Справа № 159/2671/16-ц Провадження № 22-ц/773/1667/16 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Категорія: 2 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Стрільчука В.А.,Здрилюк О.І.,

секретар судового засідання Шугалова О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до неповнолітніх - ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Волинське регіональне управління Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву про визнання права на обєкт інвестування - 1/3 частку квартири за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Звертаючись до суду з даним позовом позивач покликалась на те що 07.08.14 р. померла її матір ОСОБА_5 Після смерті матері залишилось спадкове майно, що складається з кв. № 14 у буд. № 70 «б» по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської області.

Спадкоємцями майна померлої є вона та двоє її братів відповідачів у справі. Шлюб їх батьків було розірвано. Заповіту матір не складала. Вона у встановленому законом порядку звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини однак, листом від 28.03.15 р. № 763/01 16 Ковельська держнотконтора відмовила їй з тих підстав, що не надано правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавці. Вказувала, що за життя ОСОБА_5 не встигла виготовити правовстановлюючі документи на квартиру, оскільки раптово померла. За життя ОСОБА_5 відповідно до договору інвестування в будівництво житла №ВЛ-07/01-І-5 від 25.12.2006 року було передано квартиру АДРЕСА_1 згідно акта від 14.02.2014 року. Вважаючи свої права порушеними оскільки не може оформити майнове право на збудовану квартиру, яке належало спадкодавцю на час смерті, звернулась до суду за його захистом.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати це рішення у звязку з неповним зясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовоьнити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрала невідповідний чинному законодавству спосіб захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального права та при неповному зясуванні всіх обставин , що мають значення для справи, що є підставою для скасування даного рішення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 серпня 2014 року померла ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії I - ЕГ № 160427, виданого 08.08.14 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської обл.( а.с.7)

Позивач та обоє неповнолітніх відповідачів є дітьми ОСОБА_5С, що підтверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4А.( а.с.31-33).

Спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ( ст.1216 ЦК України).

Статтями 1217 передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2006 року між Управлінням житлового будівництва Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» як забудовником та ОСОБА_5 як інвестором було укладено договір № 03127 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, за умовами якого замовник приймає участь у фінансуванні будівництва (реконструкції) житла з метою отримання у власність квартири шляхом внесення коштів в інвестування своєї частки, з подальшим отриманням її у свою власність згідно з цим договором. Після введення обєкта в експлуатацію і проведення інвестором всіх передбачених за цим договором розрахунків, вона набуває права на отримання своєї частки, що оформляється відповідним актом приймання передачі згідно з цим договором. Обєктом інвестування є будівництво квартири АДРЕСА_2 (а.с. 8-10).

Пунктом 4.3. цього договору передбачено, що інвестор здійснює оплату вартості квартири в розмірі, що передбачений п.4.1.

У відповідності до п.5.2.5. договору протягом двох місяців після закінчення будівництва (реконструкції) обєкта прийняття його Державною приймальною комісією в експлуатацію та закінчення технічної інвентаризації забудовник зобовязаний надати Інвестору дані по квартирі з визначенням її фактичного номера та фактичної загальної площі, передати Інвестору квартиру по ОСОБА_2 приймання-передачі разом з пакетом документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру.

Згідно додатку до договору від 25 грудня 2006 року встановлено графік фінансування будівництва, в якому передбачено, що 180 533 грн. вноситься за рахунок державного бюджету.

Додатковими угодами № 1 від 23.10.2007 року, № 2 від 18.02.2008 року, № 3 від 25.12.2006 року, № 4 від 17.07.2009 року, № 5 від 24.12.2010 року, № 6 від 20.10.2012 року змінено графік фінансування будівництва, термін введення будинку в експлуатацію, змінено сторону договору забудовника на Головне управління містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Волинської облдержадміністрації (а.с. 15-20).

27.12.2006 року між Волинським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі Фонд) та ОСОБА_5 як позичальником було укладено кредитний договір № 204, за умовами якого Фонд від імені держави надав ОСОБА_5 прямий адресний (цільовий) кредит в сумі 180 536 грн. із строком повернення 95 кварталів з дати його укладення, на будівництво (реконструкцію) житла загальна площа 62, 0 кв. м. згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_3.

Пунктом 2.4. цього договору передбачено, що використання кредиту здійснюється виключно у безготівковій формі, за письмовим розпорядженням Фонду шляхом перерахування банком-агентом з рахунку позичальника на рахунок забудовника суми коштів, відповідно до договору про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, що укладається між позичальником та забудовником або між Фондом, що виконує функції замовника та підрядника, або шляхом оформлення відповідних документів про передачу матеріальних ресурсів на виконання зазначеного договору.

Пунктом 4.3.5. договору передбачено, що у разі смерті позичальника, який уклав договір про іпотеку та відмови його спадкоємців від переоформлення на них прав та зобов'язань колишнього позичальника, Фонд має право розірвати кредитний договір.

Також п.п.4.4.4., 4.4.5. сторони обумовили, що позичальник має право разом з членами сімї володіти та користуватися збудованим (реконструйованим) житлом з моменту оформлення свідоцтва про право власності та укладення з Фондом договору про іпотеку, в якому визначаються умови користування житловим приміщенням протягом терміну погашення кредиту позичальником. Після повного виконання зобов'язань за кредитним договором (погашення кредиту, сплати відсотків за користування ним, можливої пені та збитків) позичальник отримує в установленому законодавством порядку право розпорядження житлом.

Збудоване житло передається позичальнику у власність. Свідоцтво про право власності на збудоване житло та інші документи видаються позичальнику після укладення ним договору про іпотеку збудованого (реконструйованого) житла.(п. 6 Кредитного договору)

У пункті 6.7 кредитного договору його сторони передбачили та погодили, що у разі смерті позичальника його права та обовязки за кредитним договором переходять до спадкоємців, що оформляється додатковою угодою до кредитного договору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 стверджувала, що з моменту смерті ОСОБА_5 вона у добровільному поряду виконувала кредитні зобовязання замість померлої матері і нею внесена значна сума на погашення отриманого кредиту. Такі пояснення підтверджувались як представником Фонду в судовому засіданні так і наданою останнім довідкою про відсутність заборгованості за кредитним договором , що укладений ОСОБА_5, перед забудовником (а.с 34).

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої у інспекції ДАБК у Волинській області у листопаді 2013 року, будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованим торговельно-побутовим блоком по вул. Ватутіна, 70б у м. Ковелі (1 черга житлова секція № 1) із 30-ма квартирами та нежитловими приміщеннями було визнано таким, що готовий до експлуатації (а.с. 35-37).

Актом приймання-передачі квартир від 14.02.2014 року Волинське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» прийняло від Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Волинської ОДА вищевказану квартиру згідно з договором інвестування (а.с. 17).

В судовому засіданні позивач вказувала, що з моменту прийняття в експлуатацію житлового будинку 70б по вул. Ватутіна в м. Ковелі , в квартирі, що була проінвестована її матірю було зроблено ремонт і у ній проживали неповнолітні відповідачі разом з батьком. На даний час у квартирі ніхто не проживає.

У звязку з неодноразовими відмовами нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та неможливість дійти компромісу з батьком , який є опікуном ОСОБА_3, ОСОБА_4, щодо порядку оформлення спадкових прав неповнолітніх синів померлої, вона не може узаконити своє майнове право на квартиру, яке ввійшло до спадкової маси після смерті ОСОБА_5.

Після виконання судом апеляційної інстанції приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України та оголошення перерви для надання позивачу можливості повторного звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майнові права на спірну квартиру ОСОБА_1 надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 грудня 2016 року. За змістом даної постанови державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Ватутіна, 70 б кВ. 14, що залишилась після смерті ОСОБА_5 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном, право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно.

Беручи до уваги наведене колегія суддів приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 як донька ОСОБА_5 має право на майнові права та обовязки, які належали її матері за договором про інвестування від 25.12.2006 року та кредитним договором від 27.12.2006 року.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист цих прав здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів є зокрема визнання права.

Враховуючи вищезазначене, даний спосіб захисту для позивача є єдиним можливим способом захисту її права на спадкове майно.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції, на дані норми матеріального права не звернув уваги, передчасно прийшов до висновку, що даний спосіб захисту позивачем вибрано не правильно.

Крім того в рішенні суду, зокрема в мотивувальній його частині, суд вказує на те, що відсутні будь-які докази того, що позивач зверталась в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва на право на спадщину саме на майнові права та існує з приводу цього відмова нотаріуса.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину вирішального значення при вирішенні спору немає і сама по собі не може бути підставою для відмови у позові.

Зазначене є порушенням права на справедливий судовий розгляд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі")

З врахуванням викладеного рішення про задоволення вимог позивача у повній мірі забезпечить права ОСОБА_1, гарантовані їй Конституцією України, з врахуванням норм права, які регулюють дані правовідносини, при цьому буде виконане основне завдання цивільного судочинства закріплене в ст. 1 ЦПК України, яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права, та при неповному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи, що згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до неповнолітніх - ОСОБА_3, ОСОБА_6 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Волинське регіональне управління Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву про визнання права на обєкт інвестування - 1/3 частку квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на обєкт інвестування, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: