Справа 206/1882/16-ц
Провадження 2/206/589/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2016 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Ременяк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-будівельна компанія «Валган», про захист прав споживачів та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням останніх доповнень, посилається на те, що 22 квітня 2015р. між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено три договори про розміщення вкладів, а саме: № SAMDNWFD101 у сумі 50 000 грн., № SAMDNWFD901 у сумі 50 000грн. та № SAMDNWFD301 у сумі 50 000 грн., а всього 150 000 грн. За умовами цих договорів, які є однотипними: п.25 вклади розміщені строком на три місяці; п.6 після скінчення строку вклад банком зараховується на депозитний вклад «до витребування»; п.7 якщо вкладник протягом 3-х календарних днів після зарахування вкладу «до витребування» не вимагає повернення вкладу строк розміщення вкладу вважається розміщеним на новий 3 місячний строк; п.4 дія договору припиняється після сплати всієї суми вкладу та нарахованих процентів; п. 16 уразі порушення сторонами умов договору винна сторона несе відповідальність, передбачену законодавством України.

Так для обслуговування депозиту № 1 відкрито рахунок № НОМЕР_1, за договором № 2 № - НОМЕР_2, за договором №3 - НОМЕР_3, на які нею були внесені грошові кошти по 50 000 грн., всього 150 000 грн. У зв'язку з тим, що ні клієнт, ні банк не заперечували, починаючи з 23.04.2015р. по 14.03.2016р. договори поновлювались кожні 3 місяці, з виплатою 22 % річних. 14 березня 2016р. банком припинено депозитні договори, та всі вклади зняті з депозитних рахунків із зазначенням підстави "погашення заборгованості согл. Сз.6029702&YEAR=2016", про що свідчить виписки банку від 16.03.2016р. Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» порушив умови договорів №№1,2,3, норми цивільного права та спеціального законодавства України про надання банківських послуг клієнтам, Закону України «Про захист прав споживачів», безпідставно списав з рахунків грошові кошти та не повернув депозитний вклад у встановлений договорами строк. Вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» протиправно привласнив її вклади у сумі 150 000 грн.

За нормами глави 72 , а саме статей 1071- 1073 Цивільного кодексу України , ч.1 ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умовами п. 16 депозитних договорів №№ 1,2,3 списання коштів з рахунку банківського вкладу можливе лише за дорученням вкладника, банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта на власний розсуд, списання грошових коштів з рахунку клієнта без згоди клієнта здійснюється лише за рішенням суду та постановою державного виконавця. У разі безпідставного списання коштів з рахунка клієнта банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати всю суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки.

Крім того, відповідно до п.25 депозитних договорів, на вклад нараховуються проценти у розмірі 22% річних у зв'язку із зменшенням поточної процентної ставки, яка існує на даний період часу у розмірі 19% річних. З огляду на неповернення депозитних вкладів з 14.03.2016р. станом на 12.07.2016р. прострочення повернення коштів складає 130 днів. Станом на 12.07.2016р. сума процентів складає 10122,95 грн., а загальна сума заборгованості перед нею складає 160 122,95 грн. (розрахунок - 150000 х 19% : 366 х 130 = 10122,95; 150000 + 10122,95 = 160 122,95)грн, яка має бути сплачена ПАТ КБ «Приватбанк».

На підставі викладеного просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк грошові кошти банківського вкладу за договорами № SAMDNWFD101, № SAMDNWFD901, № SAMDNWFD301 у сумі 150000 грн. та проценти річних у розмірі 10122,95грн. (а.с.1-3, 29, 38, 86).

Позивач ОСОБА_1 та її преставник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, з підстав викладених у позові та просили задовольнити. Представник позивача ОСОБА_4 зазначила, що у банку не було законних підстав для списання коштів з депозиту на погашення заборгованості по кредитному договору, по якому спочатку поручителем була ОСОБА_1 Її договір поруки на цей час є припиненим, оскільки банк уклав договір про внесення змін у 2014 році до кредитного договору, за умовами якого збільшився обсяг відповідальності на 600тис. доларів, за які ОСОБА_1 не поручалася та і не знала про них. Крім того, у ньому зазначений інший поручитель, а також вимог до ОСОБА_1 банк тривалий час не пред'являв. У 2011 році ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнув заставне майно.

Також від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначає, що під час розгляду справи в якості доказів долучено до матеріалів справи Договір поруки від 03.07.2007р. № 2007/127/1, Договір про внесення змін №1 від 29.05.2014р. до Кредитного договору від 03.07.2007р. № 2007- 127 та Договір поруки № 2007-127/DР1 від 29.05.2014р. Відповідач, заперечуючи проти позову, надав договір поруки від 03.07.2007. № 2007-127-1, укладеного між банком та нею. Але сам факт існування такого договору не може свідчити про наявність заборгованості у неї перед банком, якій списав з депозитних рахунків 150 000 грн. На момент списання грошових коштів з депозитних рахунків клієнта банку відповідачем жодних вимог до неї не було пред'явлено. Відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, банк мав право на звернення до суду з вимогою про погашення заборгованості до неї, як поручителя протягом шести місяців із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту, а саме з 04.11.2011р., коли ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до майнового поручителя ТОВ «Уралочка -Дельта». До того ж, як свідчать матеріали справи, 29.05.2014р. між банком та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 2007/127, відповідно до яких, сума кредиту відтепер складає 488 133, 56 доларів США, які мають бути сплачені за новим графіком та остаточне повернення кредиту встановлене до 2029 року, у разі порушення встановленого графіку платежів, а починаючі з 32 дня, вся заборгованість вважається простроченою у зв'язку з чим позичальник має сплатити штраф у розмірі 662 307,67 дол. США.((п.п.2.5.1, - 2.5.4.) Окрім цього, за новою редакцією кредитного договору у п'ять разів збільшено період, за який нараховується пеня та у три рази збільшено строк позовної давності про стягнення кредиту, відсотків, неустойки, штрафу. У попередній редакції взагалі не було передбачено штраф за неповернення кредиту та порушення графіку платежів, а лише пеня. Тому, з огляду на збільшення обсягу відповідальності, а саме, до стягнутої суми основного боргу за рішенням Господарського суду АР Крим від 17.01.2012р у справі №5002-7/4874-2011 додано ще 488 133,56 дол., введено новий штраф у сумі 662 307,67 дол. США, збільшено період часу, за який нараховується пеня у п'ять разів, у 3 рази збільшено строк позовної давності, можна дійти висновку, що без згоди поручителя збільшено його відповідальність. Отже договір про внесення змін до кредитного договору, це по суті новий кредитний договір, якій не погоджено з нею, як поручителем у належній формі, не внесено змін до договору поруки від 03.07.2007р., внесені зміни до кредитного договору збільшує обсяг відповідальності (а.с.60-62).

В судовому засіданні представник відповідача Раєвський В.В. просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що банк зробив перерахування коштів, оскільки ОСОБА_1 виступала поручителем і про це було зазначено у депозитному договорі.

Треті особи ОСОБА_2, ТОВ "Валган", ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 квітня 2015р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договори вкладу "Депозит Плюс на 3 міс.": № SAMDNWFD101 у сумі 50000 грн., № SAMDNWFD901 у сумі 50000грн. та № SAMDNWFD301 у сумі 50000 грн. банк відкрив рахунки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, НОМЕР_3 відповідно, на які зараховується вклад строком до 22.07.2015р. включно, з нарахуванням 22% річних на умовах, визначених в договорі (а.с.4-9).

Відповідно до п.25 цих договорів вклади розміщені строком на три місяці.

З п.6 після закінчення строку вклад банком зараховується на депозитний вклад «до витребування».

Згідно п.7 якщо вкладник протягом 3-х календарних днів після зарахування вкладу «до витребування» не вимагає повернення вкладу строк розміщення вкладу вважається розміщеним на новий 3 місячний строк.

Пунктом 4 визначено, що дія договору припиняється після сплати всієї суми вкладу та нарахованих процентів.

У відповідності до п. 12 договорів вкладу, якщо є прострочена заборгованість по кредиту, виданому банком, або якщо ви є поручителем по кредиту, по якому існує заборгованість, банк має право на свій розсуд: - по закінченню строку вкладу перерахувати вклад и нараховані проценти на ваш поточний або картковий рахунок і в подальшому використовувати їх для погашення заборгованості або - розірвати цей договір. При цьому банк направляє письмове повідомлення з зазначеною датою розірвання договору. Вклад і нараховані відсотки перераховуються на ваш поточний рахунок і в подальшому використовуються для погашення заборгованості. Списання коштів оформлюється меморіальним договором.

Пунктом 16 у разі порушення сторонами умов договору винна сторона несе відповідальність, передбачену законодавством України.

З платіжного доручення від 22.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 перерахувала суму вкладу у розмірі 50000,00грн., 50000,00грн., 50000,00грн. на на рахунки зазначені у договорах вкладу від 22.04.2015р. (а.с.10).

14 березня 2016р. банком припинено депозитні договори та всі вклади зняті з депозитних рахунків із зазначенням підстави «погашення заборгованості согл. СЗ.6029702&YEAR=2016», про що свідчать виписки банку від 16.03.2016р. (а.с.11-13).

03 липня 2007р. між КБ ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 2007-127 про надання кредиту у сумі 600 000,00 дол. США з датою остаточного погашення боргу 03.07.2022р. з виплатою процентів та пені (а.с.63-65).

Відповідно до умов п.3 цього кредитного договору основне зобов'язання забезпечено договором іпотеки (п.п.3.1.1.) № 2007-127 від 03.07.2007р. та договором поруки № 2007-127 від 03.07.2007р. (п.п.3.1.2.).

03 липня 2007 року між КБ ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 2007/127/1, за умовами якого остання поручилася за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № 2007-127 від 03.07.2007р. (а.с.47).

Відповідно до п.п.5,6,7 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань, зазначених у п.1 кредитного договору, банк має направити на адресу поручителя письмову вимогу, яка має бути виконана протягом п'яти робочих днів, а у разі не виконання цієї вимоги протягом п'яти робочих днів, банк має право в рахунок погашення заборгованості здійснювати договірне списання з рахунків поручителя.

03 липня 2007 року між КБ ПАТ "ПриватБанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю - будівельна компанія "ВАЛГАН" було укладено договір поруки № 2007/127/2, за умовами якого останні поручилися за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № 2007-127 від 03.07.2007р. (а.с.46).

03 липня 2007 року між КБ ПАТ "ПриватБанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Уралочка-Дельта", укладено договір іпотеки № 2007-127, за умовами якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Уралочка-Дельта" передали в іпотеку банку нерухомість вартістю 3 408 750 гривень (п.12 договору іпотеки), будівля спального корпусу літер А площею. 482,2кв.м. (п.7 договору іпотеки) для забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з кредитного договору від 03.07.2007 року № 2007-127 (п.2.1 договору іпотеки) (а.с.66-68).

Рішенням Господарського суду АР Крим від 17.01.2012 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уралочка-Дельта" на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму за кредитним договором № 2007-127 від 03.07.2007р. та договором іпотеки № 2007-127 від 03.07.2007р. у розмірі 865510,23 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - будівлю спального корпусу, загальною площею 482,2кв.м. (а.с.69-85).

29 травня 2014 року між ПАТ КБ"ПриватБанк" та ОСОБА_2 будо укладено договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 2007-127 від 03 липня 2007 року за яким преамбулу кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року читати в редакції даного договору про внесення змін № 1 (а.с.19-21).

В п. 2 цього договору викладено, що сторони узгодили: 2.1 Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до дати підписання цього Договору про внесення змін зменшити на 662 307,67 (шістсот шістдесят дві тисячі триста сім дол. США 67 центів) дол. США, а саме: відсотки у розмірі 443348,21 (чотириста сорок три тисячі триста сорок вісім дол. США 21 цент) дол. США, пеня у розмірі 218959,46 (двісті вісімнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дев'ять дол. США 46 центів) дол. США. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 28.05.2029р.

Пунктом 2.3 визначено, що Графік погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року) викласти в наступній редакції, який є невід'ємною частиною Кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року.

Відповідно до п.2.4 з моменту підписання Сторонами цього Договору про внесення змін №1 за умови належного виконання Позичальником своїх зобов'язань по сплаті платежів, зазначених в Графіку погашення кредиту, Позичальник за користування кредитом сплачує відсотки в розмірі 0,12 (нуль цілих дванадцять сотих)% річних. Погашення заборгованості Позичальника за Договором здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року).

У відповідності до п. 2.5 та його підпунктів 2.5.1-2.5.4 згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦКУ у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 2 Кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року) понад 30 днів: Терміном повернення кредиту, зазначений в п.1.2 Договору є 31-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-ий день), рахується простроченою. Починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,0444 ( нуль цілих чотириста сорок чотири десятитисячних)% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. При цьому відсотки та комісії за користування кредитом не нараховуються і не сплачуються. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі: 662 307,67 (шістсот шістдесят дві тисячі триста сім дол. США 67 центів) дол. США

В п. 3 сторони узгодили викласти п. 3.1.2. Кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року у наступній редакції: "3.1.2. Договором поруки № 2007-127/DP1 від 29.05.2014 року".

В п. 4 сторони вирішили доповнити Кредитний договір № 2007-127 від 03.07.2007 року пунктом 3.1.3: "3.1.3. Договором поруки № 2007-127/DP2 від 29.05.2014 року".

Відповідно до п. 5 сторони узгодили викласти п.п.6.4., 6.7. Кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року у наступній редакції: "6.4 Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п.6.1, 6.2, 6.3 цього Договору здійснюється протягом 15 років зі дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане Позичальником". "6.7 Терміни позовної давності на вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 років".

29 травня 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 2007-127/DP1 за умовами якого останній зобов'язався за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором № 2007-127 від 03.07.2007 року (а.с.22).

З наданих відповідачем копій документів вбачається, що ними було подано до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у 2014 році позов до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ТОВ БК "ВАЛГАН" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2007-127 від 03.07.2007р., проте 07.07.2014 року подали заяву про залишення позову без розгляду у зв'язку з укладення договору про внесення змін №1 від 29.05.2014 року та додаток № 2 "Графік погашення кредиту" від 29.05.2014р. , що змінили умови погашення кредиту й сплату відсотків за його користування (а.с.54-55).

Вищезазначені спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою статті 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно вимог ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Статтею 1070 ЦК України передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

У відповідності до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так, судом встановлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договорів вкладу від 22 квітня 2015 року свої зобов'язання належним чином не виконав, депозитний вклад у розмірі 150000,00грн. з вкладних рахунків відповідно до умов договору, не повернув, а безпідставно списав з рахунків грошові кошти та не повернув депозитний вклад у встановлений договорами строк.

Такі висновки засновані на тому, що договір поруки № 2007/127/1 від 03 липня 2007 року укладений між КБ ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 за умовами якого остання поручилася за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № 2007-127 від 03.07.2007р. на момент списання коштів, а саме 14 березня 2016 року був припиненим. Оскільки укладений договір від 29 травня 2014 року між ПАТ КБ"ПриватБанк" та ОСОБА_2 про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 2007-127 від 03 липня 2007 року збільшує об'єм відповідальності. З даними змінами поручителя ОСОБА_1 не було ознайомлено, згоду вона не надавала.

Крім того, з цього ж договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 2007-127 від 03 липня 2007 року вбачається, що було змінено п. 3.1.2 кредитного договору № 2007-127 від 03.07.2007 року чим по суті замінено договір поруки ОСОБА_1 № 2007/127/1 від 03 липня 2007 року на договір поруки № 2007-127/DP1 від 29.05.2014 року та доповнили пунктом 3.1.3 Договором поруки № 2007-127/DP2 від 29.05.2014 року.

Також, на момент списання грошових коштів з депозитних рахунків ОСОБА_1 відповідачем до неї жодних вимог пред'явлено не було.

Суд вважає, що заперечення представника відповідача не обґрунтовані, не ґрунтуються на вимогах закону, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли та спростовуються письмовими доказами по справі.

Відтак, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, аналізуючи фактично встановленні в судовому засіданні обставини справи, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у заявлений позивачем спосіб.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 553, 559, 610, 611, 612, 626, 1058, 1060, 1061, 1070-1073 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів за банківськими вкладами за договорами №SAMDNWFD101, №SAMDNWFD901, №SAMDNWFD301 від 22.04.2014 року, розраховану станом на 12.07.2016 року в розмірі 160122 (сто шістдесят тисяч сто двадцять дві) гривні 95 коп., яка складається із суми внесених коштів - 150000,00 грн. та процентів річних у розмірі 10122,95 грн.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1601 грн. 23 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков