Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/1075/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Нікітенко Н.П.
Провадження № 22-ц/778/2429/16 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретаря Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3., третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В позові зазначено, що з січня 1997 року позивач та відповідач перебували у шлюбі. 22.11.2005 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час їх повнолітній син мешкає з позивачем, яка несе усі витрати на його утримання самостійно.

ОСОБА_5, навчається на другому курсі денного відділення Запорізького коледжу радіоелектроніки Запорізького національного технічного університету. Термін навчання чотири роки - до 30.06.2018 року, згідно довідки № 11 від 27.01.2016 рроку.

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2014 року до досягнення сином 23 річного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 18.02.2016 року і до досягнення сином ОСОБА_5 23 річного віку, а також судовий збір в розмірі 551,20 грн. в доход держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що з січня 1997 року позивач та відповідач перебували у шлюбі.

22.11.2005 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва НОМЕР_1 про розірвання шлюбу ( а.с. 5).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 ( а.с. 4).

Відповідно до довідки центру обслуговування абонентів № 9 Запорізької міської ради, виданої ОСОБА_7, вбачається, що за адресою у АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ( а.с. 7).

Тобто ОСОБА_5 проживає разом зі своєю матір"ю ОСОБА_4 за вищезазначеною адресою.

Згідно довідки № 11 від 27.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 навчається на другому курсі денного відділення Запорізького коледжу радіоелектроніки Запорізького національного технічного університету за кошти державного бюджету. Термін навчання чотири роки - до 30.06.2018 року ( а.с. 6).

Позивачка ОСОБА_4 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. на місяць, про що свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району ( а.с. 8).

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вирішуючи спір й частково задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, обгрунтовано визначив розмір аліментів, що підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки враховуючи матеріальний стан відповідача, а саме те, що дохід відповідача носить мінливий характер, оскільки офіційно він не працює, потреби сина, який навчається, дохід позивачки, яка на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн.

Про те, що ОСОБА_3 не має можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання в розмірі 500 грн., останній суду не надав.

Крім того, в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 заперечуючи проти позову просив суд позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково, та погоджувався на стягнення з нього на користь ОСОБА_11 матеріальну допомогу у зв"язку з продовженням навчання у сумі 500 грн. ( а.с. 17-19).

Матеріали справи не свідчать про те, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), керуючись вимогами ст. ст. 199, 200 СК України з урахуванням матеріального становища сторін, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у апеляційній скарзі доводи на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: