провадження 2/201/2695/2016
УХВАЛА

17 серпня 2016 року м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (49000, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49000, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Разом з позовом позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на: паркувальне місце поз. 10, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 5, загальною площею 12 кв.м, право власності на яке зареєстровано за відповідачем; трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за відповідачем, а також заборонити відповідачу вчиняти відносно: паркувального місця поз. 10, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 5, загальною площею 12 кв.м. та трикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 110,10 кв.м. наступні дії: у будь-який спосіб відчужувати (продавати, дарувати, міняти), передавати в іпотеку, робити внеском до статутних капіталів юридичних осіб, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа по якій предметом спору є спірне майно подружжя та стягнення компенсації вартості частини майна, однак відповідач перешкоджає позивачу у праві володінні та користування спірним майном та не надає правовстановлюючі документи, також зазначає, що вартість спірного майна складає 526 000 гривень, в звязку з чим є підстави вважати, що відповідач може розпорядитися цим майном, зокрема відчужити спірне майно третім особам, зробити його внеском до статутного капіталу будь-якої юридичної особи, або у інший спосіб створити перепони для подальшого володіння та користування таким майном, а тому вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку є необхідним, а їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб та заборона вчиняти певні дії є видами забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, що знаходяться у нього або інших осіб та заборона вчиняти певні дії, є видами забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України і відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на: паркувальне місце поз. 10, розташоване за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_3), буд. 5, загальною площею 12 кв.м, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №51189330 від 29.12.2015 року, виданого Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області; трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року, а також заборонити ОСОБА_2 вчиняти відносно: паркувального місця поз. 10, розташованого за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_3), буд. 5, загальною площею 12 кв.м. та трикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 110,10 кв.м. наступні дії: у будь-який спосіб відчужувати (продавати, дарувати, міняти), передавати в іпотеку, робити внеском до статутних капіталів юридичних осіб, оскільки між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу спірного майна подружжя, яке є також предметом спору по цій справі, та з приводу стягнення компенсації вартості частини майна, а також враховуючи, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами. Зважаючи на вище викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому з урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідачі матимуть можливість здійснити відчуження майна, що їм належить, на користь інших осіб, а тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що стали предметом спору, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову вживаються судом до розгляду справи по суті та стосовно майно або грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, тобто вони мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на: паркувальне місце поз. 10, розташоване за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_3), буд. 5, загальною площею 12 кв.м, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №51189330 від 29.12.2015 року, виданого Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області; трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 110,10 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти відносно: паркувального місця поз. 10, розташованого за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_3), буд. 5, загальною площею 12 кв.м. та трикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 110,10 кв.м. наступні дії: у будь-який спосіб відчужувати (продавати, дарувати, міняти), передавати в іпотеку, робити внеском до статутних капіталів юридичних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 17 серпня 2016 року.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя - О.А Антонюк