Дата документу 15.08.2016
Справа № 334/3913/16-ц
Провадження № 2/334/2418/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 серпня 2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю квартирою №99 в буд. №37-Б по вул. Товариській в м. Запоріжжя.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права №45207031 від 07.10.2015р. ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстрований але не проживає відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою реєстрації місця проживання №-1/4-2967 від 06.06.2016р. Відповідач для позивачки є сторонньою особою, договору найму на зазначену квартиру з ним не укладався.

Оскільки відповідач не мешкає в квартирі, згідно довідки від 06.06.2016р. з 22.02.2000р., позивачка просить усунути їй перешкоди у користування правом власності, шляхом зняття останнього з реєстрації за зазначеною адресою.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи.

Відповідач заперечень проти позову не надав, у судове засідання не зявився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, тому суд, у відповідності до ст.168 ЦПК України, вважає можливим розглянути справи у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_2, загальною площею 69,58кв.м., яка була нею придбана на підставі договору купівлі-продажу №Н-2477 від 21.07.1997р. посвідченому Запорізькою Товарною біржею «Торг-Інвест» .

Право власності на придбану квартиру позивачкою належним чином зареєстровано.

Позивачка ОСОБА_1 є одноосібною власницею квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частина 1 статті 405 ЦК України передбачає, що тільки члени сімї, власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Отже, право користування чужим житлом відповідно до закону мають тільки «члени сімї власника житла, які проживають разом з ним». З наведеного випливають такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сімї власника житла та проживати разом з ним.

Частина 2 статті 3 СК України визначає, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом сімї власника квартири.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним.

Згідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку громадян здійснюється, у т.ч., на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Частина 2 п.39 Постанови Пленуму зазначає, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

З урахуванням наданих доказів в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60,224-228 ЦПК України, ст.ст.15,16,319,321,391,405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

ОСОБА_1, 29.01.1971р.н., ІПН НОМЕР_1, усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою №99 в будинку №37-Б по вул. Товариській в м. Запоріжжі шляхом позбавлення ОСОБА_2, 15.11.1972р.н., права користування квартирою №99 в будинку №37-Б по вул. Товариській у м. Запоріжжі, та зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Відповідачем рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Мусієнко Н. М.