Справа № 505/2718/16-ц
Провадження № 2-о/505/114/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

г о л о в у ю ч о г о судді Нікітішина В.П.

при с е к р е т а р і - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Котовський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка Вірменії, особа без громадянства, звернулась 20.07.2016 року до суду з заявою, вказуючи, що у грудні 1976 виїхала з Вірменії на постійне місце проживання в Україну, місто Ворошиловоград (Луганськ), де працевлаштувалась на роботу й працювала.

Відповідно довідки №87 від 04.06.2013 року вона з 09.12.1976 р. по 17.01.1978 року проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вона має намір набути громадянство України за територіальним походженням з підстав, зазначених в ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство», тож встановлення факту постійного проживання на території України, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки для неї. Від неї вимагають на теперішній час підтвердження проживання у м.Луганськ.

Але вона не має можливості це зробити, в зв'язку з тим, що м.Луганськ є зоною проведення антитерористичної операції у відповідності до пп. 2. 1 Розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Місто Луганськ є територією де безпосередньо проводиться антитерористична операція та тривають бойові дії, всі державні органи фактично не здійснюють своїх повноважень, отримати довідку про місце проживання матері або надати будинкову книгу, вона не має жодної можливості. Саме тому цей факт можна підтвердити лише в судовому порядку.

Заявниця просить суд встановити факт постійного проживання на законних підставах її, ОСОБА_2, у період з грудня 1976 року по січень 1978 року на території, яка стала територією України відповідно Закону «Про правонаступництво України».

Заявниця у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Додатково пояснила, що 22 роки проживає в Україні. Має власне житло. Тут живуть її діти. Тому вона хоче мати громадянство України.

Представник Котовського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у судове засідання не зявився, без пояснення причин цьому. Заперечень до заяви не виказав. Тому за згоди заявника справу розглянуто у відсутність цього представника.

Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась 11.11.1958 року у м. Єреван Республіки Вірменія.

10.07.1993 року ОСОБА_2 отримала паспорт громадянинеа СРСР серії ХІІІ-СЛ №541105.

Згідно довідки третього секретаря посольства ОСОБА_3 Вірменія в Україні №К-51 від 20.04.2016 року ОСОБА_2 не є громадянкою ОСОБА_3 Вірменія.

На даний час ОСОБА_2 є особою без громадянства.

Відповідно довідки №87 від 04.06.2013 року ОСОБА_4 з 09.12.1976 р. по 17.01.1978 року проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", наведений у ЦПК України перелік фактів, що встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення.

За змістом ст.1 ЗУ «Про імміграцію», імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно ізст.4 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про громадянство України», право на набуття громадянства набувається за територіальним походженням.

Статтею 8 ЗУ «Про громадянство» визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

У відповідності дост.5 ЗУ «Про правонаступництво», державний кордон Союзу РСР, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською РСР і Білоруською РСР, РРФСР, ОСОБА_3 Молдова станом на 16 липня 1990 року є державним кордоном України.

Для підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991р. згідно п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001р. №215 (далі - Порядок), надається документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на Україні. Відповідно до п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської ОСОБА_3, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної ОСОБА_3 (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Аналізуючи вище вказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що заявнику, з метою отримання дозволу на імміграцію в Україну, необхідно довести ту обставину, що вона є особою, яку можна віднести до категорії осіб, що мають право на отримання громадянства України за територіальним походженням.

Факт того, що ОСОБА_2 у період часу з 03 09.12.1976 р. по 17.01.1978 року, тобто до 24 серпня 1991 року постійно проживала на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", а також мала паспорт громадянина СССР підтверджується довідкою третього секретаря посольства ОСОБА_3 Вірменія в Україні №К-51 від 20.04.2016 року та копією паспорту громадянина СРСР.

Оцінивши представлені заявником у силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що слід встановити факт постійного проживання заявника на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" 24 серпня 1991 року у період часу з 09.12.1976 р. по 17.01.1978 року.

Керуючись, ст. ст. 3, 11, 60, 256 ЦПК України, Законом України "Про громадянство України", Законом України «Про імміграцію», Законом України «Про правонаступництво», Указом Президента України "Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Про громадянство України", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, у період з грудня 1976 року по січень 1978 року на території, яка стала територією України відповідно Закону «Про правонаступництво України».

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми при його проголошенні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я