Справа № 663/3332/15-ц
Провадження № 2/663/140/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Пухальського С.В.,

за участю секретаря Замятіної В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Скадовська Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу, зазначаючи, що 14.06.2014 року вона надала у борг відповідачу 2 200 доларів США з кінцевим терміном повернення до 01.09.2014 року. Відповідачем обовязок по поверненню боргу у встановлений термін не виконано. В звязку з чим позивачка просила стягнути з відповідача борг в розмірі 52 448 грн., штрафні санкції у вигляді нарахування 3 % річних у сумі 1 974,14 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав у ньому викладених.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що ОСОБА_2 особисто у ОСОБА_1 в борг ніяких грошових коштів не брав, відповідно і 14.06.2014 року не брав 2 200 доларів США. Відповідач зазначив, що розписку він не писав, оскільки в наявній розписці містяться дані не його паспорту. ОСОБА_2, не заперечуючи, що розписка виконана почерком подібним до його, вважав, що вказана розписка підроблена, і це, на його думку, зробила сама позивачка, оскільки в 2013 році відповідач брав в борг у чоловіка позивачки ОСОБА_1 8 200 грн. та 500 доларів США, при цьому ніяких розписок не писав, так як підтримували дружні стосунки, являються кумами. До кінця 2013 року він віддав більшу частину боргу 8 200 грн. та 500 доларів США, іншу частину боргу повертав протягом 2014 року та 2015 року. Позивачка почала вимагати з нього проценти, він не погодився, оскільки домовленість була усна і без процентів. Більше у ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошові кошти в борг не брав. З наведених підстав просили відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Суд, розглянувши подані документи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями статей 10, 59, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, згідно вимог ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що згідно розписки від 14.06.2014 року ОСОБА_2 взяв у борг в ОСОБА_1 2200 доларів США та зобовязався повернути до 01.09.2014 року (а.с. 4).

Свідок ОСОБА_1 чоловік ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що в 2012 чи 2013 році, точно не памятає, позичав ОСОБА_2 кошти в сумі 1000 доларів США, потім ще 500 доларів США, які той частинами повертав шляхом перерахунку на банківську картку. Зазначив, що до цього часу ОСОБА_2 повністю ще не розрахувався. Грошові кошти давав по усній домовленості, які ОСОБА_2 необхідні були для придбання сільськогосподарської продукції. В середині літа 2014 року від дружини дізнався, що ОСОБА_2 у неї також брав кошти в борг.

Заперечуючи проти позову відповідач стверджував про написання розписки не ним, а іншою особою.

З метою перевірки вказаних доводів ухвалою суду від 22.03.2016 року призначено почеркознавчу експертизу, виконання якої виявилося неможливим у звязку з недостатністю порівняльного матеріалу (а.с. 130-132).

За вказаних обставин посилання ОСОБА_2 на те, що розписку від 14.06.2014 року він не писав та не підписував, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання відповідача та його представника про недопустимість вказаної розписки як доказу з підстав зазначення в ній номера паспорту відмінного з належним відповідачу не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не передбачено обовязку позикодавця щодо перевірки паспортних даних вказаних позичальником в розписці, до того ж в частині серії та дати видачі паспорту дані є ідентичними з даними, які містяться в паспорті відповідача.

Крім того, відповідачем не доведено факту існування особи з даними ідентичними тим, які як позичальник вказані в розписці від 14.06.2014 року, з огляду на що, а також враховуючи підтримання стосунків відповідача з родиною позивачки, що вказує на довірливі відносини й в звязку з чим, як вказувала позивачка, не приділяла особливої уваги правильності зазначення ОСОБА_2 паспортних даних в розписці, суд вважає що за своєю суттю надана позивачкою розписка про отримання ОСОБА_2 в борг грошових коштів є документом, який виданий ним ОСОБА_1 за договором позики, та засвідчує отримання ним від ОСОБА_1 коштів у сумі 2200 доларів США.

Не підтверджують доводи позивача копії квитанцій про поповнення картки на суму 2286,51 грн. та 1206 грн., оскільки не стосуються боргових зобовязань, що склалися між ним та ОСОБА_1 (а.с. 47).

На підставі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь суми боргу за договором позики від 14.06.2014 року, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 3, 6, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МО 274722, виданий Скадовським РВ УМВС України в Херсонській області 14.01.1997 року, на користь ОСОБА_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за борговою розпискою від 14.06.2014 року в розмірі 52 448 грн. (пятдесят дві тисячі чотириста сорок вісім гривень), штрафні санкції у вигляді нарахування 3 % річних в розмірі 1 974,14 грн. (одна тисяча девятсот сімдесят чотири гривні 14 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 544,23 грн. (пятсот сорок чотири гривні 23 коп.), а всього кошти в розмірі 54 966,37 грн. (пятдесят чотири тисячі девятсот шістдесят шість гривень 37 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Пухальський С.В.

Повний текст рішення виготовлено 08 серпня 2016 року