Справа № 474/371/16-ц
Провадження № 2/474/144/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05.08.16року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 селищна рада Врадіївського району Миколаївської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, -

встановив:

24.05.2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати громадянок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, особами, які втратили право на користування житловим будинком, розташованим по вул. Гросула, 55 у смт. Врадіївка Миколаївської області.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником вказаного житлового будинку. Відповідач ОСОБА_6 є його дружиною, з якою вони протягом останніх восьми років не підтримують шлюбних відносин, а відповідачка ОСОБА_3 є донькою дружини від попереднього шлюбу. У житловому будинку відповідачі прописані як члени сім'ї. Враховуючи, що вказані особи понад вісім років у вказаному житлі не проживають та не користуються ним без поважної причини, позивач на підставі ст.ст. 405 ЦК України та 150 ЖК України, просив визнати останніх особами, які втратили право на користування житловим будинком. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачі не бажають, а він позбавлений можливості розпоряджатися належним йому нерухомим майном на власний розсуд.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, при цьому пояснив, що з серпня 2007 року до цього часу відповідачі у житловому будинку не проживають та не користуються ним. На даний час вони проживають в іншій місцевості.

Відповідачі в судові засідання тричі не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України (шляхом надіслання судових повісток по місцю реєстрації і фактичного проживання та шляхом розміщення відповідного оголошення у пресі), про причини своєї неявки суд не повідомили та не подали заяв про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема виписки Комунального підприємства Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації з матеріалів бюро на об'єкт нерухомого майна № 73/06-03-03 від 26.07.2016р., позивач на підставі договору дарування № 33 від 11.04.1997р., посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори та зареєстрований у Комунальному підприємстві Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації 12.05.1997р. за реєстровим № 999, є власником житлового будинку за адресою: вул. Гросула, 55, смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області.

Згідно довідки Врадіївського районного сектору УДМС України в Миколаївській області та записів будинкової книги відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В актах обстеження місця проживання мешканців будинку по вул. Гросула, 55, смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області від 15.03.2016р. та 13.07.2016р. встановлено, що відповідачі з 2008-2009 років за місцем своєї реєстрації не проживають.

Згідно листа ОСОБА_4 селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 340/2-13 від 05.08.2016р. відповідачі за місцем реєстрації не проживають протягом шести років.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачем за період з листопада 2013 року по грудень 2015 року сплачувалися комунальні послуги, зокрема за електроенергію (копія розрахункової книжки за електроенергію оформленої на ім'я позивача та квитанції про сплату останнім вказаних комунальних послуг).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 дали суду показання, що позивач з ОСОБА_1 був одружений та вони разом з ОСОБА_3 проживали у вказаному будинку. З 2006-2008 років відповідачі у будинку по вул. Гросула, 55, смт. Врадіївка Миколаївської області не проживають, та вони їх там до цього часу не бачили. Також свідки зазначили, що комунальні послуги за будинок сплачує позивач, щодо сплати комунальних послуг відповідачами їм не відомо.

В сукупності вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без поважних причин більше року не користуються житловим будинком позивача та відсутні там без поважних причин, не сплачують комунальні послуг, що, в свою чергу, свідчить про втрату ними інтересу щодо права на користування цим житлом.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Водночас, ст. 41 Конституції України визначено, що закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 379, 380 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема житло-житловий будинок.

Положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім'ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Таким чином порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими особами, що втратили право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику житлового будинку зняти їх з реєстрації місця проживання, в порядку визначеному Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 102 грн. 40 коп. та витрати пов'язані з викликом відповідачів до суду через розміщення оголошення у пресі в сумі 420 грн. 00 коп., в рівних частинах з кожної.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 213-215, 218, ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 селищна рада Врадіївського району Миколаївської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: вул. Гросула, 55, смт. Врадіївка Миколаївської області.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: вул. Гросула, 55, смт. Врадіївка Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 102 грн. 40 коп. та витрати пов'язані з викликом відповідачів до суду через розміщення оголошення у пресі в сумі 420 грн. 00 коп., в рівних частинах з кожної

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол