СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2002 по 11.06.2014 в розмірі 100 953,95 грн., обґрунтовуючи свої вимоги з урахуванням пояснень представника в судовому засіданні наступним (а.с.35-37 Том №1)

Так, 01.07.2002 між сторонами укладено трудовий договір №1210, який був зареєстрований в державній службі зайнятості Солом`янського районного центру зайнятості м. Києва, про що зроблено також відповідні записи в трудовій книжці.

11.06.2014 трудові відносини були припинені, про що також зроблено записи в трудовій книжці.

Позивач стверджує, що за весь час роботи жодного разу відповідач заробітну плату позивачу не виплачував, на запитання в судовому засіданні представник позивача підкреслив, що він пояснити не може чому за 12 років трудових відносин, які, за його переконанням не оплачувались, сам позивач будь-яких вимог відповідачу не заявляв, чому та за який рахунок і за які доходи існував, оскільки більш ніде не працював, також суду не повідомив.

Ознайомившись із запереченнями відповідача та представленими платіжними відомостями, в яких містяться відмітки особи на ім`я «Рудчик» про отримання заробітної плати за вищезазначений період, представник позивача просив суд призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, тому що стверджував, що ці підписи виконані НЕ ОСОБА_3

В той же час, після задоволення відповідного клопотання і направлення справи в експертну установу, судовий експерт направив суду клопотання про надання в тому числі вільних та умовно-вільних, експериментальних зразків підпису позивача, на що сам позивач повідомив, що в його розпорядження відсутні документи за період 2002 - 2014 роки з його підписами, які можуть виступити вільними та умовно-вільними зразками, тому справа разом із відповідною ухвалою була повернута суду із повідомленням про неможливість проведення даної експертизи.

Коментуючи останнє представник позивача заявив клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви та надання йому часу ще раз пошукати такі документи, в задоволенні чого судом було відмовлено з обґрунтуванням тим, що по-перше, сам позивач в січні 2016 року заявив, що таких документів він не має, а по-друге, за останній 3 місяці ні позивач, ні його представники не були позбавлені можливості такі документи знайти та подати, що судом було розцінено як зловживання своїми правами.

Підсумовуючи викладене, представник позивача просив суд прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Судом неодноразово в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України роз`яснювалося сторонам, конкретно представнику позивача, про можливість звернутися до суду із клопотаннями про витребуванням тих чи інших документів або виклик свідків, проте такого клопотання заявлено не було.

Представник відповідача категорично заперечувала проти задоволення позову, зазначала про те, що дійсно сторони перебували 12 років в трудових відносинах, за цей час відповідно до норм трудового законодавства заробітна плата виплачувалася і в строки, передбачені законодавством, і в розмірі, який відповідає умовам укладеного між сторонами договору. На підтвердження своїх заперечень представник відповідача надала суду відомості виплати заробітної плати, де позивач власноручно про це ставив відмітки за період з 2002 по 2006 роки, за інші періоди - належним чином засвідчені копії, пояснюючи відсутність оригіналів за інший період тим, що документи відповідача було вкрадено, серед яких і відомості за період 2007 - 2014 роки, про що свідчить відповідне звернення до правоохоронних органів. Щодо неможливості проведення вищезазначеної експертизи, то акцентувала увагу суду на тому, що вона пов`язана першочергово із тим, що вільні та умовно вільні зразки підписів позивача за період 2002 - 2014 роки відсутні взагалі, відтак і провести почеркознавчу експертизу неможливо. Щодо самої суті обставин, якими обґрунтовує свої вимоги позивач щодо невиплати протягом 12 років взагалі жодного разу заробітної плати, то просила оцінити ці доводи представника позивача критично (а.с.1-3 Том №4)

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що вони перебували у трудових відносинах з 01 липня 2002 року по 11 червня 2014 року, що підтверджується укладеним між сторонами трудовим договором №1210 та відповідними записами в трудовій книжці позивача (а.с.38-39, 40-41 Том №1)

В той же час, твердження представника позивача про те, що за цей період жодного разу заробітна плата виплачена позивачу не була спростовано представленими представником відповідача документами.

Так, відповідно до умов укладеного між сторонами трудового договору розмір заробітної плати був передбачений 180 грн. на місяць, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно наданих представником відповідача розрахунково-платіжних відомостей про виплату грошей за період з липня 2002 року по липень 2006 року позивачем кожного місяця отримувалася заробітна плата в сумах 153,05 грн. (липень - грудень 2002), 168,45 грн. (січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2003), 206,95 грн. (грудень 2003), 231,97 грн. (січень 2004), 218,97 грн. (лютий 2004), 221,93 грн. (березень, квітень, травень 2004), 222, 52 грн. (червень 2004), 225,64 грн. (липень, серпень, вересень, жовтень 2004), 228,14 грн. (листопад 2004), 232,93 грн. (грудень 2004), 267,20 грн. (січень, лютий, березень 2005), 308,89 грн. (квітень, травень, червень, липень 2005), 312,40 грн. (серпень 2005), 350,59 грн. (вересень, жовтень, листопад 2005), 431,80 грн. (грудень 2005), 437,52 грн. (січень та лютий 2006), 442,33 грн. (березень 2006), 479,00 грн. (квітень, травень, червень та липень 2006) за вирахуванням обов`язкових платежів (а.с.226-249 Том №4, а.с.1-65 Том №5)

Також в матеріалах справи знайшли своє відображення доводи представника відповідача про те, що неможливо оглянути оригінали таких відомостей за період з 2007 по 2014 роки внаслідок того, що 07.09.2015 відповідні документи було викрадено із сумкою, в якій вони знаходилися, про що повідомлено відповідні правоохоронні органи. Ці документи було надано директору ТОВ «Юридичне бюро «Приорітас» для здійснення юридичного супроводу відповідача на підставі акту приймання-передачі від 01.09.2015 (а.с.1-2 Том №2)

Представник відповідача пояснила, що директор ТОВ «Юридичне бюро «Приорітас» зробила нотаріально засвідчені копії всіх платіжних відомостей відповідача, проте частину з них в оригіналі за період з 2006 (з серпня) по 2014 роки втратила, про що зазначено судом вище.

Суду надані копії платіжно-розрахункових відомостей відповідача за період серпень 2006 - червень 2014 року, згідно яким позивачу була виплачена заробітна плата в сумах 479,00 грн. (серпень 2006), 487,30 грн. (вересень, жовтень, листопад 2006), 499,74 грн. (грудень 2006), 502,58 грн. (січень - березень 2007), 523,30 грн. (квітень - липень 2007), 539,50 грн. (серпень - жовтень 2007), 555,80 грн. (листопад - грудень 2007), 557,18 грн. (січень 2008), 581,49 грн. (лютий - квітень 2008), 605,80 грн. (травень - жовтень 2008), 622,00 грн. (листопад - грудень 2008), 628,33 грн. (січень 2009), 644,33 грн. (лютий квітень 2009), 652,42 грн. (травень - липень 2009), 660,52 грн. (серпень - листопад 2009), 676,71 грн. (грудень 2009) за вирахуванням обов`язкових платежів (Том №2) та 769,25 грн. (січень - березень 2010), 785,54 грн. (квітень - вересень 2010), 834,10 грн. (жовтень 2010), 522,50 грн. (листопад 2010), 311,60 грн., 530,00 грн. та 304,10 грн. (грудень 2010), 530,00 грн. (січень 2011), 309,50 грн., 540,00 грн., 323,79 грн. (лютий 2011), 540,00 грн., 323,79 грн. (березень, квітень 2011), 550,00 грн., 329,71 грн. (травень - грудень 2011), 720,00 грн. та 423,57 грн. (січень, лютий 2014), 1 710,00 грн., 1 103,49 грн. (березень 2014), 563,32 грн. (квітень 2014), 1 184,04 грн. (травень 2014), 474,49 грн. (червень 2014) за вирахуванням обов`язкових платежів (Том №3), а також періоди 2012-2013 роки - 911,82 грн. (січень 2012), 500,00 грн. та 802,74 грн. (лютий 2012), 1 430,00 грн. та 674,44 грн. (березень, квітень, травень 2012), 1 490,00 грн. (червень 2012), 695,38 грн. (липень 2012), 1 490,00 грн., 695,38 грн. (серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012), 1 540,00 грн., 726,32 грн. (січень, лютий 2013), 660,00 грн., 1 988,54 грн. (березень 2013), 1 540,00 грн., 726,32 грн. (квітень, травень, червень, липень 2013), 1 800,00 грн., 466,32 грн. (серпень 2013), 660,00 грн., 1 165,23 грн. (вересень 2013), 1 540,00 грн., 726,32 грн. (жовтень, листопад, грудень 2013) за вирахуванням обов`язкових платежів (а.с.12-217 Том №4)

Дані відомості складені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про ведення касових операцій в Україні №637 від 15.12.2004.

Судом призначалася у справі судова почеркознавча експертиза для перевірки доводів представника позивача, що підписи у всіх вищенаведених платіжних відомостях в графі «Підпис» «Рудчик» виконано не останнім, а сторонньою особою (а.с.221 Том №4)

На адресу суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз по даній справі надійшло клопотання експертів про надання додаткових документів та оплати експертизи, яку було покладено на позивача (а.с.67 Том №5)

Оплата експертиза виконання позивачем не була.

Щодо задоволення клопотання експерта.

Посилаючись на Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, експерт просив через суду надати, зокрема, позивача вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки свого підпису, окремо акцентуючи увагу на тому, що такі зразки можуть міститися у паспорті, різного роду посвідченнях, у документах з місця роботи (заявах, автобіографіях), у квитанціях про сплату житлово-комунальних послуг, довіреностях, договорах, в особистій кореспонденції, листівках, записниках, зошитах, власноруч заповнених анкетах (а.с.69 Том №5)

Окрім направлення такого клопотання безпосередньо експертною установою позивачу, також таке направлення додатково було здійснено судом і повідомлено про необхідність прийти та надати експериментальні зразки підпису (а.с.72 Том №5)

05.01.2016 позивач надав суду такі експериментальні зразки свого підпису, додавши, що будь-яких інших документів із зразками підписів, про що зазначено в клопотанні експертів, отриманого ним, він не володіє (а.с.74 Том №5)

11.02.2016 на адресу суду від експертної установи повернулися матеріали даної справи із повідомленням експертів про неможливість надання висновку, оскільки, зокрема, вільні та умовно-вільні зразки ОСОБА_3 за період 2002 - 2014 роки надані не були (а.с.77-78 Том №5)

Той факт, що також відповідачем не було надано оригінали платіжних відомостей за періоди 2007 - 2014 років жодним чином не впливає, за переконанням суду на можливість експерта таку експертизу провести, оскільки сам позивач не надав вищезазначених вихідних документів (даних) для їх порівняння під час експертизи.

Таким чином, аналіз вищенаведених документів, поведінки позивача, яку суд кваліфікує згідно ст.146 ЦПК України як уникнення від проведення експертизи ненаданням необхідних документів, дозволяє зробити висновок про те, що доводи позивача про наявну перед ним заборгованість по виплаті заробітної плати за весь час перебування в трудових відносинах із відповідачем, спростовані матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Суд також погоджується із позицією представника відповідача щодо необхідності сприйняти критично пояснення представника позивача в частині роботи «на відповідача» протягом 12 років безоплатно та без отримання за цей період будь-яких виплат, притому що у будь-яких інших трудових відносинах сам позивач за цей період не перебував.

Згідно ст.115 КЗпПУ заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ст.233 КЗпПУ)

Отже, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами та були спростовані відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3-4, 10-11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Кицюк

Повний текст рішення виготовлено 21 квітня 2016 року