Справа № 738/1978/15-ц
№ провадження 2/738/60/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi у складi:

головуючого суддi ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Бреус Н.В.,

за участю позивача-відповідача ОСОБА_2,

відповідача позивача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

відповідача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5, його

представника ОСОБА_6,

представника третьої особи органу опіки та піклування Менської

районної державної адміністрації ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, орган опіки та піклування Менської районної державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Менського районного суду Чернігівської області з позовними вимогами до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Мотивувала позов тим, що позивач у власності має квартиру №4 по вул. Чернігівський шлях ( Жовтнева ) 112/4 в м. Мена Чернігівської області. В даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_5 син позивачки , ОСОБА_3 колишня невістка ( відповідач по справі ) , онуки ОСОБА_9 та ОСОБА_8. З 1997 року по 2005 рік її син та відповідачка перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу неодноразово відновлювали подружні відносини, а в 2007 році у них народилась друга донька ОСОБА_8. але у серпні 2014 році стосунки були припинені. Відповідач зібрала речі та переїхала проживати до свого співмешканця. Діти залишились проживати з батьком. В вязку з тим, що ОСОБА_3 в добровільному порядку не бажає скасувати свою реєстрацію по вул. Жовтнева (Чернігівський шлях), 112/4, змушена звернутися до суду за захистом своїх інтересів .

В січні 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні квартирою. Мотивовано позов тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_5 вона перебувала у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Оскільки сімейне життя не склалось, шлюб було розірвано. Не зважаючи на розірвання шлюбу, шлюбні стосунки не припинили, продовжували проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели сумісне господарство та спільний сімейний бюджет. За час спільного проживання в квартирі зроблено капітальний ремонт, переобладнані надвірні будівлі, придбані речі домашнього вжитку, позивачкою по зустрічному позову здійснювалась оплата витрат по утриманню квартири, вживались заходи по підтримуванню нерухомого майна в належному стані, здійснено прибудову до квартири де було облаштовано : кухню, дитячу та ванну кімнати таке інше. Були придбані меблі, побутова техніка, велика кількість предметів хатнього вжитку. У червні 2015 року ОСОБА_5 почав чинити перешкоди у користуванні нерухомим майном, зібрав її речі і виставив їх на вулицю, на вхідних дверях встановив інші замки. Незважаючи на прикладені зусилля вселитися з дитиною до квартири позивачка не має можливості, оскільки відповідачі по зустрічному позову чинять перешкоди у вселенні до квартири та користуванні нею. Просить суд, вселити її та дитину ОСОБА_8, 25.03.2007 року у квартиру №4 по вул. Чернігівський шлях (Жовтнева), 112 в м. Мена Менського району Чернігівської області, зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 та неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, квартирою №4 по вулю Чернігівський шлях (Жовтнева), буд. 112 в м. Мена Менського району Чернігівської області, шляхом передачі їй ключів від будинку та надвірних будівель. Стягнути з відповідачів за зустрічним позовом судові витрати та витрати за юридичну допомогу.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26.01.2016 року позови обєднано в одне провадження.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги , посилаючись на обставини викладені в заяві, додатково пояснивши, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою м. Мена вул. Чернігівський шлях (Жовтнева), буд. 112, Чернігівської області. Відповідачку ОСОБА_3 зареєструвала в квартирі в кінці 2006 року. На даний час ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 близько трьох років. Спочатку вона пішла з квартири в кінці 2013 року. Дітей залишила чоловіку. Її ніхто не виганяв, пішла сама. Їй не відомо чи має відповідач ключі від квартири. Син дійсно поміняв замки влітку 2015 року. Відповідач поверталась назад до сина, намагались відновити сімейні стосунки після розірвання шлюбу, у них навіть народилась донька ОСОБА_8 у 2007 року, але життя не складалось. Після розірвання шлюбу до 2013 року ОСОБА_3 з її сином проживали однією сімєю. Договір найму не укладався. В квартирі були проведені ремонті роботи , ОСОБА_3 участі не приймала. Ремонтом займався син, а гроші на ремонт давала вона-позивачка . Позовні вимоги зустрічного позову не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Крім того , позивачка-відповідачка ОСОБА_2 не заперечує проти проживання онуки в квартирі, проживання колишньої невістки не допускає.

Відповідач позивач ОСОБА_3, та її представник ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Позовні вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, додатково пояснили , що квартиру придбала свекруха - позивачка по по первинному позову . У червні 2015 році позивачка по зустрічному позову посварилась з чоловіком, після цього їй більше не дали можливості потрапити до житла. У вересні 2015 року лазили з донькою Софійкю через вікно, щоб потратити до квартири.

За час спільного проживання подружжям були проведені роботи по поліпшенню умов проживання, добудовано прибудову, в якій вона брала участь. Дитині необхідні належні умови для проживання, але відповідач у цьому перешкоджає.

Відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5, та його представник - ОСОБА_6, позовні вимоги не визнали, заперечували проти його задоволення. В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що з відповідачем за первісним позовом шлюб розірвано у 2005 році. ОСОБА_5 не має ніякого відношення до квартири, і він буде перешкоджати у проживанні в квартирі, бо вона має намір проживати з іншим чоловіком. Проти проживання доньки в квартирі не заперечує. Позивачка по зустрічній позовній вимозі більше трьох років не проживає в спірній квартирі , тому про повернення не може бути і мови. ОСОБА_3 у 2013 році покинула дітей і поїхала. Діти відкривали їй вікна, через вікна передавали їй речі.

Представника третьої особи органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації ОСОБА_7, в судовому засіданні зазначила, що про сімю нічого невідомо, повідомлень про аморальний спосіб життя матері не надходило. На її думку мама та дитина мають право проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судове засідання не зявився, просили справу розглянути без участі їхнього представника.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 ( позивачко по зустрічному позову ) не проживає з ОСОБА_5 ( відповідачем по зустрічній вимозі ) , до 1 вересня 2015 року позивачка проживала у нього в кухні. Жила два місяці. Поселив її в себе, бо вона не вжилась з чоловіком, були сімейні проблеми , а жити їй було ніде , тому пожаліві надав куточок для життя . Відомо, що заселилась позивачка в спірну квартиру з моменту її придбання.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що позивачка перший раз пішла з дому у 2013 року, потім повернулась, помирились. ОСОБА_3 то живуть, то розбігаються. З вересня 2015 року виїхала зовсім, забрала речі. Діти залишились з батьком. Андрій її наче не виганяв. Другий раз ОСОБА_3 пішла з дому у вересні 2015 року. В них був якийсь бізнес, приймали картоплю, ягоди, потім кудись здавали. ОСОБА_3 разом з дитиною проживала на квартирі її батька.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 не проживає з ОСОБА_5 з вересня 2015 року. Казала, що ОСОБА_5 поміняв всі замки, виникали сварки з чоловіком. Він допомагав їй переїжджати на іншу квартиру по вул. Бузкова в м. Мена, вивантажував речі. Раніше вона проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4 кв. 4 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що їй відомо, що ОСОБА_3 з чоловіком проживали ІНФОРМАЦІЯ_5 до вересня 2015 року. ОСОБА_5 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 і всю історію з її неможливістю проживати в спірному будинку добре знає. Виїхала позивачка з спірної квартири , бо її вигнав чоловік, він її виганяв неодноразово. У квартиру лазила через вікно. Для неї були створені такі психологічні умови, що вона не могла більше там жити. Вже те що вона в квартиру лазить через вікно є ненормальним. Олена коли була вдома, у неї у дворі, у квартирі було прибрано, чисто, їсти завжди наварено. ОСОБА_5 возили ягоди на Київ, так заробляли собі на хліб .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що влітку 2015 року перевозив речі з квартири АДРЕСА_1. Речі перевозив вантажною машиною. Перевіз їх на вул. Радянську . Коли речі грузили, чоловік ОСОБА_3 був вдома. Машину заказувала ОСОБА_3, гроші віддавав ОСОБА_5, чоловік ОСОБА_3. Як проходила процедура виносу речей йому не відомо, речі перевіз за два рази. Перевозив столи, одяг, мякий куток, умивальник.

Дослідивши письмові докази, заслухавши сторони по справі, свідків, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі продажу квартири від 13.03.2003 року ОСОБА_2 купила квартиру в АДРЕСА_2 (а.с.8).

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22.12.2005 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.5).

Згідно довідки виданої Менською міською радою Менського району Чернігівської області від 09.12.2015 року №6817/03-19, ОСОБА_5 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6, разом з ним за даною адресою зареєстровані: донька ОСОБА_8, донька ОСОБА_9, колишня дружина ОСОБА_3 (а.с.4).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.11.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_3 не проживають (а.с.6).

З листа адресованого ОСОБА_3 начальником Менського районного відділу внутрішніх справі від 11.08.2015 року вбачається, що Менським РВ УМВС проводилась перевірка по її повідомленню, що були внесені до ЄО №1924 від 10.06.2015 року. За результатами проведеної перевірки кримінальне провадження не відкривалося, тому як в даному випадку відсутні будь-які ознаки злочину, передбаченого КК України. Матеріали перевірки знаходяться в Менському РВ УМВС (а.с.31).

Виходячи з положень ст. ст. 71, 72 ЖК України та роз'яснень, даних, у п. 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців. Внаслідок відсутності цих осіб понад встановлені строки без поважних причин, суд має право визнати особу такою , що втратила право користування жилим приміщенням.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Статтею 155 ЖК України визначено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків встановлених законодавством. Тобто, обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд вважає необхідним застосувати примусове виселення відповідачки, оскільки це завдає шкоди майновим інтересам позивача.

Доводи відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 про те, що він проти проживання в квартирі колишньої дружини, оскільки з нею припинені шлюбні відносини, що вона не проживає у квартирі з 2013 року є безпідставними, не обґрунтовані, і не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовані показами свідків, оскільки припинення сімейних відносин не позбавляє ОСОБА_3 права користування займаним приміщенням.

У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. l ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно ст. 160 Сімейного Кодексу України: «Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.»

Однак малолітня дитина, не може самостійно проживати у спірній квартирі, оскільки відповідно до вимог ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає.

Місце проживання матері та батька малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, є квартира АДРЕСА_4, а тому місцем проживання малолітньої також є квартира АДРЕСА_4.

Суд вважає, що позивач за первісним позовом не навела переконливих доводів на обґрунтування обставин, які б стали підставою для виселення відповідача ОСОБА_3 зі спірної квартири, оскільки в судовому засіданні не встановлено фактів порушення правил співжиття, а встановлено, що між сторонами по справі виникли неприязні взаємини, які самі по собі не можуть бути підставою для виселення.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт перешкоджання у користуванні квартирою, що розташована за адресою: вул. Чернігівський шлях (Жовтнева), 112 кв. 4 в м. Мена Чернігівської області, що підтверджується фактом звернення позивачки до міліції, показами свідків, відповідач за первісним позовом іншого житла не має, не проживає в квартирі з вересня 2015 року, тому є підстави усунути перешкоди в праві користування ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_8 квартирою, шляхом їх вселення та зобовязання не чинити перешкод в праві користування квартирою № 4 по вул. Чернігівський шлях, та надати ключі від квартири.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 72, 109, 150, 155 ЖК України, ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, орган опіки та піклування Менської районної державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні квартирою задовольнити.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 у квартиру АДРЕСА_5.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_8 квартирою № 4 по вул. Чернігівський шлях, 112 в м. Мена Чернігівської області, шляхом передачі ОСОБА_3 ключів від будинку та надвірних будівель.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_8 перешкод в користуванні квартирою № 4 по вул. Чернігівській шлях, 112 в м. Мена Чернігівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 275 грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова