У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобов'язання вчинити відповідні дії та визнання недійсним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 05 травня 1995 року йому тимчасово під огородництво була відведена земельна ділянка площею 0,05 га в урочищі «Ла Шушу», яку він використовує по сьогоднішній день. З метою приватизації цієї земельної ділянки він звернувся до відповідача, однак отримав відмову, яка мотивована тим, що земельна ділянка, яку позивач просить виділити йому у власність накладається на земельну ділянку ОСОБА_4, який отримав цю ділянку в дар від ОСОБА_5 В свою чергу ОСОБА_5 отримала спірну земельну ділянку у власність на підставі розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03 лютого 2010 року за № 75. Відмову вважає незаконною, так як він, як законний користувач, має підстави отримати дану земельну ділянку в оренду. Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив зобов'язати відповідача видати наказ про передачу земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована на території Середньоводянської сільської ради в урочищі «Ла Шушу» позивачу у користування, визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03 лютого 2010 року № 75, яким передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03 лютого 2010 року № 75, яким передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу».

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2015 року змінено.

В частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03 лютого 2010 року № 75, яким передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу» скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення земельних прав позивача спірним розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 03 лютого 2010 року № 75, яким передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу», а тому визнав його недійсним та скасував.

Разом з цим, суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_2 у вимогах до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобов'язання відповідача видати наказ про передачу земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована на території Середньоводянської сільської ради в урочищі «Ла Шушу», позивачу у користування, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права власності та права користування земельними ділянками на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру чинним земельним законодавством не передбачено.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03 лютого 2010 року № 75 та в цій частині ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку, що Рахівська районна державна адміністрація не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача. А також, справу розглянуто з порушенням правил виключної підсудності, а саме, позивачем оспорюється розпорядження Рахівської РДА з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, що розташована на території Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, а тому дана справа не підсудна Ужгородському міськрайонному суду, а підлягає розгляду Рахівським районним судом за місцезнаходженням майна.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобов'язання вчинити відповідні дії та визнання недійсним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов