Справа № 308/3534/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.06.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючої-судді - ОСОБА_1
при секретарі - Бота О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» подану в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №А332СС9FDE0130 від 31.03.2011 року,
В судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Однак надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі , та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.
Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Судом встановлено, що 31.03.2011 року, між ПАТ "Акцент банк" та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових умовах надання споживчого кредиту фізичним особам Розстрочка, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься її підпис про ознайомлення з цими умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Відповідно до укладеного з відповідачем договору № А332СС9FDE0130, банк надав ОСОБА_3 , а остання отримала суму кредиту, у розмірі 7000,00 гривень,на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць , на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 36 місяців , з 31.03.2011 р. по 30.03.2014р. на споживчі цілі, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 30.03.2014р. , що стверджується кредитним договором № А332СС9FDE0130 від 31.03.2011 р., копія якого приєднана до матеріалів справи. (а.с.5)
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_3 ознайомилася і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку.
Відповідач ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком кредитно заставний договір.
Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_3 отримала кошти від ПАТ «Акцент-Банк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. За порушення умов договору у розділі 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам Розстрочка, передбачена відповідальність позичальника. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.
Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.
Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст. 10, 11 ЦПК України.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільногозаконодавства.
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.п. 3.2.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобовязався погашати кредит у порядку і строки відповідно до Заяви.
Відповідно до п.п. 3.2.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобовязався сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів.
Відповідно до заяви відповідача ОСОБА_3 № А332СС9FDE0130 від 31.03.2011 року остання зобовязалася погашати заборгованість щомісяця в період з 26 по 30 число кожного місяця у сумі 334,81 гривні для погашення заборгованості за кредитом.
Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним.
Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2.,3.2.3. Умов надання споживчого кредиту, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу.
Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За правилами ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка.
Пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Така домовленість сторін цього договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Фіксована та процентна частини штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не замінюють.
Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.
За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.
У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до умов кредитного договору № А332СС9FDE0130 від 31.03.2011 р. сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків.
Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Так як своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_3 не виконувала належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання , то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій за порушення позичальником строків платежів.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 623, 624, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169,212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» подану в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №А332СС9FDE0130 від 31.03.2011 року - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ПАТ Акцент банк сплаченого ними суми судового збору в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень, 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1