Справа № 135/521/16-ц
Провадження № 2/135/75/16
РІШЕННЯ

іменем України

17.03.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Білодід П.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що перебувала з відповідачем у шлюбі, мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Тому вона змушена звернутись до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнивши, що відповідач надав чеки про сплату на її рахунок коштів, однак ці кошти сплачено їй особисто, а не на дитину. Суму аліментів в 3000 грн. обрахувала виходячи із потреб дитини. На даний час вона не працює, тому, що немає на кого залишити дитину, яка ще маленька і не ходить в садочок. Визнає, що відповідач не має постійного місця роботи. Однак вказує,що він добре заробляє, тому повинен утримувати дитину, сплачуючи аліменти у вказаному нею розмірі. Визнала, що відповідач дійсно періодично перераховував їй кошти, однак ці кошти сплачені ним не на утримання дитини, а їй особисто.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач подав заперечення на позов, вказавши, що він на даний час працює, однак не має постійного доходу. З урахуванням свого матеріального становища зможе сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісяця.

В судовому засіданні відповідач доповнив, що обставини, викладені позивачем у позові про те, що він не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини не відповідають дійсності, оскільки він періодично перераховував на картковий рахунок позивача кошти для утримання дитини, про що надав відповідні квитанції, які збереглись.

Представник відповідача доповнила, що відповідач не має постійного місця роботи і стабільного заробітку, не стоїть на обліку в центрі зайнятості. Тому буде надавати матеріальну допомогу дитині у вигляді аліментів в розмірі, що ним визнається, а також при необхідності і можливості нестиме додаткові витрати.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача і його представника, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що фактично визнається сторонами.

Відповідач не має постійного місця роботи, має нерегулярний мінливий дохід, а тому стягнення аліментів з нього слід проводити у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, враховує таке.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не має стягнень по виконавчих документах, інших непрацездатних утриманців не має.

Посилання відповідача про те, що його батько є пенсіонером, а тому потребує матеріальної підтримки, суд сприймає критично, оскільки відповідач також зазначив, що на даний час його батько продовжує працювати на ТОВ «Вінницька птахофабрика». Доказів того, що відповідач утримує своїх батьків ним не надано.

Із пояснень сторін та наданих відповідачем квитанції суд дійшов висновку, що в 2015 році відповідач періодично перераховував на користь позивача кошти. Так, в лютому 2015 року - 998 грн., в травні 2015 року - 598 грн., в червні 2015 року - 603 грн., в липні 2015 року - 998 грн., в серпні 2015 року - 998 грн., в вересні 2015 року - 498 грн., в жовтні 2015 року перераховано 998 грн. (сума комісії 2 грн.). В січні 2016 року перераховано 998 грн.

Таким чином, видно, що відповідач добровільно періодично перераховував на рахунок позивача кошти. Дана обставина також визнається сторонами. При цьому більшість із транзакцій по перерахунку були на суму 998 грн. (2 грн. сплачено комісії). Тобто встановлено, що відповідач періодично в 2015 році та в січні 2016 року добровільно сплачував позивачу кошти в переважній більшості випадків в сумі 1000 грн.

Тому посилання позивача на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає, спростовано в судовому засіданні поясненнями відповідача та дослідженими банківськими квитанціями. Позивачем не доведено, що ці кошти були сплатою боргу відповідача перед нею.

При цьому позивачем не доведено, що матеріальне становище відповідача та рівень його доходів є такими, які б дозволяли йому сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем.

Враховуючи викладене, суд вважає що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1000 грн. щомісячно, такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін, обставини справи і інтереси дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180 - 184 СК України, ст.ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: