Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/778/1879/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який згодом уточнив.

В обґрунтування позову зазначено, що у період з січня 2009 року по листопад 2015 року відповідачу надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів/АДРЕСА_1 на загальну суму 14306,34 грн. ОСОБА_3 частково оплатив рахунок за отримані послуги на суму 440 грн. Таким чином, станом на 30.11.2015 року сума заборгованості складає 13866,34 грн.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з цент реалізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 13866,34 грн. та судовий збір в розмірі 1218 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості у сумі 9812,96 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» суд посилаючись на ст. 162 ЖК України, ст.ст.18,20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року з урахуванням трирічного строку звернення до суду, виходив з того що, відповідач як споживач теплової енергії несе обовязок наймача жилого приміщення, по оплаті витрат на квартирну плату та комунальним услугам.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що відповідачу з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2015 року надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення за адресою м. Запоріжжя, пр. Металургів/АДРЕСА_1

Згідно наданого розрахунку позивачем, з урахуванням трирічного строку звернення до суду за вказаною адресою утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 9812 грн. 96 коп.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд дійшов до правильного висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту теплову енергію в вищезазначеному розмірі.

Посилання апеляційної скарги стосовно того, що районним судом не прийняті до уваги його доводи про те, що він не укладав ніякого договору з постачальником, є безпідставними, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції надана належна правова оцінка цьому факту. Споживання теплової енергії, відкриття особистого рахунку, нарахування заборгованості та її часткова сплата свідчать про започаткування договірних правовідносин між сторонами.

Посилання скарги за строк позовної давності являються безпідставними, оскільки суд вирішив спір застосовуючи положення ст.ст.256,267,261,264 ЦК України, зменшивши суму стягнення.

Посилання скарги на те, що суд не врахував , що приміщення не споживало теплову енергію у звязку з підключенням автономного опалювання являються не обґрунтованими, оскільки суд надав належну правову оцінку самовільному відключенню від мереж централізованого опалювання.

Такими чином доводи апеляційної скарги обґрунтованими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: