Дата документу 09.08.2016
Справа № 320/3100/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору поновленим,

В С Т А Н О В И В:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі- ГУ Держгеокадастру) про визнання договору поновленим.

Позовна заява обґрунтовується тим, що відповідно до розпорядження голови Мелітопольської райдержадміністрації від 24 лютого 2005 року №171 йому було надано в оренду земельну ділянку із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, площею 50 га ріллі для організації та ведення фермерського господарства. 25 лютого 2005 року на виконання цього розпорядження було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у ДП «Мелітопольський районний центр державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 10 від 04 березня 2005 року. Згідно п. 2.1 договору оренди земельної ділянки договір укладається на термін 10 років і діє до 25 лютого 2015 року. Після цього земельна ділянка була передана йому за актом приймання - передачі та він приступив до її використання. Весь період часу, протягом якого він орендував вищевказану земельну ділянку, він своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату, використовував земельну ділянку тільки за її цільовим призначенням.

На виконання умов вищевказаного договору та з метою подовження його дії, листом від 29 грудня 2014 року, який відповідач отримав 14 січня 2015 року, він звернувся до відповідача з листом - повідомленням про подовження дії договору оренди. Серед інших додатків до листа - повідомлення мався проект додаткових угод до договору оренди.

Однак на відповідну заяву відповіді йому так і не надійшло, а тому йому не відомо, яке рішення з цього приводу відповідачем приймалось. Весь цей час він продовжує користуватися цією земельною ділянкою за її цільовим призначенням, вчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату на умовах, визначених договором та додатковими угодами, виконує інші обов»язки, покладені на нього договором.

Протягом одного місяця після закінчення строку дії договору листа - повідомлення від орендодавця про заперечення у його поновленні позивачу не направлялось та ним не отримувалось. Таким чином, зазначає, що договір оренди земельної ділянки від 25 лютого 2005 року підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені відповідним договором.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, повністю підтримав доводи позовної заяви та зазначив, що відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Оскільки, договір оренди землі діяв до 25 лютого 2015 року, тому, починаючи з 26 лютого 2015 року, орендодавець при запереченні у поновленні договору, повинен був надіслати листа-повідомлення про свої заперечення у поновленні договору. Такого листа до позивача не находило. До сьогоднішнього дня він продовжує належним чином користуватись вказаною земельною ділянкою за її цільовим призначенням, сплачує орендну плату в повному обсязі, виконує інші обов»язки, покладені на нього договором. Тому, цей договір є поновленим на підставі ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», на той самий строк і на тих самих умовах.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала відповідні заперечення проти позову, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 в порушення п.п. 2.2 договору оренди звернулось з листом-повідомленням на адресу відповідача з проханням поновити договір оренди землі на 25 років та встановити орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказаний лист - повідомлення було отримано відповідачем 14 січня 2015 року. Таким чином, позивач порушив вимоги п.2.2 договору, яким передбачено, що орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію та укласти додаткову угоду. 30 січня 2015 року ГУ Держгеокадастру листом №32-8-0.4-1318/2-15 відмовило позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки від 25 лютого 2005 року, у звязку зі збігом терміну, визначеного для подачі листа-повідомлення про поновлення договору, оскільки останнім днем звернення орендаря з клопотанням про поновлення договору є 03.12.2014 року. Отже, станом на момент розгляду листа-повідомлення позивача про поновлення договору оренди землі, право на укладання договору оренди на новий строк припинилось. Крім того, вважає, що переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов"язок на переукладення договору оренди. Також, вважає, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував обов»язки за договором про оренду землі, оскільки ним не надано ГУ Держгеокадастру, починаючи з 01 січня 2013 року дані про стан і використання земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні. А згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендаря, який належним чином виконував обовязки за умовами договору, на укладення договору оренди землі на новий строк, а ОСОБА_1 не довів факт належного виконання своїх обов"язків за умовами договору.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Вказану обставину також передбачає ст. 93 Земельного кодексу України.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Обєктом оренди є земельна ділянка.

25 лютого 2005 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, площею 50 га ріллі для організації та ведення фермерського господарства. Згідно пункту 2.1 вищевказаного договору договір оренди земельної ділянки укладається на 10 років і діє до 25 лютого 2015 року (а.с.6).

25 лютого 2005 року орендодавець- Мелітопольська районна державна адміністрація передав, а орендар ОСОБА_1 отримав вищевказану земельну ділянку, що підтверджується актом приймання-передачі за договором оренди від 25 лютого 2005 року (а.с.7).

04.03.2005 року вказаний договір було зареєстровано у МРВ ЗРФ «Центр державного земельного кадастру», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі зроблено запис за №10(а.с.6, зворотня сторона).

Пунктом 2.2 договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на продовження його на новий строк.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі»

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об»єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій -пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов»язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов"язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою- пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов"язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-3цс15), 18 березня 2015 року (справа № 6-4цс15) та 25 лютого 2015 року (справа № 6-10цс15), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на ім»я ГУ Держземагентства направлено лист-повідомлення № 95 від 29.12.2014 року про поновлення дії договору оренди на 25 років та встановлення орендної плати у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації в рік. Серед інших додатків до листа - повідомлення мався проект додаткової угоди до договору оренди (а.с.8).

Вказаний лист-повідомлення було отримано уповноваженою особою ГУ Держземагентства 14.01.2015 року (а.с.8), і що визнається відповідачем.

До посилань представника відповідача на порушення позивачем умов п. 2.2 договору оренди, а саме строку звернення з клопотанням про продовження дії договору оренди, як на підставу для відмови у поновленні договору оренди землі, суд відноситься критично, оскільки статтею ст. 33 Закону України визначено обов»язок орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, що й було зроблено орендарем.

Крім того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в судовому засіданні представник позивача посилається саме на ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», як на підставу поновлення договору оренди землі, яка взагалі не передбачає обов»язку орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомляти про це орендодавця у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Для встановлення юридичних фактів, передбачених ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» судом були досліджені наступні докази:

В судовому засіданні представником позивача були надані копії довідок, виданих Новгородківською сільською радою про те, що ОСОБА_1 має в користуванні земельну ділянку площею 50 га , яка знаходиться в придатному стані для використання за її цільовим призначенням. Господар своєчасно вносить орендну плату, використовує земельні ділянки відповідно до їх цільового призначення. Податки нараховані та перераховані повністю по строку.

Відповідно до копій довідок про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюється органами ДФС від 18 червня 2016 року, ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивач до теперішнього часу продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою та належним чином виконує свої обов»язки за договором оренди: використовує земельну ділянку за її цільовим призначенням, вчасно вносить орендну плату, заборгованості по податкам немає. Доказів протилежного відповідачем до судового засідання не надано.

Таких обов»язків, як надання ГУ Держгеокадастру даних про стан і використання земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, на орендаря, згідно умов договору, покладено не було, тому суд відкидає доводи представника відповідача щодо неналежного в цій частині виконання ОСОБА_1 умов укладеного договору.

Оцінюючи доводи представника відповідача щодо направлення 30.01.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області листа №32-8-0.4-1318/2-15, яким було відмовлено ОСОБА_1О.в поновленні договору оренди земельної ділянки, у звязку зі збігом терміну, визначеного для подачі листа-повідомлення про поновлення договору, суд виходить з наступного:

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що надати докази направлення такого листа та, відповідно, отримання його ОСОБА_1, а саме-рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення або будь-який інший доказ, що підтверджує факт отримання позивачем такої відповіді вона не може, оскільки вказаний лист направлявся звичайною поштою.

Представник позивача в судовому засіданні наполягає, що такий лист його довіритель не отримував, про його існування вони дізнались лише під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не доведено обставин направлення та отримання ОСОБА_1 листа №32-8-0.4-1318/2-15 від 30.01.2015 року .

Також, в судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що після закінчення строку дії договору оренди землі, а саме після 25 лютого 2015 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області жодного листа чи заяви про відмову в поновленні договору оренди на ім"я позивача не направлялось. З часу закінчення строку дії договору оренди землі та до сьогодні відповідач жодного разу не звертався до ОСОБА_1 з вимогою про звільнення земельної ділянки та повернення її орендодавцеві на умовах, визначених договором.

Таким чином, виходячи з положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» слід дійти висновку про відсутність протягом одного місяця саме після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» №14 від 03.02.2015 року «Про затвердження положення про територіальні органи Держгеокадастру» затверджено положення про Головне управління Держгеокадастру в області.

Відповідно до п.12 вказаного Положення, Головне Управління Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Тому, в даному випадку належним відповідачем у вказаній справі є саме Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Крім того, враховуючи положення п.п. 3,6,7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд приходить до висновку, що в даному випадку були порушені права, свободи та інтереси саме ОСОБА_1 , як фізичної особи, має місце спір про право цивільне, який підлягає розгляду відповідно до ст. 15ЦПК,в порядку цивільного судочинства .

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факти належного виконання обов"язків за договором оренди землі від 25.02.2005 року, продовження користування виділеною земельною ділянкою до теперішнього часу та відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, укладеного 25.02.2005 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Крім того, оскільки відповідно до ст. 93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності, то суд приходить до висновку про можливість задоволення позовної вимоги і в частині визнання за ОСОБА_1права користування земельною ділянкою площею 50 га ріллі із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, для організації та ведення фермерського господарства на підставі поновленого договору оренди земельної ділянки, укладеного 25.02.2005 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 57, 59, 60, 107, 208, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору поновленим - задовольнити повністю.

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 50 га ріллі із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, для організації та ведення фермерського господарства, укладений 25 лютого 2005 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1, зареєстрований 04 березня 2005 року у МРВ ЗРФ «Центр державного земельного кадастру», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі зроблено запис за №10,- на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Визнати за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою площею 50 га ріллі із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, для організації та ведення фермерського господарства на підставі поновленого договору оренди земельної ділянки, укладеного 25 лютого 2005 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В.Ковальова