем документи, які підтверджували що він є не зайнятою особою, перевірялись відомості, які містились у електронному Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Але оскільки даний реєстр було створено тільки у 2004 році, а ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець раніше, у 2002 році, вказаний електронний реєстр не містив всіх відомостей про фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до створення Реєстру. Після того, як 24.07.2015 року до Реєстру були внесені відомості про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2, вказані відомості надійшли до центру зайнятості, що стало причиною для початку перевірки згідно з п. 5 Порядку № 60/62 обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_2

У звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13.05.2014 року, Харківським міським центром зайнятості опрацьовано інформацію, що надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно фізичних осіб - підприємців, які припинили підприємницьку діяльність.

За результатами перевірки встановлено, що під час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості як безробітний, відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21100165) з 04.11.2002 року та знятий з реєстрації тільки 24.07.2015 року за судовим рішенням, у звязку з чим, належав до категорії зайнятого населення, та відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» мав право тільки на консультаційні послуги.

Отже, на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, документів щодо припинення підприємницької діяльності не надавав та стверджував, що не зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що свідчить його особистий підпис в заяві на отримання статусу безробітного.

Згідно з ч. З ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

ОСОБА_2 не вчинив усі необхідні дії для припинення підприємницької діяльності. За даним фактом був складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 338 ФОП від 26.11.2015 року (а.с. 5).

26.11.2015 року директором Харківського міського центру зайнятості був виданий наказ № 1654 про повернення коштів, виплачених ОСОБА_2 у якості допомоги по безробіттю у розмірі 24046,15 грн.( а.с.6).

Зазначений наказ разом з листом-претензією від 30.11.2015 року № 16172 направлений відповідачу рекомендованим листом з пропозицією повернути кошти протягом 15 днів з дня отримання претензії у добровільному порядку ( а.с.8). Але до теперішнього часу зазначена сума коштів на рахунок центру зайнятості відповідачем не повернута.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1218 грн.

Доводи відповідача про те, що його підприємницька діяльність повинна була бути припиненою після набрання судовим рішенням законної сили, через що відомості за даним рішенням не були своєчасно внесені в Реєстр йому не відомо, тому немає його вини та наміру у наданні недостовірної інформації, на думку суду не грунтуються на законі, тому не можуть бути підставою для скасування рішення.

Згідно ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. З ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» , фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, оскільки відповідач при наданні до центру зайнятості відомостей про відсутність реєстрації його як фізичної особи-підприємця, повинен був переконатись у достовірності вказаних відомостей, оскільки, саме він несе відповідальність за достовірність поданих ним даних , на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення. Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - відповідач не надав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

ОСОБА_1