Провадження № 2/235/2411/16
Справа № 223/8007/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 26.05.2008 року між Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0416/0708/55-039 (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 30000.00 дол. США на строк з 25.07.2008 по 25.07.2018 рік. Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_3Г.).

Таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус Нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обовязків Нового Кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Відповідно до Договору, позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом, та проценти шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № 0301 щомісяця, через касу Банку.

Згідно п. Договору, проценти за користування Кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

Згідно п. Договору, у випадку порушення умов Кредитного договору та/або умов Іпотечного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором. Вимога про виконання порушеного зобовязання направляється Банком Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою Позичальника, зазначеною в реквізитах Договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням звязку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане Позичальником особисто у Банку.

Відповідно до Договору Банком на адресу Позичальника було направлено повідомлення про порушення основного зобовязання з вимогою виконання порушеного зобовязання.

Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладених Договорів поруки: № 0416/0708/55-039 -Р-1 від 25.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_4 (Поручитель), згідно з яким Поручителі поручаються перед Кредитором за виконання Боржником (ОСОБА_1) зобовязань за кредитним договором № 0416/0708/55-039 від 25.07.2008 року. Відповідальність Поручителів настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконуються, у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі:

331 220,76 грн.; сума заборгованості за кредитом - 317 389,03 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 831,72 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК», далі - АТ «ДЕЛЬТА БАНК», , МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

Тимчасову адміністрацію в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», надалі за текстом - Закон, встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. З Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 п. 8, ч. 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 ст. 35 Закону встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Відповідно до п. 17 ст. 2 вказаного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Як визначено абзацом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду, зокрема, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 37 Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Згідно ч.ч. 1,6 ст. 38 Закону уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Оскільки, зазначена позовна заява подана від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, повязаній із проведення заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, то позов подається без сплати судового збору.

Звертають увагу, що вищезазначені норми п. 1 ч. 2, п. 1 ч. З ст. 37 зазначеного Закону, які не містять заборон передоручати уповноваженій особі Фонду власні повноваження іншій особі. В свою чергу п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не визначає конкретний процесуальний статус заявника.

Позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором в 331 220,76 грн.: сума заборгованості за кредитом - 317 389,03 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 831,72 грн. Всі судові витрати по справі покласти на Відповідачів.

Представник позивача до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслали заяву про розгляд справи без присутності представника банку, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, за участю його представника, позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть помер 31.01.2010 року у місті Красноармійськ Донецької області (а.с.53).

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи по суті без його участі, проти позовних заперечує, оскільки вони не обґрунтовані та просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору № 0416/0708/55-039 від 25.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 (позичальник), банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 30 000 доларів США, на строк по 25 липня 2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с.6-10).

25 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір поруки (а.с.11). Відповідно до умов договору поруки поручитель ОСОБА_2 зобовязався перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику ОСОБА_1.

Договор купівлі- продажу прав вимоги від 25 травня 2012 р., укладено між ПАТ «Сведбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк»(покупець), оскільки продавець надав кредити позичальникам за кредитними договорами, продавець бажає продати (відступити), а покупець бажає купити (прийняти) права вимоги за винагороду та на умовах, визначених у цьому договору; та продавець і покупець бажають встановити у цьому договорі умови, на яких продавець продаж (відступає), а покупець купує та приймає права вимоги (а.с.30-34). В розділі 1 даного договору визначено терміни та тлумачення, так термін «договір поруки» має тлумачення: означає кожний з договорів поруки, якщо такий укладався, з усіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до них (якщо такі є), які були укладені між продавцем та відповідними поручителями для забезпечення виконання позичальниками свої обовязків за…(а.с.27-34).

Позивачем не надано суду повний текст договору купівлі-продажу прав вимоги.

Згідно з витягом з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (перелік прав вимоги за кредитами) між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0416/0708/55-039 від 25.07.2008 року укладеного з ОСОБА_1. В розділі «фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 25.05.2012» витягу зазначена сума 22559,70. В розділі «фактичний розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту станом на 25.05.2012 (строкова заборгованість за тілом)» витягу зазначено 0,00 (а.с.35).

Таким чином, станом на 25.05.2012р. (дата укладання договору купівлі-продажу прав вимоги), заборгованість ОСОБА_1 становила 22559,70 гривень.

ОСОБА_2 помер 31 січня 2010 року у місті Красноармійськ Донецької області (а.с.53).

Першою красноармійською державною нотаріальною конторою суду повідомлено, що на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, померлого 31 січня 2010 року, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43015066 від 19.02.2016, спадкова справа не відкривалась (а.с.112).

Згідно ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК та ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребування та збирання доказів по справі, та надання оцінки обсягу доказів, який би був достатній для задоволення вимог позивача.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.58, 59 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищенаведене свідчить про необхідність визначення правової природи даних правовідносин та обсягу доказів, і розяснення позивачу про необхідність надання доказів, які б підтверджували наявність права вимоги у нього по справі.

Представником відповідача неодноразово заявлялося клопотання про обовязкову участь представника позивача в судовому засіданні для надання пояснень щодо предмету спору, але позивачем було проігноровані ці вимоги.

Також позивачу неодноразово пропонувалось надати докази на підтвердження позовних вимог, а саме:

підтвердження факту отримання відповідачем як позичальником кредитних коштів відповідно до умов договору, наявність первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредитів та їх часткового погашення;

розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, де зазначено, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви, з урахуванням валюти кредитного зобовязання та курси цієї валюти до гривні, встановленого НБУ на відповідну дату;

порядок та які умови викладені в договорі купівлі продажу прав вимоги укладеному між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року, а саме який порядок та умови відступлення права вимоги;

підтвердження факту того чи був відповідач повідомлений про заміну кредиторів у кредитному зобовязанні та чи були йому надані докази переходу до позивача прав у кредитному зобовязанні за кредитним договором.

Позивачем не підтверджені доводи позовної заяви про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Адже сам по собі розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 28.07.2015 року не є належним, достовірним та достатнім доказом існування заборгованості. Позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу прав вимог, у позивача існувало право вимоги до відповідача, саме у тому обсязі та на умовах, які зазначені у позовній заяві, так як ці відомості різніться з витягом з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами (Перелік прав вимог за кредитами) між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року (а.с. 35). Так в вищезазначеному додатку в графі «Фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом на 25.05.2012 року» зазначено 22559,70. Строкова заборгованість за тілом кредиту 0,00. В той же час в довідці від 28.07.2015 року вказана заборгованість по кредитному договору складає 15012,99 доларів США в тому числі заборгованість по тілу кредиту 14386,05 доларів США, заборгованість по відсоткам 626,94 доларів США.

Позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами тієї обставини, що відповідач був повідомлений про заміну кредиторів у кредитному зобовязанні та що їм було надано докази переходу до позивача прав у кредитному зобовязанні, або, якщо такого повідомлення не було, то доказів на підтвердження того, що відповідачі здійснили погашення заборгованості первісному кредитору ПАТ «Сведбанк» або ПАТ «Дельта Банк» на момент судового розгляду цієї справи.

В той же час відповідач ОСОБА_6 надав суду копії платіжних документів (а.с. 219-223), з яких вбачається що останній платіж на користь ПАТ «Сведбанк» ним було зроблено 17.05.2012 року на загальну суму 3470 грн., а з липня 2012 року по червень 2013 року фактично сплатив 31337,78 грн. вже на рахунок ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи правові позиції Верховного суду України, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими та які викладені в постановах Верховного Суду України, зокрема в Постанові Верховного суду України від 6 липня 2015 року (6-301 цс15) суд виходить із того, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. При укладенні договору про відступлення права вимоги сторони керувалися положеннями статей 512 ,513 ,514 ЦК України. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Крім того, відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно чинної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Дельта Банк» отримав від ПАТ «Сведбанк» право вимоги до відповідачів в розмірі 22559,70 грн. Цей борг було сплачено відповідачем повністю.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» до ОСОБА_1 слід відмовити, як необґрунтовані те не підтверджені відповідними доказами.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_2, суд зазначає, що ухвалою суду проводження в цій частині було закрито.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.10, 11, 57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 30 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя