У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання права власності на частину житлового будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 12 лютого 1956 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Від шлюбу у них народилися сини ОСОБА_2, ОСОБА_3 За час шлюбу вони з ОСОБА_5 за спільні кошти збудували житловий будинок АДРЕСА_1 який оформили на ім'я чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного житлового будинку та грошові внески. На час смерті чоловіка у спірному будинку мешкала вона та її син ОСОБА_2

Позивач зазначала, що 20 жовтня 2003 року вона звернулася із заявою до Чугуївської держаної нотаріальної контори Харківської області в якій зазначила, що вона відмовляється від належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка на користь сина ОСОБА_2

Вважала, що відмова від прийняття спадщини після смерті чоловіка та належної їй 1/2 частину житлового будинку вчинені нею під впливом помилки.

На підставі наведеного та з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрованого на ім'я ОСОБА_5, як частки в спільній сумісній власності подружжя; визнати її заяву, зареєстровану по книзі обліку за № 1085 по спадковій справі № 710/2003 від 20 жовтня 2003 року про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 недійсною; визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5; всього визнати за нею право власності 3/4 частини зазначеного житлового будинку.

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та грошові внески. Після смерті батька він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав у спадковому будинку. 20 жовтня 2003 року його мати ОСОБА_2 відмовилася від належної їй 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 а також від належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_5 на його користь, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року та залишення в силі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 липня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд виходив з того, що ОСОБА_2 відмовилася від належної їй частки у праві спільної сумісної власності подружжя та від прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька, а тому успадкував увесь спірний будинок.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи первісний і зустрічний позови, апеляційний суд виходив з того, що спірний будинок на момент відкриття спадщини за померлим ОСОБА_5 перебував у спільній сумісній власності подружжя, а тому ОСОБА_2 належить Ѕ частина спірного будинку, як частки, що є спільною сумісною власністю подружжя. Спадкоємець ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав та був зареєстрованим у спадковому будинку, а доводи ОСОБА_2 про те, що вона відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь свого сина ОСОБА_2 під впливом помилки не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим ОСОБА_2 має право на Ѕ частину спірного будинку у порядку спадкування.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова