Справа № 496/3861/16-ц
Провадження № 2-о/496/159/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на законних підставах на території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою і просить встановити факт її постійного проживання разом з матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та братом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на законних підставах на території України з 22.12.1989 року за адресою: АДРЕСА_2 - до 15.10.1992 року, включаючи період станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, а також встановити факт її постійного проживання разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2005 року по теперішній час на території України в Одеській області.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є громадянкою республіки Вірменія. У зв'язку з військовими діями у Вірменії (Нагорному Карабахі), а також потужним землетрусом у 1989 році вона разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 та молодшим братом ОСОБА_3 переїхали на постійне проживання до України та оселилися у її тітки - рідної сестри матері в АДРЕСА_1. Через деякий час вони переїхали в с. Василівка Біляївського району Одеської області, де були зареєстровані АДРЕСА_3. З того час вони так і залишилися проживати в Україні, періодично виїжджаючи до Вірменії провідати рідних, однак основним місцем проживання вважали вже Україну. Коли в черговий раз вона була в Вірменії, познайомилася зі своїм майбутнім чоловіком ОСОБА_6, з яким 16.04.2003 року уклала шлюб та залишилася проживати у Вірменії. В період шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 За цей час вона декілька раз приїжджала в Україну до рідних. Приблизно в 2005-2006 р.р. вони всією сім'єю переїхали на постійне місце проживання до матері в Україну та з того часу проживають в м. Одеса. Заявниця звернулася до Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про набуття громадянства України, але листом № 5127/6052 від 13.12.2016 року їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з викладеним вона звернулася з заявою до суду.

У судовому засіданні представник заявниці наполягав на задоволенні заяви, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи - Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області у судовому засіданні заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримав. Після перерви представник заінтересованої особи до судового засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує та просить справу розглядати без його участі.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, є громадянкою республіки Вірменія, що підтверджується паспортом громадянина республіки Вірменія НОМЕР_1, виданим 28.08.2008 року (а.с. 4, 5).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1, її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 6, 7).

У зв'язку з військовими діями у Вірменії (Нагорному Карабахі), а також потужним землетрусом у 1989 році ОСОБА_1 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 та молодшим братом ОСОБА_3 переїхали на постійне проживання до України та оселилися у рідної сестри матері ОСОБА_9 в АДРЕСА_1.

Через деякий час їх сім'я переїхала проживали в с. Василівка Біляївського району Одеської області.

Відповідно до довідки Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 277 від 06.09.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її діти: донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4, згідно домової книги № 4, сторінка № 103 з 22.12.1989 року по 15.10.1992 року (а.с. 17).

Заявниця вказує, що з того час вони так і залишилися проживати в Україні, періодично виїжджаючи до Вірменії провідати рідних, однак основним місцем проживання вважали вже Україну. Коли в черговий раз вона була в Вірменії, познайомилася зі своїм майбутнім чоловіком ОСОБА_6, з яким 16.04.2003 року уклала шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 8, 9). За Вірменськими традиціями вона залишилася проживати з чоловіком у Вірменії.

Від шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 10, 11, 13, 14).

Приблизно в 2005-2006 р.р. ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_6 та дітьми переїхали на постійне місце проживання до матері заявниці в Україну та з того часу проживають в м. Одеса.

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються в Одеській загальноосвітній школі № 110 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради з 01.09.2010 року та з 01.09.2012 року відповідно по теперішній час, що підтверджується довідками Одеської ЗОШ № 110 № 466 та № 467 від 07.09.2016 року (а.с. 12, 15).

Її мати ОСОБА_2 набула громадянство України та 25.02.2014 року отримала в Біляївському РВ ГУ ДМС України в Одеській області паспорт громадянина України (а.с. 16).

Заявниця звернулася до Біляївського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про набуття громадянства України, але листом № 5127/6052 від 13.12.2016 року їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України 22.12.1989 року по 15.10.1992 рік також підтверджується випискою з домової книги Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 4 стор. 103 (а.с. 24-25).

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно ч.2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявниці для набуття громадянства України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги заявниці обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині встановлення факту її постійного проживання на території України з 22.12.1989 року по 15.10.1992 року, оскільки вказаний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Вимоги про встановлення факту постійного проживання заявниці на території України разом матір'ю ОСОБА_2 та братом ОСОБА_3, а також з дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2005 року по теперішній час задоволенню не підлягають за безпідставністю. Крім того, у судовому засіданні не доведено необхідність встановлення факту постійного проживання на території України матері заявниці, її брата та дітей для набуття нею громадянства.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 209, 212-215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, на законних підставах на території України за адресою: АДРЕСА_5 з 22.12.1989 року по 15.10.1992 року, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: Трушина О.І.