АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/131/16-ц Номер провадження 22-ц/786/993/16Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи про те, що 21.04.2007 року укладено кредитний договір № б/н з відповідачем ОСОБА_2, за яким останній отримав кредит у розмірі 4300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач ОСОБА_2 не виконав умов кредитного договору належним чином, тому станом на 30.06.2015 року має заборгованість - 21789 грн. 53 коп., яку позивач і просив стягнути з нього.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 21.04.2007 р. у розмірі 21789 грн. (двадцять одно тисяча сімсот вісімдесят дев'ять ) грн. 53 коп., а також 243 грн. 60 коп. судового збору.

З судовим рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 21.04.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_2 уклав кредитний договір (який складається із заяви позичальника про оформлення кредиту, з умов та правил надання банківських послуг, з правил користування платіжною картою та тарифів банку), за яким останній отримав кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-12).

Станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед банком становить 21789 грн. 53 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4188,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11897,48 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4427,41 грн., штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 1025, 69 грн.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, оскільки відповідач по закінченню строку дії картки не звернувся до банку з вимогою про відмову в продовженні строку вкладу, строк дії картки у відповідності до п. 3.13 умов і правил надання банківських послуг вважається продовженим і підстав для застосування строку позовної давності не вбачав.

Однак, з таким висновком місцевого суду не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9.1 «Умов та правил надання банківських послуг» утримувач картки доручає банку призупинити або припинити дію картки, або відмовити у її продовженні, заміні чи видачі нової картки, якщо утримувач картки допустив більше одного разу прострочку погашення мінімального обов'язкового платежу.

Крім того, п. 9.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачає, що при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення терміну дії картки банк стягує комісію за обслуговування карткового рахунку, якщо залишок менше комісії, то розмір комісії встановлюється в розмірі залишкових коштів на картці. При нульовому залишку коштів по неактивному рахунку останній закривається.

Відповідно до п. 3.1.3 «Правил користування платіжною карткою» при закінченні терміну дії відповідної картки він подовжується на новий термін, якщо раніше не надійшла заява про закриття розрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на рахунку та при виконанні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідач порушив умови договору, оскільки не сплачував платежі, а банк в свою чергу не виконав умови договору, якими передбачено, що в разі якщо утримувач картки більше одного разу допустив прострочку погашення мінімального обов'язкового платежу, то утримувач картки поручає банку зупинити або припинити дію картки, відмовити в її подовженні, заміні або видачі.

У відповідності до п. 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено продовження Банком строку дії картки у разі наявності двох умов: якщо до початку місяця закінчення строку її дії не надійшла письмова заява Держателя про закриття картрахунку та при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по даному рахунку.

Колегією суддів було оглянуто платіжну карту та встановлено, що строк її дії тривав до жовтня 2011 року.

Також встановлено, що на рахунку ОСОБА_2 грошових коштів немає, а по закінченню строку дії картки йому нова не видавалася.

Сплату коштів за кредитом визначено періодичними щомісячними платежами, тому у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватися із моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116 цс 13).

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.04.2007 року вбачається, що погашення заборгованості за кредитом здійснювалося не щомісячно, і не в повному обсязі, а останнім платежем зробленим на погашення кредиту є сума 150, 00 грн. сплачена 01.04.2009 року.

Після зазначеної дати, жодних платежів на погашення кредиту відповідачем не здійснювалося.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові ВСУ від 19.03.2014 року (справа № 14-цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи те, що позивач ще у 2009 році дізнався про порушення своїх прав, умов п 9.1. «Умов та правил надання банківських послуг» не виконав, а тому на час звернення до суду (16.07.2015 року) з позовом про стягнення заборгованості (пройшло 5 років) сплив строк позовної давності, про застосування якого прохав відповідач.

Суд першої інстанції на зазначені обставини та правові норми уваги не звернув та дійшов хибного висновку про задоволення позову.

З урахуванням викладеного апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостівідмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ Панченко О.О.