АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1360/16 Справа № 204/5034/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Єлізаренко І.А., Калиновського А.Б.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначило, що 03 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 1720, згідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 70000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 02 жовтня 2016 року.

Також, 03 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 1721, згідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 30000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 02 жовтня 2016 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами 03 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 837, за яким було передано в іпотеку квартиру загальною площею 99,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитних договорів утворилася заборгованість в розмірі 3965728,04 грн. а тому позивач, просив суд, в рахунок погашення вказаної заборгованості, звернути стягнення на вищевказане заставлене майно, а також покласти на відповідачів судові витрати (а.с. 2-7, 43-47).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії №1720 від 03 жовтня 2006 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, яка станом на 06.05.2015 року становить 132407,26 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 06.05.2015 року складає 2798170,42 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 54865,00 доларів США, з яких прострочена заборгованість по тілу складає 44331,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.05.2015 року складає 1159465,28 грн.;

- заборгованість за простроченими відсотками 50937,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2015 р. складає 107647,87 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 13471,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2015 р. складає 284697,94 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 13132,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.04.2015 р. складає 277534,32 грн.

та в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №1721 від 03 жовтня 2006 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, яка станом на 29.04.2015 року становить 56083,05 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 29.04.2015 року складає 1248543,69 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 24000,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.04.2015 року складає 534300,19 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу складає 19500,11 доларів США;

- заборгованість за простроченими відсотками - 20419,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.04.2015 р. складає 454591,58 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5725,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.04.2015 р. складає 127457,68 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 5938,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.04.2015 р. складає 132194,25 грн.

звернуто стягнення за іпотечним договором №837, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за №5887 на предмет іпотеки нерухоме майно, квартиру №21, житловою площею 53,2 кв.м., загальною площею 99,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд.20 та належить ОСОБА_3 (ід.номер НОМЕР_1) на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 12.11.2002 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 04.11.2012 року №2409, право власності по якому зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що 12.11.2002 року зроблено запис в реєстрову книгу №580п за реєстровим номером 2937-316, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною продажу предмету іпотеки не нижче 722150,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у сумі 3654,00 грн., в задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 89-95).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне зясування судом обставин у справі, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у звязку з чим просить їх скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 103-105).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 1720, згідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 70000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 02 жовтня 2016 року (а.с. 17-18).

Також, 03 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту № 1721, згідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 30000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 02 жовтня 2016 року (а.с. 19-20).

В забезпечення виконання зобовязань за вказаними договорами ОСОБА_3 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що було укладено іпотечний договір № 837 від 03 жовтня 2006 року (а.с. 22-26).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2014 року, з урахуванням ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року про виправлення описки, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року, з ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 1720 від 03 жовтня 2006 року суму основного боргу 443012,00 грн., заборгованість за відсотками 295192,53 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту 5000,00 грн., пеню за несвоєчасне повернення відсотків 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3441,00 грн., а всього 748 204,55 грн. (а.с. 82-83).

Крім того, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 10 січня 2014 року по справі № 1357/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором з останнього було стягнуто заборгованість за договором кредиту № 1721 від 03 жовтня 2006 року в розмірі 366450,59 грн. (а.с. 84-85).

Даних про виконання відповідачем та третіми особами зазначених судових рішень матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку, сума заборгованості за договорами збільшилась від нарахованих процентів по кредиту (а.с. 8-16).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно до норм ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Також, відповідно до розяснень, наданих у п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

За таких обставин, колегія судів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки наявність порушень зобовязань за кредитним договором знайшла підтвердження в судовому засіданні та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апелянта про те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2014 року та рішенням Третейського суду від 10 січня 2014 року вже було стягнуто заборгованість за кредитами, проте банк не надав доказів звернення цих рішень до виконання, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів з наступних підстав.

В п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Також, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, доводи апеляційної скарги стосовно розміру заборгованості, оскільки, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Аналогічна правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11).

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягають відхиленню, оскільки підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: