ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/359/16-ц
У Х В А Л А

"20" квітня 2016 р. смт. Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караул О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради, третя особа: сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Петриківського районного управління юстиції про визнання недійсним рішення та визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

19.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Петриківської селищної ради, третя особа: сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Петриківського районного управління юстиції, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення сесії Петриківської селищної ради №134-8/УІІ від 24.03.2016 року а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою вул.. Тиха, 11 с. Черврнопартизанське Петриківського району.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, земельних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до розяснень п. 6 Постанови № від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12З емельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Згідно розяснень п. 2 Постанови № від 16.04.2004 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1,3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010 р.:

- положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як субєкти владних повноважень;

- положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень.

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Зі змісту позову вбачається, що між сторонами виник публічно-правовий спір, який стосується реалізації повноважень селищної ради вирішувати питання розпорядження землями територіальної громади, передачі земельної ділянки комунальної власності у власність громадянину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкриті провадження у справі, оскільки вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради, третя особа: сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Петриківського районного управління юстиції про визнання недійсним рішення та визнання права власності на земельну ділянку.

Розяснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів шляхом подачі апеляції до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петриківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.А. Караул