Справа № 724/1710/16-ц
Провадження № 2/724/935/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 грудня 2016 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Руснак А.І., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Хотинської центральної районної лікарні Чернівецької області про стягнення грошових коштів із відшкодуванням майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди),-

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Хотинської центральної районної лікарні м. Хотин, Чернівецької області про стягнення грошових коштів із відшкодуванням майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач при зверненні до суду не сплатив судовий збір посилаючись на п.1.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 вказаної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з викладеного в позовній заяві позивачем при зверненні до суду заявлено декілька вимог майнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, однак доказів сплати судового збору позивачем до позовної заяви не додано.

Що стосується звільнення позивача від сплати судового збору слід зазначити наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір № 3674-VI» цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріорітет застосування у даних правовідносинах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484 - VIII внесено ряд змін до Закону України «Про судовий збір» та зокрема статтю 5 названого Закону викладено в новій редакції. Вказані зміни набули чинності з 1 вересня 2015 року.

Так, статтею 5 Закону № 3674 - VI, чинного з 01.09.2015 року, закріплено перелік осіб які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Зокрема, відповідно до статті 5 Закону № 3674 - VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, вказаною нормою передбачено лише два випадки, повязані з трудовими правовідносинами, у яких позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме:

1) у справах про стягнення заробітної плати;

2) у справах про поновлення на роботі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці», статті 94 Кодексу законів про Працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, тільки вимога про стягнення щомісячної компенсації (донарахування) заробітної плати - різниці між 13 та 11 розрядами єдиної тарифної сітки стосується стягнення заробітної плати, при зверненні з якою позивач звільнений від сплати судового збору.

Проте, всі інші вимоги даної позовної заяви не є заробітною платою в розумінні статті 1 Закону України «Про оплату праці», статті 94 Кодексу законів про Працю України, а відтак, з урахуванням положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» із зазначених вимог позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Так, ухвалою суду від 16 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Хотинської центральної районної лікарні Чернівецької області про стягнення грошових коштів із відшкодуванням майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди) було залишено без руху та направлено позивачу для усунення вищевказаних недоліків.

Ухвалу суду позивач отримав 21 грудня 2016 року, однак вищевказані недоліки не усунув.

Крім, того 26 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 надав суду заперечення на ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 16 грудня 2016 року, однак суд не приймає дане заперечення до уваги, оскільки згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України ухвала про залишення позовної заяви не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, а тому у відповідності до ч.2 ст. 293 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, та керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Хотинської центральної районної лікарні Чернівецької області про стягнення грошових коштів із відшкодуванням майнової шкоди (реальних збитків, упущеної вигоди) вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: А.І. Руснак