Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №332/35/16 Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Провадження № 22-ц/778/1729/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В позові зазначала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 20 серпня 2004 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З листопада 2015 року вони з чоловіком проживають окремо один від одного. Неповнолітня донька проживає разом з нею і знаходиться повністю на утриманні матері. ОСОБА_4 не надає ніяких коштів на утримання дитини, що ставить її у тяжке матеріальне становище. Дитина часто хворіє і потребує додаткових обстежень, що несе за собою додаткові матеріальні витрати, також потребує матеріальні витрати на оплату дитячого садка, дитина потребує нормального харчування, одягу та витрат для додатково розвитку. Усе це потребує значних коштів і сама вона не здатна в повній мірі все це забезпечити. В теперішній час вона змушена сама утримувати та виховувати доньку, одночасно працювати для матеріального забезпечення дитини. Проте, її мінімальної заробітної плати, яку вона отримує не достатньо для достатнього утримання неповнолітньої доньки. Крім того, з травня 2016 року установа в якій вона працює буде реорганізована, та її попередили про вимушене скорочення працівників. ОСОБА_4 виплачує аліменти на повнолітню дитину від першого шлюбу у звязку з її навчанням у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу). ОСОБА_4 працює на комбінаті «Заопріжсталь» та отримує заробітну плату і має постійний дохід. На момент звернення до суду між нею та ОСОБА_4 не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання їх спільної дитини.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% прожиткового мінімуму) з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2016 року до участі у справі у якості третіх осіб залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є колишньою дружиною та повнолітньою донькою відповідача, відповідно.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заперечення на апеляційну скаргу надані третіми особами, які вважають, що сторони проживають однією сімєю, відповідач утримує родину і підстав для задоволення позову немає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника ОСОБА_8, пояснення відповідача, третіх осіб та адвоката ОСОБА_9, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в його неупередженості, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Згідно свідоцтва про одруження 1-ЖС № 121279, виданого 20.08.2004 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції сторони у справі уклали шлюб 20.08.2004 року і на час розгляду справи знаходяться в зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження 1-ЖС № 154160 ОСОБА_7 народилася 06.10.2010 року і її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно довідки з ЦОА МКП «Основаніє» від 17.12.2015 року № 3719 ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_7 проживає та своїм батьком ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1.

Висновок рішення суду першої інстанції про відмову у позові з тих підстав, що сторони не припинили подружніх відносин, не відповідає вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та застосування до спірних правовідносин належних норм матеріального права.

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_11 РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Всупереч наведеним нормам матеріального права рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Крім того, суд першої інстанції ухвалив рішення, яким безпідставно та в порушення вказаних норм матеріального права фактично звільнив батька неповнолітньої дитини від виконання встановленого законом обовязку з утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Встановлені апеляційним судом обставини надають підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

З урахуванням тих обставин, що відповідач є працездатним, має постійну роботу, стабільний та достатній для сплати аліментів заробіток, сплачує за рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.09.2015р. аліменти у звязку із навчанням повнолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до 30.06.2016р., є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 аліментів в розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції не врахував, що обставини на підтвердження позову доведені належним чином. Висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням вищевказаних норм процесуального і матеріального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 606,32грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження м.Запоріжжя, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 04.01.2015р. до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 606,32грн. (шістсот шість гривень 32 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: