У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного підприємства «Галина» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, переведення прав та обов'язків покупця, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом.Зазначала, щоза договором купівлі-продажу від 22 березня 2003 року приватне підприємство «Галина» придбало житловий будинок № АДРЕСА_1. Вказаним договором були порушені її права, як постійного квартиронаймача, оскільки вона та її син із 28 травня 1997 року зареєстровані і постійно проживають у АДРЕСА_1, яка була надана їй у постійне користування закритим акціонерним товариством «Полярна зірка», як робітнику цього підприємства, яке на даний час ліквідовано. На підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 6 червня 2011 року власником житлового будинку № АДРЕСА_1 став ОСОБА_4 Посилаючись на те, що вона, як основний наймач житла, мала першочергове право на його придбання або викуп, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22 березня 2003 року в частині покупця, перевести на неї права і обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 22 грудня 2003 року та витребувати придбане за вказаним договором майно з незаконного володіння ОСОБА_4

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, застосовуючи до спірних правовідносин ст. ст. 203, 215 ЦК України виходив із недоведеності позовних вимог.

Однак повністю з такими висновками погодитися неможливо.

Відповідно до позовної заяви вимоги ОСОБА_3 стосувались у т. ч. визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22 березня 2003 року.

Виходячи із часу укладення цього договору, вирішуючи спір у цій частині, суд мав перевірити чи є підстави для визнання його недійсним за обставин, на які посилались ОСОБА_3 згідно ЦК УРСР, а не ЦК України, який набув чинності 1 січня 2004 року.

Положення цього Кодексу можуть застосовуватись до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати у вказаних правовідносинах після набрання ним чинності.

При цьому сам договір купівлі-продажу від 22 березня 2003 року у справі відсутній, однак роблячи висновок по суті вимог щодо його дійсності суди на це уваги не звернули, а апеляційний суд не врахував заяви ОСОБА_3 про допущену нею описку відносно дати укладення договору (а. с. 216 т. 1).

Згідно долученої до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу від 22 грудня 2003 року він укладений ЗАТ «Полярна зірка» та ПП «Галина», предметом договору був житловий будинок (а. с. 218 т. 1).

Отже, при вирішенні вимог ОСОБА_3 про переведення на неї прав і обов'язків покупця за цим договором суди мали керуватись Цивільним кодексом УРСР та з'ясовувати чи передбачали його норми переважне право особи на придбання жилого будинку перед іншими особами з підстав, які наводила позивач в обґрунтування цієї вимоги.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, допущених судом першої інстанції помилок не усунув, наявність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, переведення права і обов'язків покупця за договором, виходячи із обставин, якими обґрунтовувався позов та норм ЦК УРСР, не з'ясовував.

Неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому постановлена ним ухвалане може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук