Справа № 460/5772/16-ц
Провадження №6/460/392/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові подання старшого державного виконавця Яворівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в :

старший державний виконавець Яворівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у Яворівському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави штрафу в розмірі 8500 грн.

Вказує, що боржник від сплати боргу ухиляється, на виклики державного виконавця не зявляється, здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку нерухомого та рухомого майна виявилися безрезультатними.

Просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених постановою Державної фіскальної служби.

В судове засідання старший державний виконавець Яворівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд подання у його відсутності.

Сторони виконавчого провадження у відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1997 року) кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що на виконанні у Яворівському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави штрафу в розмірі 8500 грн.

25.08.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа та встановлено строк для добровільного виконання постанови Львівської митниці ДФС.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", які спрямовані на виконання постанови Львівської митниці ДФС. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання постанови Львівської митниці ДФС, зокрема виїжджав за межі України з метою ухилення від зобовязання або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань.

Державний виконавець не надав доказів належного повідомлення боржника про необхідність явки у відділ державної виконавчої служби з приводу виконавчого документу, що перебуває у виконавчому провадженні. Наявність викликів адресованих боржнику та повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому відсутній підпис особи про його отримання , а також відсутність чи наявність нерухомого, рухомого майна не є доказами, які підтверджують ухилення боржника від виконання зобовязань.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Державний виконавець не надав суду беззаперечних доказів того, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань, покладених на нього постановою Львівської митниці ДФС, а також обов'язків, встановлених ч.5 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження".

Норми п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» передбачають, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 виїжджає за межі України і відповідно, може виїхати за межі України з метою ухилитися від виконання покладених на нього постановою Львівської митниці ДФС зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано та не підтверджено доказами необхідності застосування до боржника ОСОБА_2 обмеження конституційних прав, а саме - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а також не доведено те, що боржник має намір виїхати за кордон з метою ухилення від виконання зобов'язань, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.33 Конституції України, Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 10, 14, 60, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Яворівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Карпин І.М.