Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Маяк-ООК», третя особа - приватне акціонерне товариство «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки», про стягнення невиплаченої заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з приватного підприємства «Маяк-ООК» (далі - ПП «Маяк-ООК») невиплачену заробітну плату за період з лютого 2014 року по серпень 2014 року у розмірі 24 504,15 грн та витрати на правову допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що, провівши власний розрахунок, вважає, що заробітна плата йому недорахована та виплачується не у повному обсязі.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ст. 94 КЗпП України, статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Державне регулювання заробітної плати охоплює такі питання:

1) встановлення розміру мінімальної заробітної плати, обов'язкової для усіх форм власності (ст. 95 КЗпП України);

2) встановлення інших норм і гарантій, обов'язкових для підприємств усіх форм власності. Ці норми і гарантії є мінімальними державними гарантіями (ч. 2 ст. 12 Закону «Про оплату праці»).

Згідно із ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників на підприємствах,в установах і організаціях здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці, яка може проводитися як за результатами індивідуальних, такі колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплати, премії і винагороди встановлюється власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтями 21, 22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівникам гарантовано право на оплату праці на підставі укладеного трудового договору відповідно до актів законодавства і колективного договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договорами.

Зміст зазначених норм права свідчить про те, що заробітна плата працівникові госпрозрахункового підприємства виплачується за фактично виконану роботу відповідно до встановлених ставок чи відрядних розцінок з врахуванням норми часу і виробітку в межах певної частини доходу підприємства, нарахування якої може бути проведено як за результатами індивідуальних, так і колективних робіт відповідно до умов колективного договору. При відрядній формі оплати праці розмір основної заробітної плати визначається обсягом виконаної роботи, що відбивається у відрядному наряді.

Судами встановлено, що згідно з наказом від 03 січня 2012 року № 03-ОД «Про зміни в штатному розписі» у зв'язку з переведенням на колективну (бригадну) відрядну оплату праці на дільниці «Прилуки» складу готової продукції з 01 травня 2012 року, були внесені з 01 лютого 2012 року зміни в штатний розпис із зазначенням складу бригади по кожному складу.

Факт створення бригади складу готової продукції дільниці «Прилуки» підтверджується і наказом від 11 січня 2012 року № 33-ОД, яким було затверджено «Програму ввідного інструктажу з питань охорони праці».

Пунктом 3.5. колективного договору ПП «Маяк-ООК» на 2012-2015 роки, затвердженого зборами трудового колективу протоколом від 03 травня 2012 року № 2, зареєстрованого управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, на підприємстві діють такі системи оплати праці: погодинна, тарифна, система оплати праці у вигляді посадових окладів, відрядна.

Пунктом 3.4 Положення про оплату праці та стимулювання праці працівників підприємства ПП «Маяк-ОО», затвердженого 10 січня 2012 року директором підприємства та узгодженого представником трудового колективу, на підприємстві для оплати праці робітників застосовується відрядна і погодинна форми оплати роботи і їх системи: погодинно-преміальна і відрядно-преміальна.

Відповідно до наказу від 27 квітня 2012 року № 95/1-ОД для забезпечення виконання умов договору від 01 січня 2012 року № 01012012 з метою оптимізації роботи дільниці та мотивації і стимулювання персоналу складу готової продукції в умовах колективної (бригадної) відрядної оплати праці згідно із загальним об'ємом виконаних робіт, з 01 травня 2012 року склад готової продукції дільниці «Прилуки» був переведений на відрядну оплату праці згідно із затвердженим графіком - 0,185 грн за один короб обслугованого вантажу.

03 грудня 2012 року ОСОБА_6 було прийнято на роботу на посаду приймальника-здавальника харчової продукції (склад готової продукції) за відрядними умовами оплати праці, відповідно до наказу від 07 грудня 2012 року № 100-К позивача з 10 грудня 2012 року переведено водієм автотранспортних засобів із відрядною оплатою праці згідно з затвердженим графіком.

Відповідно до наказу від 30 січня 2014 року № 09-К ОСОБА_6, водій автотранспортного засобу, звільнений 31 січня 2014 року у зв'язку зі збігом строку договору, згідно з п. 3 ст. 36 КЗпП України.

Наказом від 31 січня 2014 року про зарахування працівників у виробничі бригади ОСОБА_6 був прийнятий водієм автотранспортних засобів на дільницю «Прилуки» - склад готової продукції згідно із затвердженими тарифами з відрядною оплатою праці.

Наказом від 01 лютого 2014 року № 36-ОД «Про створення виробничих бригад на дільниці «Прилуки» на складі готової продукції була створена бригада у кількості 25 чоловік.

Із заяви ОСОБА_6 про прийняття на роботу від 01 лютого 2014 року вбачається, що позивач був ознайомлений з положеннями колективного договору, з системою оплати праці згідно з пунктами 4.3, 4.3.1, 4.3.2 положення про оплату праці, з положенням від 03 січня 2012 року № 4 про виробничу бригаду у кількості 25 чоловік.

Згідно з трудовим договором від 01 лютого 2014 року ОСОБА_6 був прийнятий на роботу на підприємство в структурний підрозділ складу готової продукції дільниці «Прилуки», на якому виконував обов'язки водія автотранспортних засобів та здійснював переміщення коробів готової продукції, на відрядну оплату праці згідно із затвердженим тарифом - 0,185 грн за один короб обслуговуючих вантажів.

Тариф 0,185 грн за переміщення коробу в складі готової продукції згідно з наказом від 27 квітня 2012 року № 95/1-ОД було встановлено для бригади складу готової продукції, а не безпосередньо для позивача, і частка кожного з працівників бригади в даному тарифі визначалася з врахуванням коефіцієнту трудової участі кожного члена бригади, і відповідач обґрунтовано нараховував заробітну плату позивачу за бригадним методом.

Уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_6 надав розрахунок заборгованості із заробітної плати за період з грудня 2012 року по серпень 2014 року у розмірі 60 765,67 грн, виходячи з кількості 10 членів бригади, які були ознайомлені з наказом від 27 квітня 2012 року № 95/ОД про переведення на відрядну оплату праці.

Колегія суддів вважає, що суди обґрунтовано не погодились з указаним розрахунком, оскільки він здійснений позивачем виходячи із кількості обробленої продукції (коробів) за один місяць шляхом множення на встановлений тариф, без врахування всіх працівників, що працювали у відповідний період, які зазначені в формі Т40, всупереч розробленому на підприємстві Положенню про оплату і стимулювання праці співробітників ПП «Маяк-ООК», системи нарахування заробітної плати - відрядної колективної (бригадної).

Також встановлено, що у спірний період на ПП «Маяк- ООК» облік переміщеної продукції конкретно кожним працівником складу готової продукції на дільниці «Прилуки» не вівся, а нараховувалася загальна заробітна плата всієї бригади (дільниці) за кінцевим результатом роботи виходячи з колективної відрядної розцінки, а потім визначався заробіток кожного члена бригади з врахуванням кількості годин, відпрацьованих працівником у складі бригади за місяць, середнього арифметичного значення КТУ працівника за місяць, суми коефіцієнто-годин всіх працівників бригади.

Виходячи з умов колективного договору, загальна сума заробітної плати кожного працівника складу готової продукції за місяць не може перевищувати загального розміру заробітної плати складу готової продукції.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку, що згідно з наявними в матеріалах справи обліковими документами нарахування заробітної плати працівникам проводилося з дотриманням умов, визначених колективним договором, Положенням про оплату і стимулювання праці працівників ПП «Маяк-ООК».

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суди відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх на підставі ст. 337 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана