РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016 року Провадження №2/425/376/16

Справа №425/1412/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря Кулішової О.С.,

з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рубіжне Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, внаслідок скоєння злочину, -

встановив:

25 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, в якому просить суд стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду у розмірі 3829,62 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.03.2016 року відповідача було визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, по даному кримінальному провадженню позивач був потерпілим. Відповідач спричинила позивачу легкі тілесні ушкодження, позивач знаходився на лікуванні з цього приводу та витратив кошти на придбання ліків та проходження медичних обстежень у сумі 3829,62 гривні, також позивачу злочином були спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 5000,00 гривень, оскільки відповідач добровільно не відшкодувала спричинену злочином позивачу шкоду, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач 21.06.2016 року подала через канцелярію суду письмові заперечення, згідно з якими надані позивачем чеки на підтвердження начебто витрат на лікування не співпадають з призначеними ліками, зазначеними в епікризах, а також з періодом протягом якого позивач знаходився на лікуванні. Також, позивачем не надано доказів, що підтверджують спричинення йому відповідачем матеріальної та моральної шкоди. Позивачем на підтвердження витрат проходження томографії надано тільки направлення, яке може отримати кожен мешканець.

Представник відповідача в судовому засіданні, в якому вона була присутня, заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, просила відмовити в його задоволені, також зазначала, що чеки, надані позивачем не співпадають з призначеними йому ліками, томографія призначається особі, коли лікарі не можуть поставити діагноз, а позивачу він був поставлений, за даними представника відповідача томографія коштує 700,00 гривень. Позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження, не до такої міри як визначений ним розмір моральної шкоди у 5000,00 гривень.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази, які містяться у справі, оглянувши кримінальне провадження № 1-кп/425/59/16, справа № 425/41/16-к, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 15.03.2016 року Рубіжанським міським судом Луганської області було постановлено вирок в кримінальному провадженні № 425/41/16-к, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850,00 гривень). Вирок набрав законної сили 14.04.2016 року (а.с. 1-3).

З вироку від 15.03.2016 року вбачається, що потерпілою особою у зазначеному кримінальному провадженні був ОСОБА_1.

Згідно кримінального провадження № 1-кп/425/59/16, справа № 425/41/16-к судом 14.03.2016 року було задоволено заяву потерпілого ОСОБА_1 про залишення цивільного позову без розгляду.

Як вбачається з вироку Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.03.2016 року, 09.11.2015 року приблизно о 20:40 годині ОСОБА_2, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих особистих стосунків, нанесла потерпілому ОСОБА_1 удар кулаком в потиличну частину голови, а потім не менше 3 ударів чашкою по голові та обличчю, спричинивши потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани тім'яної області зліва та спинці носу, спадин на правій щоці та передньої поверхні грудної клітини зліва, закриту черепно-мозкову травму, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 215 від 18.12.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Відповідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина відповідача ОСОБА_2 у заподіянні шкоди ОСОБА_1 встановлена вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.03.2016 року, який набрав законної сили 14.04.2016 року, та відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди 2629,62 гривень, витрачених на придбання ліків та 1200,00 гривень за проходження комп'ютерної томографії.

Також, позивач просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, які призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків, потребують від позивача додаткових зусиль для організації свого повноцінного життя та утримання сім'ї, оскільки до отримання травми позивач підробляв без трудового договору.

Відповідно ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Заявляючи в позові вимогу про відшкодування майнової шкоди позивач надав суду виписаний епікриз № 7464 від 23.11.2015 року травматологічного відділення Рубіжанської центральної міської лікарні, епікриз № 2495 від 17.12.2015 року неврологічного відділення Рубіжанської центральної міської лікарні, товарні чеки на придбання ліків, направлення на комп'ютерну томографію та довідку про вартість комп'ютерної томографії.

Згідно історії хвороби та медичних карток, ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні травматологічному та неврологічному відділеннях. 13.11.2015 року о 12:30 годин позивач перебував на огляді у лікаря-травмотолога Твердохлеба В.А. із скаргами на травми, отримані від побиття 09.11.2015 року, після чого звернувся до приймального відділення, був оглянутий черговим хірургом, йому надано допомогу, від госпіталізації відмовився, з 10.11.2015 року перебуває на лікуванні у невропатолога з приводу черепно-мозкової травми, направлений 13.11.2015 року невропатологом до травматичного відділення, госпіталізований в стаціонар з ургентності (а.с. 38-49).

Згідно епікризу № 7464 терапевтичного відділення Рубіжанської центральної міської лікарні, ОСОБА_1 з 13.11.2015 року по 23.11.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку І ступеню, правостороння пірамідальна недостатність, легкий правосторонній гемипарез, забиті рани лобної тім'яної ділянки зліва та перенісся»; призначено лікування тіоцетам, сульфат магнія, лізина есцинат, діуремид, нейробіон, вінпоцетін, перев'язки, УВЧ. Пацієнт виписаний з покращеннями, рекомендовано продовжити амбулаторне лікування у невропатолога (а.с. 6).

Згідно листка лікарських призначень з 13.11.2015 року по 23.11.2015 року позивачу були призначені та виконані вказані медичні препарати, а також анальгін з димедролом, піроцетам тощо (а.с. 46).

Згідно епікризу № 2495 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні на денному стаціонарі неврології з 02.12.2015 року по 17.12.2015 року з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку І ступеню (травма в побуті 09.11.2015 року), виражений остено-вегетативний синдром, синдром судинно-лікварної дисциркуляції»; призначено лікування вінпоцетін, церебролізин, метамакс, диуремид, нейроксон, гліцин. Лікування закінчено, пацієнт визначає покращення, головні болі та запаморочення зменшилися, утримується загальна слабкість, важкість у голові, виписаний з відділення в задовільному стані. Рекомендовано утримуватись від переохолодження, дотримуватись режиму праці та відпочинку, раціональне харчування, амбулаторно продовжити лікування бікобіл форте, вінпоцетін, тіоцетам форте (а.с. 7, 33).

Згідно фіскальних чеків позивачем були придбані такі медичні препарати (а.с. 8-10):

- 13.11.2015 року чек № 0077 на 427,22 гривень: магнія сульфат на 7,15 гривень, натрія хлорід на 60,50 гривень, лізину есцинат на 122,25 гривні, система переливання 5 шт. на 39,05 гривень, нейробіон на 78,77 гривень, піроцетам на 24,95 гривні, анальгін на 23,70 гривні, димедрол на 13,65 гривень, шприци 36 шт. на 45,72 гривень, мурашиний спирт на 4,50 гривні, скарифікатор на 0,32 гривні, рукавички на 6,19 гривень, пакет на 0,47 гривень (а.с. 9);

- 13.11.2015 року чек № 00076 на 216,83 гривень: діуремід на 54,75 гривні, нейробіон на 103,20 гривні, нейробіон на 38,68 гривень, бахіли медичні 10 шт. на 20,00 гривень, пакет на 0,20 гривень (а.с. 9);

- 16.11.2015 року чек № 00108 на 46,65 гривень: мазь гепаринова на 31,45 гривню, вінпоцетін на 15,20 гривень (а.с. 9);

- 17.11.2015 року чек № 0107 на 20,10 гривень: спазмалгон на 20,10 гривень (а.с. 9);

- 19.11.2015 року чек № 0085 на 40,15 гривень: спазмалгон на 40,15 гривень (а.с. 9);

- 21.11.2015 року чек № 0097 на 19,63 гривень: пірацетам на 11,23 гривень, шприц 8,40 гривень (а.с. 9);

- 21.11.2015 року чек № 22115 на 16,34 гривень: нейробіон на 16,34 гривень (а.с. 8);

- 25.11.2015 року чек № 0046 на 81,45 гривню - тіотриазолин на 81,45 гривню (а.с. 10);

- 02.12.2015 року чек № 0022 на 9,50 гривень - ємність для забору сечі (а.с. 10);

- 10.12.2015 року чек № 0031 на 233,09 гривні: нейроксон на 186,56 гривень, натрія хлорид на 6,38 гривень, шприц на 10,40 гривень, пірацетам на 29,75 гривень (а.с 9);

- 02.12.2015 року чек № 009 на 601,51 гривню: вінпоцетін на 5,91 гривень, натрія хлорид на 10,30 гривень, система на 7,81 гривень, плазмол на 29,50 гривень, метамакс на 156,25 гривень, гліцин на 36,00 гривень, шприц 5 мл на 25,20 гривень, шприц на 290 мл на 3,93 гривні, саліцілова кіслота 3,77 гривні, вата на 2,52 гривні, рукавички на 6,33 гривень, скарифікатори на 0,43 гривні (а.с. 8);

- 03.12.2015 року чек № 00037 на 63,90 гривні: нейроксон на 45,00 гривень, натрія хлорид на 12,10 гривень, система на 6,60 гривень, пакет на 0,20 гривень (а.с. 9);

- 04.12.2015 року чек № 00012 на 74,14 гривні: пакет на 0,20 гривень, нейроксон на 44,84 гривні, система на 6,60 гривень, натрія хлорид на 12,10 гривень, шприц на 2,15 гривні, бахіли на 8,25 гривень (а.с. 8);

- 07.12.2015 року чек № 00018 на 66,94 гривень: пакет на 0,20 гривень, натрія хлорид на 12,10 гривень, система на 6,60 гривень, шприц на 1,20 гривню, рукавички на 2,00 гривні, нейроксон на 44,84 гривні (а.с. 8);

- 08.12.2015 року чек № 22919 на суму 115,75 гривень: нейроксон на 87,00 гривень (- знижка 11,31 гривень), натрія хлорид на 19,74 гривень (- знижка 1,58 гривня), система 15,00 гривень (- знижка 1,20 гривень), шприц на 8,80 гривень (- знижка 0,70 гривень) (а.с. 8);

- 08.12.2015 року чек № 22938 на суму 486,42 гривень: цереблолізин на 324,35 гривні (- знижка 42,16 гривні), плазмол на 36,35 гривень (- знижка 4,73 гривні), метамакс на 163,5 гривні (- знижка 21,26 гривня), шприц на 33,00 гривні (- знижка 2,64 гривні) (а.с. 8).

Також, позивачем надані дві квитанції про сплату за плівку для рентгену від 16.11.2015 року на 90,00 гривень та 40,00 гривень. Крім того, позивачем надано направлення та вартість проведення комп'ютерної томографії у сумі 1200,00 гривень (а.с. 4, 5, 10).

Позивачем у позовній заяві пораховані витрати на лікування за вказаними чеками, які встановлять 2629,62 гривень та 1200,00 гривень на проведення комп'ютерної томографії.

Згідно пп. «в» п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір витрат на ліки, лікування визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати на придбання ліків.

Таким чином, позивач, як потерпіла особа від кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, має право на відшкодування витрат на придбання ліків, які зобов'язана відшкодувати відповідач.

Суд частково не погоджується з сумою витрат на придбання ліків, визначеною позивачем.

Відтак, порахувавши всі витрати за наданими позивачем чеками та квитанціями, загальна сума витрат становить 2649,62 гривень, замість 2629,62 гривень, зазначеними позивачем у позовній заяві (а.с. 8-10)

З історій хвороби позивача та епікризів судом не вбачається призначення позивачу таких ліків як мазь гепаринова, плазмол та спазмалгон, які були придбані позивачем 16.11.2015 року за чеком № 00108, 02.12.2015 року за чеком № 009, 08.12.2015 року за чеком № 22938, 17.11.2015 року за чеком № 0107, 19.11.2015 року за чеком № 0085 на загальну суму 152,82 гривень (31,45 + 29,50 + 31,62 + 20,10 + 40,15 = 152,82), тому в відшкодуванні витрат на придбання цих ліків слід відмовити за необґрунтованістю. Також, суд вважає, що слід відмовити й в витратах на придбання бахіл та пакетів, зазначених в чеках, на загальну суму 29,12 гривень, оскільки ці витрати не пов'язані з його лікуванням (152,82 + 29,12 = 181,94).

Суд не погоджується з запереченнями відповідача в частині відсутності призначення позивачу тіотриазолину, який був придбаний позивачем 25.11.2015 року за чеком № 0046, оскільки призначений позивачу згідно епікризу № 2495 тіоцетам форте й є ліками під назвою «тіотриазолин».

Також, суд не погоджується з запереченнями відповідача про не призначення натрія хлорида, оскільки цей розчин використовувався при лікуванні для внутрішньовенного вливання, що зазначено у історії хвороби позивача.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача, що придбання позивачем ліків поза періодами, в яких він перебував на лікуванні, оскільки за інформацією, зазначеною в епікризах та історії хвороб позивача, після виписки його з лікарні йому й надалі було рекомендовано приймання ліків.

Щодо заперечень відповідача про належність чеків, наданих позивачем, його тітці, яка хворіє на запалення мозкової оболонки, суд їх також відхиляє, оскільки доказів на підтвердження цього суду відповідачем не надано, також призначення цих ліків, які придбавав позивач, було здійснено лікарями при його лікуванні у травматологічному та неврологічному відділеннях.

Щодо додаткових витрат на плівку для флюорографії у сумі 130,00 гривень, суд вважає за необхідне їх стягнути з відповідача, оскільки ці витрати були понесені позивачем при перебуванні на лікуванні за рекомендацією лікаря, що відображено у його історії хвороби.

Враховуючи наведене вище, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на придбання ліків та додаткових витрат у сумі 2467,68 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, в стягненні решти витрат у сумі 181,94 гривні суд відмовляє за безпідставністю (2649,62 - 181,94 = 2467,68).

Стосовно відшкодування вартості комп'ютерною томографії у розмірі 1200,00 гривень, суд вважає необхідним відмовити позивачу в їх стягненні з відповідача, оскільки ці витрати не були понесені позивачем на час розгляду цієї справи.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що у нього немає коштів на проведення томографії, тому він просить стягнути їх з відповідача, щоб в майбутньому пройти комп'ютерну томографію.

Тому, оскільки позивач не поніс витрат на проходження комп'ютерної томографії, тобто ним не витрачено 1200,00 гривень на відновлення його здоров'я, ці витрати не підлягають стягненню з відповідача.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

До загальних підстав цивільно-правової відповідальності відносяться:

- наявність шкоди;

- протиправність діяння заподіювача шкоди;

- наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями;

- наявність вини особи (до якої пред'явлено позов) в її заподіянні.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи з обставин справи, суд вважає, що моральну шкоду, яка виявилася у фізичному болі та стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача. Доказів в спростування цього відповідачем до суду не надано.

Посилання відповідача у запереченнях, що заподіяну позивачу моральну шкоду він виклав лише словами, не надавши належних та допустимих доказів не приймаються судом, оскільки обов'язок доказування відсутності завдання шкоди покладається на відповідача згідно ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.

Таким чином, на підставі вищенаведених норм цивільного законодавства, та з врахуванням наявності вини ОСОБА_2 (відповідача) у вчиненні злочину, встановленої вироком суду, та визнанні ОСОБА_1 (позивача) потерпілою особою, суд дійшов висновку, що спричинена позивачу відповідачем моральна шкода, яка полягає в фізичних стражданнях (біль) та моральних переживаннях та стражданнях позивача, підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, суд вважає заявлену позивачем суму моральної шкоду в 5000,00 гривень явно завищеною.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, враховуючи факт наявності вини відповідача, характер тілесних ушкоджень (легкі), тривалість лікування, стан здоров'я потерпілого, глибину душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування моральної шкоди у сумі 2000,00 гривень, в іншій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору.

Позивач є звільненим від сплати судового збору за п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Позовні вимоги про стягнення майнової шкоди задоволені на 64,44%, моральної шкоди на 40%, з розрахунку мінімального розміру судового збору 551,20 гривні по кожній позовній вимозі, з відповідача слід стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог: по стягненню майнової шкоди 355,19 гривень та по стягненню моральної шкоди 220,48 гривень, тобто взагалі 575,67 гривень (355,19 + 220,48 = 575,67 гривень).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, внаслідок скоєння злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я в розмірі 2467,68 гривень (Дві тисячі чотириста шістдесят сім гривень 68 копійок) та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень (Дві тисячі гривень 00 копійок).

В частині стягнення витрат у розмірі 181,94 гривень, 1200,00 гривень та відшкодуванні моральної шкоди в розмірі 3000,00 гривень - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_1) на користь Держави (отримувач: УДКСУ у м.Рубіжне, код отримувача 37904431, банк отримувача: ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, п/р 0071, код класифікації доходів бюджету: 22030001), судовий збір у розмірі 575,67 гривень (П'ятсот сімдесят п'ять гривень 67 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ш. Мирошникова