05.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/3825/16-ц
Справа №2/205/2121/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

за участю секретаря Перцевої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 17 травня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № AN2IRX38810231 від 27 червня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 4 356,32 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, терміном повернення до 26.09.2012 року.

Але, в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку із чим, за нею утворилась заборгованість, яка станом на 07.04.2016 року становить 15 684,00 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту 671,62 грн., заборгованість по відсоткам 0,31 грн., заборгованість за комісією 152,47 грн., пеня 13 636,55 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 723,05 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № AN2IRX38810231 від 27.06.2011 року в сумі 15 684,00 грн. та судові витрати по справі.

Позивач в особі свого представника діючого за довіреністю ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. У змісті позовних вимог просив справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (з.а.с. 4).

Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату (а.с. 30,31). Надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Вимоги позову частково визнала, зазначивши, що в частині стягнення суми пені не згодна та заперечує (а.с.32).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За cт. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

За правилом, встановленим ст. 509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 1055 ЦПК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2011 року на підставі анкети-заяви позичальника між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № AN2IRX38810231, відповідно до умов якого банк надав відповідачці строковий кредит в сумі 4 356,32 грн. на споживчі потреби, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості, на 15 місяців тобто до 26 вересня 2012 року (а.с. 6,9-15).

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, однак в порушення умов кредитного договору позичальниця свої зобовязання не виконує, внаслідок чого за нею, станом на 07.04.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 15 684,00 грн., із якої: заборгованість по тілу кредиту 671,62 грн., заборгованість по відсоткам 0,31 грн., заборгованість за комісією 152,47 грн., пеня 13 636,55 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 723,05 грн. (а.с. 5).

Згідно п.5.1 Кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов, банк має право нарахувати. а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу.

Відповідно до п.5.2 Кредитного договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 0,5 % річних від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення.

Таким чином, окрім вказаної заборгованості, позивачем також заявлені вимого щодо стягнення з відповідачки пені у загальному розмірі 13636,75 грн. та штрафів у розмірі 500,00 грн. та 723,05 грн. (а.с. 4).

Водночас, відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зст.611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. №6-2003цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст. 3607 ЦПК України.

Таким чином, нарахування банком неустойки у вигляді пені у розмірі 13 636,55 грн. одночасно з неустойкою у вигляді штрафу у розмірі 1 223,05 грн. є порушенням вимог ч.1 ст.61 Конституції України, а відтак суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині одночасного стягнення пені та штрафу за одне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014р. №6-100цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч 1 ст. 3607 ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з боку позивача та підлягають частковому задоволенню, оскільки свої договірні зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором не виконала, суд вважає, що заборгованість у сумі 2 047,45 грн., із якої: заборгованість по кредиту 671,62 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 0,31 грн.; заборгованість по комісії 152,47 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 723,05 грн., підлягає стягненню на користь ПАТ «Акцент-Банк».

Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1 378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, ст.ст. 509, 525-526, 610, 625, 1046-1047, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11,15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 222 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №AN2IRX38810231 від 27.06.2011 року в сумі 2 047,45 грн. (дві тисячі сорок сім грн. 45 коп.), з якої: заборгованість по кредиту 671,62 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 0,31 грн.; заборгованість по комісії 152,47 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 723,05 грн.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Шавула