Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/733/15-ц Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 30 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Капустинської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_2 в порядку регресу відшкодовані ОСОБА_3 страхові виплати в розмірі 49 500грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 22.09.2014 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1 сталась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок даної пригоди був пошкоджений належний ОСОБА_3 комбайн Jaguar 850 Profistar. Ними на відшкодування шкоди ОСОБА_3 було виплачено 49 500грн.

Оскільки ОСОБА_2 не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у строки та порядку, визначених у п.п.33.1.4 пункту 33.1 ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", старховик на підставі ст.38 цього закону має право пред'явити регресний позов до страхувальника або водія, який спричинив доржньо-транспортну пригоду.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року у позові відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що відповідач не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у визначеному законом порядку, не довів наявності поважних причин, які перешкодили йому виконати вимоги закону щодо повідомлення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Вирішуючи спір суд першої інстанції визнав, що відповідач про настання дорожньо-транспортної пригоди повідомив страховика у строк, визначений Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що стало підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можливо, враховуючи наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 22.09.2014 року близько 16год.15хв. в с.Мала Глумча Ємільчинського району Житомирської області з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем КАМАЗ5511 д.р.НОМЕР_2, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний ОСОБА_3 комбайн Jaguar 850 Profistar.

Відповідальність власника автомобіля КАМАЗ5511 д.р.НОМЕР_2 була застрахована на підставі поліса №АС/8430830 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» - позивача по справі. На відшкодування заподіяної шкоди позивач виплатив ОСОБА_3 страхові виплати в розмірі 49 500грн.

Вказані обставини сторонами по справі не заперечуються.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цьогоЗакону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Згідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 вимоги підпункту 33.1.4. Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме щодо надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності письмового повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка не виконав, поважність причин щодо їх невиконання документально не підтвердив.

Не підтверджує цих обставин і телефонне повідомлення ОСОБА_4 від 24.09.2014 року та не підтверджене письмовими доказами телефонне повідомлення ОСОБА_2 від 22.09.2014 року на адресу позивача, на які посилався відповідач заперечуючи проти позову та суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Водночас, про факт ненадання страховику письмового повідомлення про ДТП визнано відповідачем в ході апеляційного розгляду справи.

Тому висновок суду першої інстанції, що відповідач про настання дорожньо-транспортної пригоди повідомив страховика у строки визначені Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що стало підставою для відмови у позові, не грунтується на матеріалах справи, такий висновок зроблений судом на припущеннях, що заборонено ч.4 ст.60 ЦПК України.

Натомість, у даному випадку факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди доведений, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Настання страхового випадку ніким не оспорюється, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування.

Відтак можливо зробити висновок, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Проте, при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції наведених обставин справи, вимог закону та висновків Верховного Суду України не врахував, а тому ухвалене ним рішення не може бути визнано законним і обгрунтованим та відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» задовольнити частково.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» у задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді