АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7097/16 Справа № 0417/2741/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участі секретаря: Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 «ПриватБанк», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що 03 серпня 2006 року сторони уклали договір № DNP0GK00000050 про отримання кредиту в розмірі 30 000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.08.2021 року.

З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором 03.08.2006 року був укладений договір поруки відповідно до якого ОСОБА_6 зобов»язалась відповідати перед ОСОБА_8 за виконання ОСОБА_5 усіх зобовязань, що виникли із кредитного договору від 03 серпня 2006 року.

Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_5 свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

У лютому 2013 року ОСОБА_6, не погодившись із вимогами позивача звернулася із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим., посилаючись на те, що позивач не повідомив її про невиконання боржником ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором, а тому вважає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" втратив право на пред'явлення до неї будь-яких вимог згідно договору поруки, оскільки дія договору поруки припинилась у зв'язку із закінченням строку, який надається кредитору для пред'явлення вимоги поручителю.

Просила визнати договір поруки № DNP0GK00000050 від 03.08.2006 року припиненим ( а.с. 79,80) .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 (49017, АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_6 (м. Дніпропетровськ, вул. Рильського, буд.137 ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного Товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DNP0GK00000050 від 03.08.2006 року станом на 20.07.2011 року у розмірі 44 221,90 дол. США, що відповідно до повідомлення НБУ від 20.07.2011 року (1 дол. США 7,98 грн.) складає 352 890,76 грн. (Триста пятдесят дві тисячі вісімсот девяносто гривень 76 коп.), а саме: заборгованість за кредитом 28 178,47 дол. США; заборгованість по процентам 8 437,67 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 701,00 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 5 904,76 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_5 (49017, АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1), ОСОБА_6 (м. Дніпропетровськ, вул. Рильського, буд.137 ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі по 910 грн. з кожної.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 «ПриватБанк», ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю, та задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № DNP0GK00000050, відповідно до якого відповідачка отримала кредит 30 000,00 дол. США, зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.08.2021 року.

Згідно п. 4.1 Кредитного договору № DNP0GK00000050 від 03.08.2006 року, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п. п. 2.2.2, 2.2.3 цього Договору, ОСОБА_8 має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити ОСОБА_8 пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 03 серпня 2006 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № DNP0GK00000050, за умовами якого ОСОБА_6 взяла на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. 4 Договору поруки).

Відповідно до п.12 Договору поруки, порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Оскільки, ОСОБА_5 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 20.07.2011 р. виникла заборгованість в розмірі 44 221,90 дол. США, що за курсом 7,98 відповідно до службового повідомлення НБУ від 20.07.2011 року складає 352 890,76 грн., яка складається з: 28 178,47 дол. США - заборгованість за кредитом; 8 437,67 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 701,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 904,76 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно правил ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про стягнення заборгованості, оскільки божником були порушені умови кредитного договору.

Також, районний суд дійшов до правильного висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, оскільки у банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту пред'явлення такої вимоги до ОСОБА_5 протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя ОСОБА_8 пред'явив одночасно з вимогою до боржника 10.06.2011 року, тобто до закінчення встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором або законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до положень ч. 4 статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Оскільки, строк дії поруки в договорі поруки № DNP0GK00000050 від 03.08.2006 року чітко не визначений. Відповідно до п. 12 Договору поруки, порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. При цьому в п. 1 Договору поруки зазначено, що термін повернення кредиту - до 03 серпня 2021 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має неминуче настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом 6 (шести) місяців від дня настання строку виконання основного кредитного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: