Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.07.2016 р. 145/1057/16-ц 2/145/603/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Мазур О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 09 серпня 1998 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. Шлюб був зареєстрований виконкомом Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Актовий запис № 8. 10 березня 1999 року в них народився син ОСОБА_3.

11 квітня 2004 року в них народився син ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть із нею.

Спільне майно вони поділять добровільно.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем на протязі останніх двох років не підтримують шлюбних відносин і проживають окремо один від одного. Вони втратили взаємні почуття один до одного, втрачено взаємоповагу, тому, на її думку, немає ніякого сенсу в продовжені та збереженні даного шлюбу. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував в сім'ї сварки, бешкети, під час яких ображав її, принижував її гідність в очах дітей. Змінити його поведінку відповідач не бажає, не дивлячись на те, що вона з дітьми проживає окремо, він приходить до них в нетверезому стані і погрожує їй розправою. Терпіти таке відношення до себе вона більше не може, тому і звертається з даним позовом до суду. Між нею і відповідачем склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. Вона вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає її інтересам.

Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище «Братунь».

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

09.08.1998 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).

Мають дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина- Ігоря, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 5, 6).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 09.08.1998 р. виконкомом Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 8, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1. залишити прізвище "Братунь".

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіосак Н. О.