Справа № 415/679/16-ц
Провадження № 2/415/515/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Нестеренко Н.В.,

при секретарі Павлові О.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанськспецбуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанськспецбуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку посилаючись на те, що з 13 березня 2000 року позивач був прийнятий на роботу до ТОВ "Лисичанськспецбуд" у якості слюсаря трубоукладника. 01.07.2001 року позивач був призначений на посаду майстра. 01.11.2009 року призначений на посаду виконувача робіт. 03.03.2015 року позивач звільнився за власним бажанням. З жовтня 2012 року відповідач почав несвоєчасно сплачувати заробітну плату, внаслідок чого на момент звільнення з підприємства виникла заборгованість по заробітній платі у сумі 16 783,74 грн. Відповідно до довідки, наданої відповідачем, станом на 16 лютого 2016 року заборгованість по заробітній платі складає 11 383,74 грн. На день пред'явлення позову сума середнього заробітку складає 35 909,39 грн. Добровільно відповідач відмовляється сплачувати заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку посилаючись на відсутність коштів. У зв'язку з викладеним, позивач змушений звернутися до суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, позов визнав частково, та пояснив, що ОСОБА_1 за період з 04.03.2015 року по 31.12.2015 року працював 122 дня, тому середній заробіток за цей період складає 16 709,12 грн. .

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з копії трудової книжки, позивач з 13.03.2000р. перебував у трудових відносинах з відповідачем ( а.с.4).

Відповідно до наказу № 46-К від 03.03.2015р., ОСОБА_1 був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.6)

Вимогами ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Однак як вбачається з довідки № 11 від 16.02.2016 року на 16 лютого 2016 року заборгованість по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_1 складає 11 383, 74 грн.. (а.с.8).

Як вбачається з довідки, наданої відповідачем, середній заробіток затримки виплати заробітної плати ОСОБА_3 за період з 04.03.2015 року по 31.12.2015 року складає 16 709, 12 грн. (а.с.23)

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягають задоволенню частково, в розмірі - 16 709,12 грн., в останній частині позовних вимог стосовно стягнення середнього заробітку необхідно відмовити.

Згідно вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або вільно погоджується виконувати. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Згідно пункту 20 № 13 від 24 грудня 1999 року постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,20 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст..115,116, 117, КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанськспецбуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанськспецбуд" на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період часу з 01.01.2012 року по 03.03.2015 року у розмірі 11 383 (одинадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 74 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанськспецбуд" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 04.03.2015 року по 17.02.2016 року у сумі 16 709 (шістнадцять тисяч сімсот дев'ять) грн. 12 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лисичанськспецбуд» судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. на рахунок (, р/р 0051 УДКСУ в м. Лисичанську Луганської області, код ОКПО 37800278 ГУ ДКСУ в Луганській області, ККД 22030101, МФО 804013).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Н.В. НЕСТЕРЕНКО