Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/900/16-ц

2/330/393/2016

"27" грудня 2016 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Шеліповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Колос-12» про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та усунення перешкод у користуванні, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі розірваним та усунення перешкод у користуванні,за наступними підставами.

Бабуся позивача, ОСОБА_2, була власницею земельної ділянки площею 12,17 га, розташованої на території Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області. 24.04.2000 року вона склала заповіт, яким заповідала вказану земельну ділянку позивачеві. 28.09.2006 року ОСОБА_2 уклала з відповідачем договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 15 років до 28.09.2021 року. 28.04.2015 року бабуся позивача померла. 11.12.2015 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цю земельну ділянку. У грудні 2015 року, отримуючи орендну плату за договором, укладеним бабусею, позивач повідомив голову Фермерського господарства «Колос-12» про бажання розірвати договір оренди. Однак, голова господарства не погодився із цим і позивачеві було запропоновано підписати Додаткову угоду до вище вказаного договору оренди. Позивач відмовився від підписання Додаткової угоди і, вважаючи, що його права, як власника земельної ділянки, порушуються, звернувся до суду з позовом про визнання договору розірваним, посилаючись на незаконність дій відповідача.

На підставі викладеного, позивач просить визнати Договір оренди земельної ділянки, укладений 28.09.2006 року між ОСОБА_2 та Фермерським Господарством «Колос-12», площею 12.17 га, розташованої на території Чеорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області, зареєстрований Якимівським районним відділом Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 25.10.2006 року за №04, - розірваним, а також усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні відповідачем цією земельною ділянкою після збору врожаю 2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує, подавши до матеріалів справи письмові заперечення. Так, представник відповідача, посилаючись на положення ст. 1218 ЦК України, вважає, що до складу спадщини, яку прийняв позивач, також входять права і обов'язки спадкодавця. Крім того, посилається на ст. 32 Закону України «Про оренду землі», згідно до якої перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору оренди. Також вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав і не погоджується з доводами позивача про невідповідність оспорювального договору вимогам законодавства. На підставі викладеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, враховуючи їх правові позиції, суд приходить до наступного.

Так, згідно до наданої копії державного акту на право приватної власності на землю, виданого 30.11.1999 року за №145 (а.с. 17), земельна ділянка площею 12,17 га на території Чорноземненської сільської ради Якимівського району належала ОСОБА_2.

28.09.2006 року ОСОБА_2 уклала з відповідачем ФГ «Колос-12» договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 15 років (а.с. 13-16).

Згідно наданої копії свідоцтва про смерть (а.с.11), ОСОБА_2 померла 10.04.2015 року.

11.12.2015 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с. 9) і зареєстрував своє право власності на зазначену земельну ділянку, що підтверджено копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10).

Ці факти не оспорюються сторонами у судовому засіданні. Також не оспорюється факт того, що встановлена договором орендна плата виплачувалася орендодавцю своєчасно і ніяких спорів з цього приводу між сторонами договору не виникало, що також підтверджується наданими представником відповідача копіями платіжних відомостей і видаткових ордерів.

Таким чином, на підставі ст. 61 ЦПК України, ці обставини вважаються судом достовірно встановленими.

При цьому посилання позивача на те, що орендна плата складала 1,5%, що протирічить положенням Указу Президента України від 02.02.2002 року №92/2002, суд вважає безпідставними, оскільки сторони договору при його укладенні досягли згоди щодо розміру орендної плати, що однією із суттєвих умов договору.

Однак, при цьому цілком обґрунтованими, на думку суду, є доводи позивача з того приводу, що п. 4.5 спірного договору оренди передбачає необхідність перегляду розміру орендної плати, зокрема, у разі підвищення цін.

Як випливає з наданих представником позивача відомостей Держгеокадастра щодо вартості земельної ділянки за 2008, 2010, 2014 роки (а.с. 54-56), вартість орендованої відповідачем земельної ділянки змінювалася (зростала), але при цьому орендна плата відповідно до умов договору оренди не переглядалася та не змінювалася, що, без сумніву, порушувало права орендодавця.

Крім того, цілком обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, на думку суду, є посилання позивача на те, що на теперішній час змінилися суттєві умови договору оренди, передбачені ст. 13 Закону України «Про оренду землі», а саме.

У відповідності до наданої копії свідоцтва про право на спадщину та копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, на теперішній час змінився розмір земельної ділянки з 12,17 га (зазначено у договорі) на 12,1699 га. Також у договорі оренди не було зазначено кадастровий номер земельної ділянки. Таким чином, змінився предмет договору.

Крім того, як вже зазначалося вище, змінилася вартість земельної ділянки, від якої залежить розмір орендної плати.

Також, у зв»язку зі смертю ОСОБА_2, змінилася сторона договору.

При цьому, як вбачається з дій позивача, між ним та відповідачем домовленості щодо суттєвих умов договору не досягнуто.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Законодавець вказує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Однак, обов»язковість укладення договору оренди власником (тобто позбавлення власника права самостійно користуватися належним йому майном) не передбачено діючим законодавством.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.316 ЦК України, де зазначено, що право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 373, 374 ЦК України, право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до Закону. Власник земельної ділянки може використовувати її на свій власний розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом, як істотні та є необхідними для договорів даного виду, а також умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що небажання позивача, як власника земельної ділянки, передавати її в оренду відповідачеві, не протирічить нормам діючого законодавства і є його правом на свободу договору, гарантованим законами та Конституцією України як власнику земельної ділянки.

У відповідності до ч 3. статті 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміні обставин, якими сторони керувались при укладені договору, договір може бути змінений або розірваний. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що сторони якби могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б на інших умовах.

Як вже зазначалося вище, дійсно змінилися істотні умови договору, а саме розмір земельної ділянки, її вартість, розмір орендної плати, передбачений законодавством.

І головне змінилася одна із сторін договору, при цьому ця сторона орендодавець, який не бажає продовжувати дію оскаржуваного договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст. 782 ЦК України, у разі відмови наймодавця від договору найму, договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення про відмову від договору.

Про відмову позивача укладати договір оренди з відповідачем свідчить письмове повідомлення, направлене позивачем відповідачеві у травні 2016 року, а також той факт, що позивач не підписав запропоновану відповідачем додаткову угоду.

При цьому посилання представника відповідача на положення ст. 32 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, з урахуванням встановлених судом порушень прав орендодавця відповідачем при нарахуванні орендної плати, на думку суду є такими, що порушують гарантовані Конституцією та законодавством України права позивача як власника земельної ділянки.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 373, 374, 407, 409, 410, 412, 626, 627, 638, 651, 652, 782, 1218, 1219 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 28.09.2006 року між ОСОБА_2 та Фермерським Господарством «Колос-12», площею 12.17 га, розташованої на території Чеорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області, зареєстрований Якимівським районним відділом Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 25.10.2006 року за №04, - розірваним.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 12.17 га, розташованої на території Чеорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області, належною ОСОБА_1, шляхом заборони Фермерському Господарству «Колос-12» після збору врожаю 2016 року вчиняти будь-які дії на цій земельній ділянці.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької області безпосередньо через Якимівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Федорець С.В.