Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Сенаторов В.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства " Банк Михайлівський" про стягнення гарантованої суми грошових вкладів, -

ВСТАНОВИВ :

16.09.2016 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із позовом про стягнення гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом, проте в порушенні п.6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України не зазначив доказів, що підтверджують кожну обставину.

Так, відповідно до п. 38 Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ « від 01.03.2013 року №3 територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду (стаття 115 ЦПК) або якщо провадження у справі відкрито - передається судом до належного суду (стаття 116 ЦПК).

У звязку з вищезазначеним, суддя приходить до висновку, що позивачу необхідно зазначити з посиланням на докази, що відомості про Харківське відділення №1 ПАТ «Банк Михайлівський» як філії або представництва внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, оскільки відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України https://usr.minjust.gov.ua у переліку відокремлених підрозділів юридичної особи ПАТ «Банк Михайлівський» () філія або представництво Харківське відділення №1 ПАТ «Банк Михайлівський» не значиться.

Крім того, суд розяснює позивачу, що відповідачем по справі не може бути відділення, оскільки це не є відокремленим підрозділом в розумінні ст. 95 ЦК України, а тільки філія або представництво.

Також звертаємо увагу, що відповідно до ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача…, проте як вбачається зі вступної частини позовної заяви позивач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є територією Комінтернівського (Слобідського) району м. Харкова. Проте, позивач взагалі не навів в обґрунтування позову норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Тобто позивачу пропонується обґрунтувати підстави його звернення за підсудністю саме до Київського районного суду м. Харкова.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог у статтях 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачам строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

Тому, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства " Банк Михайлівський" про стягнення гарантованої суми грошових вкладів - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -