Номер провадження: 22-ц/785/2629/16
Головуючий у першій інстанції Шумейко
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 28 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

19 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просив стягнути з останніх заборгованість за іпотечним договором №MRTG-63 від 08.04.2008 року в загальній сумі 50898,32 доларів США.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08.04.2008 року між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого з усіма правами є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем було укладено Договір про іпотечний кредит, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 47229,00 доларів США з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 08.04.2028 року зі сплатою 12% відсотків річних (далі Іпотечний кредитний договір).

Виконання ОСОБА_2 зобовязань за Іпотечним кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки №MRTG-63/Р від 08.04.2008 року між ТзОВ «Унікредит Банк» та ОСОБА_3, згідно з яким поручитель зобовязалася відповідати перед Кредитором за невиконання боржником зобовязань за Кредитним договором (далі Договір поруки).

Однак, відповідачі умови Іпотечного кредитного договору належним чином не виконували, про що неодноразово повідомлялися, у звязку з чим станом на 12.06.2015 року кредитна заборгованість склала 1 070 264,10 грн., із яких: 892 068,56 грн. сума заборгованості за кредитом; 138 530,81 грн. сума заборгованості за відсотками; 7 457,75 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 32 206,98 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за Іпотечним кредитним договором у розмірі 1 070 264,10 грн.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 135).

Представник відповідача ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши що з позовними вимогами не згоден (а.с. 136).

Представник відповідача ОСОБА_2 та сам відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи (а.с. 133, 134).

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 28 січня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» були задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування даного судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції від апелянта ОСОБА_2 надійшла заява про його відмову від апеляційної скарги (а.с.170).

Однак, як було зясовано колегією суддів в суді апеляційної інстанції, апелянт ОСОБА_2 фактично не відмовився від апеляційної скарги, оскільки не погоджується з оскаржуваним судовим рішенням, у звязку з чим колегія суддів відмовила ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відмову від апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ті обставини, що між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого з усіма правами є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_2 08.04.2008 року було укладено Іпотечний кредитний договір, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 47229,00 доларів США з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 08.04.2028 року зі сплатою 12% відсотків річних, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В даному випадку спірним є питання стосовно розміру кредитної заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки як зазначив відповідач ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції із отриманих в кредит грошових коштів у розмірі 47 229 доларів США, ним було фактично сплачено 45 000 доларів США, а тому розмір заборгованості, який станом на 12.06.2015 року склав 50 898,32 доларів США, що є еквівалентом 1 070 264,10 грн., не відповідає дійсності.

Так, в суді апеляційної інстанції було досліджено розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по Іпотечному кредитному договору та було встановлено, що лише незначна частина грошових коштів, які сплачувались відповідачем ОСОБА_2 в рахунок погашення кредитної заборгованості, була направлена на погашення тілу кредиту. Загальна сума цих коштів склала всього 4 805,09 доларів США (728,87 + 4 076,22), що еквівалентно 892 068,56 грн. (а.с.171-176).

В свою чергу, інші грошові кошти направлялись на погашення відсотків за користування кредитом. Загальна сума цих коштів склала 32 574,40 доларів США.

Таким чином, зарахування грошових коштів на погашення відсотків за користування кредитом фактично призводило до того, що кошти на погашення тіла кредиту майже не надходили, та було погашено лише 4 805,09 доларів США, у звязку з чим заборгованість по тілу кредиту склала 42 423,91 доларів США (47 229 4 805,09).

У звязку з виниклою заборгованістю по тілу кредиту, сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом склала 6 588,08 доларів США, що еквівалентно 138 530,81 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту склала 7 457,75 грн., та пеня за несвоєчасне повернення відсотків склала 32 206,98 грн.

Оскільки даний розрахунок заборгованості підтверджений матеріалами справи та жодним чином не спростований апелянтом ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення кредитної заборгованості з відповідачів в солідарному порядку.

При цьому суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до пункту 1.1. Договору поруки поручитель поручається перед Банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання Боржником усіх його зобовязань за договором про іпотечний кредит.

У відповідності до п.2.1.3. Договору поруки у разі невиконання Боржником забезпеченого порукою зобовязання, відповідати перед Банком разом з Боржником у якості солідарного боржника всім своїм майном та грошовими коштами на які, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої договірні зобовязання по Іпотечному кредитному договору, не погашає щомісячно кредит, не сплачує нараховані відсотки, в свою чергу відповідач ОСОБА_3 неналежним чином виконує умови Договору поруки, то позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_4

ОСОБА_1