Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/12649/15-ц

Провадження № 2/185/723/16

23 лютого 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючий - суддя Бабій С. О., при секретарі - Кізенко С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Агрофірма Рослан» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю СНП Україна, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа: Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області, про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди землі

ВСТАНОВИВ:

22.12.2015 р. позивач ПП «Агрофірма Рослан» звернулося з позовом до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «СНП Україна», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа: Управління Держгеокадастру у Павлоградському районі Дніпропетровської області, про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди землі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилалася на те, що 05.01.2008 р. ОСОБА_2 та ПП «Агрофірма Рослан» уклали договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7030 га, що розташована на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району, строком на 10 років, який було зареєстровано у ПРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах» , про що у Державному реєстрі земель зроблено запис з від 18.02.2008 за № 67.

Після смерті ОСОБА_2 право власності на вказану земельну ділянку перейшло до відповідача ОСОБА_1, який 15.01.2015 передав вищезазначену земельну ділянку товариству з обмеженою відповідальністю «СНП Україна» про що вчинено запис за № 9066211.

Укладення останнього договору оренди на земельну ділянку, яка раніше вже була передана в оренду іншій юридичній особі згідно чинного на той час законодавства є порушенням права позивача, тому позивач просить визнати оренди земельної ділянки від 15.01.2015 недійсним та скасувати державну реєстрацію договору оренди.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Відповідач ОСОБА_3 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ТОВ «СНП-Україна» про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності на їх належність, допустимість, достовірність та достатність суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно із державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №105494 від 06.02.2003 земельна ділянка площею 5.3252 га на території Кочережківської сільської ради належала ОСОБА_2, та складалась із двох окремо визначених земельних ділянок площею 4,7030 га та 0,5222 га, відповідно.

Земельну ділянка площею 4,7030 га за договором оренди землі від 05.01.2008 р. ОСОБА_2 було передано Приватному підприємству «Агрофірма «Рослан» строком на 10 років, договір зареєстрований в ПРВ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 18.02.2008 за № 67.

24.12.2014 земельна ділянка площею 4,7030 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району, на підставі договору про поділ спадкового майна №679476, р.№ 2363 від 24.12.2014 була зареєстрована за ОСОБА_1.

15 січня 2015 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «СНП-Україна» договір оренди земельної ділянки щодо спірної земельної ділянки площею 4,7030 га, передавши вказану земельну ділянку в оренду строком до 31 грудня 2030 року, про що був внесений реєстраційний запис 17.03.2015 в Реєстраційній службі Павлоградського міськрайонного управління юстиції за номером 200487001.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі",

Відповідно до змісту ст.ст. 202, 203, 792 ЦК України, ст. 93 ЗК України, ст.ст. 13-15 Закону України "Про оренду землі" договір оренди земельної ділянки повинен бути укладений належними особами, що мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямований на набуття цивільних прав та обов'язків за взаємною згодою сторін, містити всі істотні умови, що вказані у ст.15 ч.1 Закону України "Про оренду землі", укладатись виключно у письмовій формі, підписаний обома сторонами, відповідати волевиявленню та внутрішній волі учасників даного правочину. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України.

Ці ж положення передбачені ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до п. 2 "Порядку державної реєстрації договорів оренди землі", затвердженого постановою Кабміну від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Договір пройшов державну реєстрацію в установленому порядку (державна реєстрація договору оренди є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення правових відносин сторін), протягом тривалої дії укладеного правочину ніхто із сторін в установленому порядку не ставив питання про визнання укладеного договору недійсним або ж про його припинення (розірвання) в порядку ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, ст. 31 Закону України "Про оренду землі", а тому вказаний вище договір наразі є чинним.

Після смерті ОСОБА_4 Грігорія Федотовича , відповідач ОСОБА_4 набув право на спадщину в установленому порядку на належну померлому земельну ділянку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8224964 від 24.12.2014 року.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а ст.31 Закону України "Про оренду землі" не передбачає припинення договору оренди у випадку смерті орендодавця.

Відповідно ж до положень ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Виходячи із вказаних положень законодавства, укладені фізичною особою договора оренди є обовязковими і для спадкоємця померлого.

Незважаючи на існування договірних відносин між ПП «Агрофірма «Рослан» та ОСОБА_2, правонаступником у правовідносинах останнього є відповідач ОСОБА_4, відповідачі ОСОБА_1 та ТОВ «СНП-Україна» уклали договір оренди земельної ділянки щодо спірної земельної ділянки площею 4,7030 га, передавши вказану земельну ділянку в оренду строком до 31 грудня 2030 року, про що був внесений реєстраційний запис 17.03.2015 в Реєстраційній службі Павлоградського міськрайонного управління юстиції за номером 200487001, тобто предметом договору стала одна і та ж сама земельна ділянка, яка перебувала наразі в оренді ПП «Агрофірма «Рослан» і не була вільною.

Таким чином, укладення між відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ «СНП-Україна» такого договору перешкоджає ПП «Агрофірма «Рослан», як первісному орендарю, користуватися орендованим майном відповідно до чинного законодавства та умов укладеного раніше правочину, адже згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди-це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. При цьому орендодавець зобовязаний не вчиняти будь-яких дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (ст. 24 Закону України "Про оренду землі"), а орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди (ст. 25 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Стаття 27 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону і він в установленому законом порядку має право на усунення перешкод у користуванні нею, а згідно ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Ч.1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити нормам цивільного законодавства, а порушення даного положення є згідно ч.1 ст. 215 ЦК України єпідставою для визнання такого правочину недійсним. Відповідно до ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Отже, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» договір оренди земельної ділянки від 15.01.2015р, який зареєстрований 17.03.2015 р, не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому його слід визнати недійсним з моменту укладення.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з огляду на визнання вказаного договору оренди недійсним підлягає скасуванню державна реєстрація прав ТОВ «СНП-Україна» на спірну земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 10,15,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 16, 202, 203 , 210, 215, 236, 509, 526,626, 628, 638-640, 792, 770, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 13-20, 24, 25, 27, 31 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 93, 95,124 ч. 4,158 ч.1 ЗК України, ст.26 ч. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати недійснимдоговір оренди земельної ділянки від 15.01.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 17.03.2015 року (індексний номер витягу 35007457).

Скасувати державну реєстраціюдоговору оренди земельної ділянки від 15.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», який зареєстрований 17.03.2015 року (індексний номер витягу 35007457) у Реєстраційній службі Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на користь Приватного підприємства «Агрофірма Рослан» судові витрати у сумі 812,00 грн (вісімсот дванадцять гривень 00 копійок) з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій