АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Бреславського О.Г., Лисака І.Н.

секретар Чубрей І.І.

за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересахОСОБА_4 ОСОБА_5, представника Заставнівської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, третя особа орган опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2016 року,

встановила:

В серпні 2015 року ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом.

Просив:

- зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_1;

- визначити участь батька у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_1 шляхом встановлення систематичних побачень в присутності матері у приміщенні кафе «Піцерія» Торгово-оздоровчого комплексу по вулиці Незалежності в будинку 111-Б в місті Заставна Чернівецької області в періоди з 20 грудня по 5 січня, з 10 травня по 25 травня та з 1 серпня по 31 серпня кожні понеділок, середу та пятницю з 18 до 20 години, кожну суботу з 15 до 19 години, кожну неділю з 10 до 14 години, а також безперешкодно спілкуватися з дитиною засобами дистанційного звязку (телефон, скап, вайбер);

- після досягнення дитиною семирічного віку дозволити батьку самостійно організовувати та проводити на території України щорічний відпочинок та оздоровлення ОСОБА_1 в період літніх та зимових шкільних канікул.

Посилався на те, що у нього та відповідачки є спільна донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 цілеспрямовано створює перешкоди для його зустрічей з дитиною, не допускає позивача до спілкування з нею.

Вважає вказані дії відповідачки протиправними та такими, що порушують його права, як батька дитини.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4 ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні з донькою.

Визначено порядок його спілкування з дитиною шляхом встановлення систематичних побачень в присутності матері щорічно в періоди з 20 грудня по 5 січня, з 10 травня по 25 травня, з 1 серпня по 31 серпня за графіком: кожну середу з 18 по 20 годину, кожну суботу з 11 по 13 годину, для яких визначити місце зустрічі в приміщенні кафе «Піцерія» торгово-оздоровчого комплексу, який розташований по вулиці Незалежності в будинку 111-Б в місті Заставна Чернівецької області.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволення позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внаслідок неприязних відносин, що склалися між сторонами, ОСОБА_1 не бажає, щоб батько дитини приймав участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, а отже чинить перешкоди у здійсненні позивачем свого права.

Суд врахував, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 є молодою, здоровою, працевлаштованою, матеріально-забезпеченою людиною, без шкідливих звичок, а також його позитивне ставлення до виконання батьківських обовязків, відсутність у Україні будь-якого іншого інтересу, крім доньки, його наполегливе прагнення систематично спілкуватися із своєю дитиною.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач не може приймати участь у вихованні та спілкування з дитиною, а також те, що таке спілкування може зашкодити дитині.

Для налагодження психоемоційного звязку між батьком та донькою доцільно встановити час їх систематичних зустрічей по дві годити двічі на тиждень з обовязковою присутністю матері (яка володіє італійською мовою та може допомогти мовний бартер під час побачень), щоб таке спілкування не зашкодило дитині.

Запропоноване позивачем місце зустрічі біля Торговельно-оздоровчого комплексу по вулиці Незалежності, 111-Б в місті Заставна не є оптимальним, враховуючи не завжди сприятливі погодні умови на вулиці. Враховуючи режим роботи, доцільним місцем для побачень є приміщення кафе «Піцерія» Торговельно-оздоровчого комплексу по вулиці Незалежності, 111-Б в місті Заставна.

Порядок спілкування, що запропонований органом опіки та піклування, не в повній мірі відповідає інтересам дитини та може негативно впливати на її емоційний стан та здоровя.

Позовна вимога про встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною шляхом обмеження безперешкодного спілкування з дитиною засобами дистанційного звязку (телефон, скайп, вайбер) не підлягають задоволенню, оскільки дитина ще не досягла віку, з якого можливо забезпечити нею особисто таке спілкування з використанням мобільного телефону з встановленим програмним забезпеченням «скап», «вайбер».

Спір між сторонами щодо можливості позивача після досягнення дитиною семирічного віку самостійно організовувати та проводити на території України щорічні відпочинок та оздоровлення ОСОБА_1 в період літніх та зимових канікул не виник.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, відповідно статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно частини 1 статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлено законом.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини 2 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із частин 2, 3 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Зі змісту статті 158 СК України вбачається, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Згідно зі статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до частин 5, 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно статті 16 Закону дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для воззєднання сімї мають право на вільний вїзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом.

Батьки, інші члени сімї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобовязані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

За нормами частини 2 статті 141, статей 153, 157 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в Республіці Італія та є громадянином цієї держави.

У сторін 07 листопада 2012 року в Республіці Італія народилася спільна донька ОСОБА_1, що підтверджується офіційними документами, складеними на території Італійської Республіки.

Малолітній дитині ОСОБА_1 на час розгляду справи виповнилося три роки, вона проживає із свої матір'ю ОСОБА_1 в належному їй будинку№21-Д, який розташований по першому провулку Грушевського в місті Заставна (а.с.69-71).

Дитина відвідує Заставнівський дошкільний навчальний заклад №1, її вихованням та навчанням займається тільки мати ОСОБА_1В.( а.с.65).

Дитячу установу дитина відвідує з понеділка по п'ятницю.

Відповідно до висновку від 25 грудня 2015 року №01-32/21-3089, орган опіки та піклування Заставнівської РДА вважає доцільним визначити способи участі у вихованні та вільному спілкування батька з малолітньою ОСОБА_7 шляхом побачень за наступним графіком: в період з 20 грудня по 5 січня, кожної середи та суботи з 10 по 13 годину, з 10 травня по 25 травня, кожної середи, неділі з 15 по 19 год., з 1 серпня по 31 серпня, кожного вівторка та суботи 10 години по 14 години в присутності матері.

Колегія суддів вважає правильними висновок суду про те, що внаслідок неприязних відносин, що склалися між сторонами, ОСОБА_1 не бажає, щоб батько дитини приймав участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та чинить перешкоди у здійсненні позивачем свого права.

Однак судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Визнаючи право позивача на спілкування з дитиною у присутності матері, суд першої інстанції не дав оцінки доводам відповідачки про те, що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки.

Судом не враховано, що негативні відносини, які існують між батьками дитини, можуть вплинути на інтереси дитини.

Суд фактично примусив відповідачку, проти її волі, до спілкування з особою, з якою у неї склались неприязні стосунки, чим порушив її особисті права.

Відповідно до частини 2 статті 159 СК України в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що позивачу слід надати право на побачення з дитиною без обовязкової присутності матері.

Колегія суддів також вважає, що визначення місця спілкування між ОСОБА_4 ОСОБА_5 та його донькою ОСОБА_7 в приміщенні кафе «Піцерія» торговельно-оздоровчого комплексу, який розташований по вулиці Незалежності, 111-Б в місті Заставна обмежує право позивача на спілкування з дитиною та може в майбутньому створити перешкоди з реалізації ним такого права, забезпеченого судовим рішення, внаслідок припинення діяльності такого кафе, зміни режиму його роботи та інших незалежних від сторін обставин.

Беручи до уваги стосунки між позивачем та відповідачкою, вік дитини, колегія суддів вважає, що місцем побачення ОСОБА_4 ОСОБА_5 з дочкою ОСОБА_7 слід визначити за місцем проживання дитини.

Визначення місця побачення позивача з дочкою не перешкоджає ОСОБА_4 ОСОБА_5 разом з дитиною виходити на прогулянку, відвідувати заклади культури, торговельні, розважальні та інші заклади з урахуванням віку та розвитку дитини.

Враховуючи наведені вище обставини, рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини після слів «Зобовязати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4 ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1», в наступній редакції:

«та визначити порядок спілкування ОСОБА_4 ОСОБА_5 з дитиною шляхом встановлення систематичних побачень щорічно в періоди з 20 грудня по 5 січня, з 10 травня по 25 травня, з 1 серпня по 31 серпня за графіком: кожну середу з 18 по 20 годину, кожну суботу з 11 по 13 годину за місцем проживання дитини».

В решті рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Помилковими є доводи скарги про те, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 не є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо дитини підтверджується актовим записом про народження №106 -Частина І- Серія А від 6 лютого 2014 року (а.с.126- 127).

В матеріалах справі відсутні докази, які би спростовували батьківство позивача щодо дитини.

Помилковими є доводи скарги ОСОБА_1 про те, що позивачем не доведено факт порушення його прав, як батька дитини.

Судом правильно встановлено, що внаслідок неприязних відносин, що склалися між сторонами, ОСОБА_1 не бажає, щоб батько дитини приймав участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та чинить перешкоди у здійсненні позивачем свого права.

Такі обставини суд зокрема встановив на підставі показів позивача, який був допитаний в якості свідка.

Крім того сама відповідачка в судовому засіданні підтвердила що вона не бажає щоби відповідач брав участь у виховання дочки та спілкувався з нею.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2016 року змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини після слів «Зобовязати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4 ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1», в наступній редакції:

«та визначити порядок спілкування ОСОБА_4 ОСОБА_5 з дитиною шляхом встановлення систематичних побачень щорічно в періоди з 20 грудня по 5 січня, з 10 травня по 25 травня, з 1 серпня по 31 серпня за графіком: кожну середу з 18 по 20 годину, кожну суботу з 11 по 13 годину за місцем проживання дитини».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: