РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/429/16-ц

Провадження № 2/700/219/16

07 липня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря: Сіденко Н.П., представника позивача: ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2, про визнання недійсним нікчемного договору,

встановив:

25 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить Визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42829 від 16 січня 2014 року укладеного між ПАТ «КБ «Даніель» в особі заступника голови правління ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 16.01.2014 року між відповідачем та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» було укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42829, за яким вклад було розміщено з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року в сумі 195 900 грн. В цей же день, а саме 16.01.2014 pоку, Постановою Правління Національного банку України від 16.01.2014 року № 14, ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних, і було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Даніель». Позивач вважає, що спірний договір від 16.01.2014року укладено після розпочатої процедури здійснення тимчасової адміністрації і після призначення уповноваженої особи Фонду, в звязку з цим договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42829 від 16.01.2014року є недійсним в силу вимог ч. 3 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, договір укладено від імені ПАТ КБ «Даніель» заступником голови правління ОСОБА_3 у день коли вона не мала повного обсягу цивільної дієздатності на вчинення відповідної дії, а також, згідно витягу з програмного засобу операційний день «Б2», датою ведення вказаної операції є 17.01.2014 року 02:21, тобто після операційного часу. Отже, уповноважена особа Фонду заперечує дійсність Договору банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42829 від 16.01.2014 року, а тому просили суд визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42829 від 16.01.14 року та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідач в письмових запереченнях на позов вказує, що він особисто немає ніякого стосунку до спірного договору банківського вкладу, оскільки цей договір від його імені оформили шахраї, про що ним подано відповідну заяву до правоохоронних органів. В звязку з відсутністю його вини, просить не стягувати з нього судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що дає підстави суду розглянути справу без участі відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16.01.2014 року між відповідачем та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління ОСОБА_3, що діяла на підставі посвідченої нотаріусом довіреності від 12.12.2013 року, укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42829, за яким було розміщено вклад в сумі 195 900 грн. з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року.

Встановлено, що згідно постанови правління НБУ від 15.01.2014 року за №14 «Про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних» вирішено не пізніше дня, наступного за днем прийняття цієї постанови, повідомити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про прийняття Національним банком рішення про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних. Отже, 16.01.2014 pоку, Постановою Правління Національного банку України від 15.01.2014 р. № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Фонду гарнтування вкладів фізичних осіб від 16.01.14 № 1 розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Даніель», яку запроваджено з 16 січня 2014року по 16 квітня 2014року. Відповідно до пункту 3 цього рішення, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.04.2014 року № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.04.2014 року № 29 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з ч. 1, 3 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку є нікчемними.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку, приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку, у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб (п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 48 Закону ).

У звязку з цим, органи управління Банку 16.01.14 не мали будь яких повноважень в силу імперативності положень частини 1 ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі й стосовно вчинення правочинів у цей день 16.01.14р. та 17.01.14 р.

Таким чином, з дня призначення уповноваженої особи, керівництво банку не може вчиняти жодних правочинів, а в разі вчинення, за імперативною нормою, що зазначена вище, вказані правочини є нікчемними.

Такої правової позиції дотримується і ВССУ у своїй ухвалі від 18 листопада 2015 року, справа №357/17230/14-ц, при розгляді даної категорії справ.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Сам відповідач письмово підтверджує, що він особисто жодних коштів на вклад не вносив та договорів не підписував, а невідомі особи скористались його копією паспорта та підписали від його імені договір.

За викладених обставин, спірний договір укладено з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів за рахунок державних коштів. Цей правочин спрямований на заволодіння державними коштами і порушує публічний порядок, а отже є нікчемним.

Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав та свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Визначений правочин порушує публічний порядок, впливає на інтереси держави, адже спрямований на виплату державних коштів за правочином, який є нікчемним.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності і відповідного спору і вона може бути заявлена окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у цьому разі в судовому рішенні суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Іншими словами, суд не визнає нікчемний правочин недійсним, а лише констатує його факт нікчемності (недійсності).

З огляду на викладене, позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Чинним процесуальним законодавством не передбачено віднесення судових витрат за рахунок позивача, у разі коли відсутня вина відповідача в доведенні справи до суду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 88, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 207, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2, про визнання недійсним нікчемного договору задовольнити повністю.

Визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42829 від 16 січня 2014 року укладеного між ПАТ «КБ «Даніель» в особі заступника голови правління ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Даніель» 1378 грн. 00 коп. сплаченого судового збору у справі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 липня 2016 року.

Суддя С. Д. Пічкур