АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4478/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/628/16 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

28 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Демкович Ю. Й., Загорський О. О.,

секретар - Танцюра О.В.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, третьої особи ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись в суд із вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги у березні 2016 року, в якому просять визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно САВ №363460 на 3/11 частин нежитлового приміщення промислового магазину в м.Тернопіль, бульвар Шевченка, 33/23а, яке видано 20.11.2007 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради на імя ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №1565 від 17.10.2007 року, а також скасувати реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

23 березня 2016 року позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, а саме: приміщення №23а по бул.Шевченка, 33 в м.Тернополі, в тому числі і відчужувати вказане майно.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року заяву задоволено частково. В порядку забезпечення позову накладено заборону відчуження приміщення №23а по бульвару Шевченка, №33 в м.Тернополі, що належить ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Вказує, що ухвала прийнята при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, оскільки, будучи повноправним власником спірного нерухомого майна з 2007 року та незважаючи на тривалі судові спори, ОСОБА_1 не вчинив жодних дій щодо відчуження спірного майна та не має наміру їх вчиняти. Крім цього, до заяви про забезпечення позову позивачами не надано жодного доказу щодо її обґрунтованості. Забороною вчиняти дії щодо розпорядження належним ОСОБА_1 майном суд грубо порушив його право власності.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача ОСОБА_3, який вважає, що ухвала про забезпечення позову жодним чином не порушує прав ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції застосував відповідний вид забезпечення, передбачений п. 1 ч.1 ст.152 ЦПК України щодо позову майнового характеру з урахуванням наявності спору щодо нерухомого майна, обраний вид забезпечення позову є відповідним позовним вимогам.

Заборона на відчуження спірного майна до розгляду справи по суті не порушуватиме прав ОСОБА_1 як власника цього майна, і не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків для останнього.

Доводи апеляційної скарги про те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, забороною вчиняти дії щодо розпорядження належним ОСОБА_1 майном суд грубо порушив його право власності, колегія суддів оцінює критично, так як ухвалою суду ОСОБА_6 не позбавлений права власності, а лише обмежений в праві відчужити це майно до вирішення спору по суті. В інших правах щодо цього майна ОСОБА_1 не обмежений.

Підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7