Номер провадження: 22-ц/785/3351/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив розірвати з відповідачкою шлюб, зареєстрований 02.06.1998 р. Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №11.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, разом вони не проживають з січня 2015 р.. Сімейні стосунки не підтримують. Від шлюбу народилося троє дітей: - донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, два сини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Іван, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Поновлення шлюбних відносин, відновлення сімї остаточно є неможливим.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2015 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 02.06.1998 р. Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №11, розірвано.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2015 р. заява ОСОБА_5 від 09.11.2015 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення задоволена.

Заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2015 р. скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2015 р. сторонам надано строк для примирення в один місяць.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, зазначивши, що поновлення шлюбу є остаточно неможливим.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. ОСОБА_5 посилалася на те, що шлюбні відносини припинилися з лютого 2015 р.. Однак, діти потребують батьківської уваги. Одна дитина хворіє, лікування вимагає значних матеріальних затрат.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_5 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без мін. Посилалася на відсутність доказів неможливості проживання сторін однією сімєю. Позивач особисто не зявляється у судове засідання для підтримки позову, що не дає можливості всебічно зясувати їх сімені стосунки. Їй здається, що останній подав позов до суду не прочитавши його. Працевлаштування позивача за кордоном не дає підстав для висновку про припинення шлюбних відносин. Його неявка у судове засідання свідчить про відсутність наміру розлучатися. Відсутні докази стійкого розладу їх сімейних стосунків. Наявність розбіжностей з питань витрат, бюджету сімї, складнощі у вихованні дитини-інваліда та ще двох дітей, а не складнощі особистого ставлення подружжя один до одного, свідчать про можливість збереження сімї.

ОСОБА_5 та її представник у судовому засіданні підтримали викладені у письмових запереченнях доводи та вимоги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з тривалості шлюбу, наявності трьох дітей, з яких один інвалід з дитинства. Відсутності обґрунтування в чому збереження сімї суперечить інтересам сторін та їх дітей. Наявності лише розбіжностей з питань витрат та бюджету сімї, складнощів з виховання дитини-інваліда (а. с. 64 - 64 зворотна сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального (ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р.,ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 104, 105, 110 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 212, 213 ЦПК України) права. Доводи апелянта про наявність підстав для задоволення її вимог про зміну прізвища на дошлюбне є обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02.06.1998 р. Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №11 (а. с. 3).

Від шлюбу народилося троє дітей: - донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, два сини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Іван, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є інвалідом (а. с. 4 7, 33 - 35).

З лютого 2015 р. сторони не підтримують шлюбні стосунки, припинили спільне проживання та ведення господарства. ОСОБА_4 проживає окремо в с. Великі Береги Берегівського району Закарпатської області, співмешкає з іншою жінкою, за місцем свого проживання працевлаштувався (а. с. 87 - 89).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.04.2016 р. сторонам було надано строк для примирення до 28.07.2016 р.. У судовому засіданні встановлено, що сторони не примирилася, шлюбні стосунки не відновили.

Між сторонами виникли правовідносин щодо припинення шлюбу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 104, 105, 110 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин що є неприпустимим.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також те, що за час розгляду справи в суді сторони не примирилися та не відновили шлюбні стосунки, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про розірвання шлюбу.

Доводи апелянта про неможливість збереження шлюбу є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи ОСОБА_5 про наявність трьох дітей, один з яких інвалід, складність у їх вихованні, значні матеріальні витрати на утримання дітей, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду про припинення шлюбних стосунків між подружжям, неможливість їх відновлення. Питання щодо участі батька у вихованні та утриманні дітей можуть бути вирішені у передбаченому законом порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4. Шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований у Першотравневій сільській раді Ізмаїльського району Одеської області 02.06.1998 р., актовий запис № 11, необхідно розірвати.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований у Першотравневій сільській раді Ізмаїльського району Одеської області 02 червня 1998 року, актовий запис № 11, розірвати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3