АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Матійчук Т.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) - Солдатова Андрія Олександровича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за зустрічним позовом державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) та з урахуванням уточнень, просив визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. директора ОСОБА_3 від 24.03.2015 року №151/о в частині звільнення ОСОБА_2 з посади інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення Центру «Украеросорвіс» ДП «Украерорух», поновити позивача на зазначеній посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 95050,08 грн.

Під час розгляду справи ДП «Украерорух» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів - виплаченої матеріальної допомоги при звільненні у розмірі 79632,76 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що при скороченні ОСОБА_2 отримав матеріальну допомогу на підставі п.6.25.3 колективного договору у розмірі 79632,76 грн. Між тим, у разі задоволення позову про поновлення на роботі позивач втрачає право на отримання фінансової допомоги.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2015 року позов ОСОБА_2 до державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ т.в.о. директора ОСОБА_3 від 24.03.2015 року №151/о в частині звільнення ОСОБА_2 з посади інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення автоматизації Центру «Украеросервіс» ДП «Украерорух».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення автоматизації Центру «Украеросервіс» ДП «Украерорух». Стягнуто з державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 95050,08 грн. Стягнуто з державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь держави судовий збір в розмірі 950,50 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) - Солдатов А.О. подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про стягнення матеріальної допомоги в розмірі 79632,76 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. При цьому, апелянт посилався на те, що матеріальна допомога у розмірі 79632,76 грн. набута ОСОБА_2 без достатньої правової підстави.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено його розмір з 95050,08 грн. до 15417,32 грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016 року рішення Апеляційного суду м.Києва від 01.03.2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині вирішення позовних вимог за зустрічним позовом державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної допомоги скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник позивача в судовому засілання апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки ДП «Украерорух» в апеляційній скарзі не оскаржує рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції у зазначеній вище частині.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам в повній мірі рішення суду не відповідає.

Скасовуєчи рішення суду суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що судами не враховано факт продовження трудових відносин між сторонами внаслідок скасування наказу про звільнення позивача та, відповідно, належним чином не з'ясовано наявність правових підстав для виплати ОСОБА_2 матеріальної допомоги у розмірі 79632,86 грн.

Згідно з ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 працював у ДП «Украерорух» з 22.09.2004 року.

З 27.01.2014 року позивача переведено на посаду інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення автоматизації Центру «Украеросервіс».

30.12.2014 року ОСОБА_2 було попереджено про скорочення з посади у зв'язку зі змінами в організаційній структурі підприємства, а 24.03.2015 року позивачазвільнено з роботи.

При цьому, при звільненні позивача з роботи останньому було виплачену матеріальну допомогу у розмірі 79632,76 грн. на підставі п. 6.25.3 колективного договору.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ДП «Украерорух» про стягнення з ОСОБА_2 виплаченої матеріальної допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п.2.3.3., на який посилається відповідач, зазначені кошти повертаються у випадку, коли звільнений працівник бажає повторно працевлаштуватися до ДП «Украерорух», а не у випадку поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з таким висновком, з огляду на наступне.

Так, за змістом п. 6.25.3 колективного договору між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками, працівникам, на яких не поширюється дія «Програми соціального захисту», у випадку звільнення з підприємства у зв'язку із застосуванням п.1 ст.40 КЗпП України адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі, визначеному за відповідною формулою. При цьому розмір матеріальної допомоги не може бути більше 200000 грн.

Відповідно до п.2.3.3 колективного договору, грошова допомога одноразова надається додатково до виплат та компенсацій, передбачених законодавством України. У разі виявлення бажання повторного працевлаштування в Украерорусі звільненого працівника, який отримав грошову допомогу, така особа зобов'язана повернути кошти Украероруху у повному розмірі напередодні такого працевлаштування.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

В той же час, відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.6 ст.36 та п.п.1, 2 і 6 ст.40 цього Кодексу працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п.3 ст.36) - не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст.ст.38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

В даному випадку, ДП «Украерорух» не було заявлено вимог щодо повернення вихідної допомоги, передбаченої ст.44 КЗпП України, яка була виплачена ОСОБА_2відповідно до положень ст.44 КЗпП України. Предметом даного спору є повернення грошової допомоги, визначеної колективним договором та сплаченої понад норму, передбачену КЗпП України, оскільки позивача поновлено на роботі.

Так, підставою отримання ОСОБА_2грошової допомоги відповідно до п.6.25.3 колективного договору було звільнення працівника за скороченням.

Між тим, у разі поновлення працівника на роботі вважається, що трудові відносини не припинилися, а тривають. За таких обставин, враховуючи, що наказ про звільнення позивача за первісним позовом з роботи визнано незаконним та скасовано, відсутні правові підстави для нарахування і виплати такому працівникові вихідної допомоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню навіть якщо безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування у разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В той же час, оскільки передбачена підпунктом г) п.6.25.3 колективного договору матеріальна допомога не виконує функцію засобу існування звільненому за п.1 ст.40 КЗпП України працівникові, а є додатковою до передбачених законом гарантією, підстави для застосування до спірних правовідносин ст.1215 ЦК України відсутні.

Враховуючи, що звільнення відповідача за п.1 ст.40 КЗпП України визнано у судовому порядку незаконним, і таке звільнення є незаконним з моменту прийняття рішення про звільнення, то слід вважати відсутніми і передбачені п.6.25.3. колективного договору підстави для виплати матеріальної допомоги у передбаченому розмірі. Оскільки передбачених колективним договором підстав для виплати ОСОБА_2 матеріальної допомоги немає, фактично виплачена йому сума підлягає поверненню позивачу.

Враховуєчи вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення зустрічного позову у повному обсязі.

В решті рішення суду залишити без змін.

Згідно вимог з ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 на користь ДП «Украерорух» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 875,96 грн.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) - Солдатова Андрія Олександровича - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) до ОСОБА_2 про стягнення коштів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Зустрічний позов державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) кошти у розмірі 79632 грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_2на користь державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) сплачений судовий збір у розмірі 875 грн. 96 коп.

В решті рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді