Справа №577/1800/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1516/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - відділ державної реєстрації виконкому Конотопської міської ради, про визнання права власності на 1/2 частину квартири та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину будинку і квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 551 грн. 21 коп. компенсації судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні її позову та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку № 3 по 4-му провулку Є.Коновальця в м. Конотоп з урахуванням інтересів малолітніх дітей, які перебувають на її утриманні та визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

При цьому зазначає, що в матеріалах справи містяться докази здійснення за її кошти та за кошти її батьків прибудови до спірного будинку та істотного збільшення його вартості. Вважає, що суд безпідставно залишив поза увагою показання всіх свідків з її боку.

Рішення суду в частині задоволення первісного позову ОСОБА_4 не оскаржується, а тому, відповідно до положень ст. 11, ч. 1 ст. 303 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення у повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторонни, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, придбали квартиру АДРЕСА_2, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 3-10).

13 липня 2011 року ОСОБА_5 придбала будинок № 3 по 4 пров. Є.Коновальця в м. Конотоп (а.с. 109), до якого у період з 07 листопада 2011 року по 06 вересня 2012 року добудувала прибудову (а.с. 112- 115).

08 жовтня 2012 року ОСОБА_5 померла (а.с. 110), спадщину після її смерті 13 липня 2013 року прийняв ОСОБА_4 (а.с. 26-27, 53-56, 111).

Також встановлено, що будинок № 3 по 4 пров. Є.Коновальця в м. Конотоп збільшився у своїй вартості за рахунок будівництва до нього прибудови, перебуваючи у власності ОСОБА_5, про що свідчать повідомлення про початок будівельних робіт та декларація про готовність об'єкта до експлуатації (а.с. 112-115).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з того, що вона є власником спірної квартири, з приводу її права власності між сторонами відсутній спір і у разі набрання цим рішенням законної сили, вона буде власником 1/2 частини у спірному житлі.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки, враховуючи положення ст. 60 СК України, зазначена квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, за відповідачем, як і за позивачем, необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири.

Та обставина, що ОСОБА_3 є титульним власником квартири АДРЕСА_2, не є підставою для відмови у позові в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Рішення суду в цій частині не відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому є підстави для його скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3

Відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні права власності на 1/2 частину будинку № 3 по 4-му провулку Є.Коновальця в м. Конотоп, суд виходив з того, що остання не довела, що це майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і що за час шлюбу воно істотно збільшилося у своїй вартості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2011 року бабуся позивача, ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу придбала будинок № 3 по 4 пров. вулиці Ватутіна, зараз ОСОБА_6, в м. Конотоп (а.с. 109).

Згідно з довідкою квартальної, з липня 2011 року в цьому будинку без реєстрації проживала ОСОБА_3, яка з 10 січня 2014 року в ньому зареєстрована (а.с. 28).

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано ОСОБА_3, що з 07 листопада 2011 року по 06 вересня 2012 року, коли будинок належав на праві власності ОСОБА_5, до нього була здійснена прибудова (а.с. 112- 115), внаслідок чого збільшилась його вартість.

08 жовтня 2012 року ОСОБА_5 померла (а.с. 110) і право власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування за законом перейшло до ОСОБА_4 та 13 липня 2013 року зареєстровано за ним в Державному реєстрі прав власності (а.с. 26-27, 111).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно з ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки будинок № 3 по 4 пров. Є.Коновальця в м. Конотоп перейшов у власність ОСОБА_4 за час шлюбу в порядку спадкування, тому він є його особистою приватною власністю, а не спільним сумісним майном подружжя.

Судом правильно встановлено, що вартість спірного будинку істотно збільшилась за рахунок добудови до нього, коли він належав на праві особистої приватної власності ОСОБА_5, за життя останньої, а не після 13 липня 2013 року, коли право власності на нього перейшло до чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Ця обставина підтверджується повідомленням про початок будівельних робіт від 07 листопада 2011 року та декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 06 вересня 2012 року (а.с. 112-115).

Враховуючи вищезазначені норми закону та встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відсутні передбачені законом підстави для визнання спірного будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за ОСОБА_3 права власності на частину цього будинку.

Факт проживання ОСОБА_3 з дітьми у спірному будинку, з часу його придбання та на час здійснення до нього добудови, не є підставою для визнання за нею права власності на 1/2 частину цього будинку.

Наявні в матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_3 та її батьків, копії кредитних договорів, накладних та товарних чеків, в яких не зазначено прізвище та ім'я платника, не можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на частину будинку.

Не беручи до уваги показання свідків, суд навів мотиви з яких він виходив, та з якими колегія суддів погоджується.

Таким чином, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку № 3 по 4-му провулку Є.Коновальця в м. Конотоп.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, рішення суду в цій частині є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

У звязку із частковим задоволенням позову ОСОБА_3, на 50 %, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на її користь 604 грн. 15 коп. (1208 грн. 30 коп. : 2) - компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 664 грн. 57 коп. (1329 грн. 13 коп. : 2) - компенсації судового збору за розгляд справи апеляційним судом, а всього 1268 грн. 72 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року

в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 скасувати.

Позов в цій частині задовольнити та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

В частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину будинку № 3 по 4-му провулку Є.Коновальця в м. Конотоп, рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію судових витрат в розмірі 1268 грн. 72 коп.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді