Справа № 203/2944/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

28 грудня 2016 року Кіровський районний суду м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_3, Кіровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, скасування арешту майна та заборони його відчуження, скасування заходів примусового виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просив суд визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №203/2944/15-ц; скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, застосоване згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2015 року, а також скасувати арешт майна ОСОБА_2 та заборону його відчуження, інші заходи примусового виконання, застосовані під час примусового виконання заочного рішення суду від 19.06.2015 року, що було скасовано.

В судовому засіданні представника ОСОБА_2 підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Заінтересовані особи позивач ОСОБА_3 та представник Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №203/2944/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.06.2015 року позов ОСОБА_3 було задоволено та стягнуто на його користь з відповідача ОСОБА_2 суму борг за договором позики від 27.05.2014 року в розмірі 15000 доларів США, що еквівалентно 331650 грн.

На виконання вказаного заочного рішення судом 23.07.2015 року за заявою позивача було видано виконавчий лист, який останнім предявлено для примусового виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (даної Кіровський ВДВС).

18.08.2015 року державним виконавцем Кіровського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48459093 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою державного виконавця від 20.10.2015 року було оголошено розшук майна боржника.

03.11.2015 року в рамках вказаного виконавчого провадження державний виконавець звернувся до суду з поданням в порядку ст.377-1 ЦПК України, яке ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2015 року було задоволено та тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання останнім в повному обсязі зобовязань за заочним рішенням від 19.06.2015 року та виданим на його підставі 23.07.2015 року виконавчим листом.

В подальшому ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2016 року було задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано заочне рішення суду від 19.06.2015 року, з призначенням справи до нового судового розгляду.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Кіровського ВДВС від 28.09.2016 року виданий судом 23.07.2015 року на підставі заочного рішення суду від 19.06.2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що протягом року з дня оголошення розшуку рухоме майно боржника не розшукано.

24.11.2016 року представник ОСОБА_2 звернувся до Кіровського ВДВС з заявою про закриття виконавчого провадження на підставі п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку із скасуванням рішення на підставі якого було видано виконавчий документ та скасування обмежень у праві виїзду боржника за межі України.

29.11.2016 року Кіровським ВДВС на вказану заяву було надано відповідь про те, що постановою державного виконавця від 28.09.2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», а тому закінчити виконавче провадження в порядку п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати заходи примусового виконання не є можливим, оскільки виконавче провадження на примусовому виконанні не перебуває. В звязку з цим, для вирішення зазначених в заяві питань рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Частиною четвертою ст.369 ЦПК України встановлено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З огляду на те, що повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» не перешкоджає його повторному предявленню для виконання, а також враховуючи, що ухвалою суду від 04.11.2016 року було скасовано заочне рішення суду від 19.06.2015 року, на підставі якого 23.07.2015 року було видано виконавчий лист, суд приходить до висновку про наявність передбачених ч.4 ст.369 ЦПК України підстав для визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В звязку з цим, заяву представника ОСОБА_2 в цій частині суд визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, суд враховує наступне.

Згідно Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» останнім врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, згідно з п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Питання щодо скасування тимчасового обмеження в рамках виконавчого провадження врегульовано «Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» (далі Порядок), затвердженим Наказом Міністерства юстиції України, Міністерством внутрішніх справ України від 07.02.2014 року №288/5/102, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2014 року за №273/25050.

Так розділом ІІІ вказаного Порядку встановлено, що інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається ГЦОСІ з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

У разі надходження до органу державної виконавчої служби рішення суду про скасування обмеження особи у праві виїзду за межі України державний виконавець не пізніше наступного дня пересилає зазначене рішення до ГЦОСІ (п.3).

Особа, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, знімається з контролю ГЦОСІ в разі винесення постанови про: повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон); закінчення виконавчого провадження на підставі п.п.1-6,8-9,11-14 ч.1 ст.49 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів

Постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох робочих днів надсилається державним виконавцем до ГЦОСІ (п.4).

ГЦОСІ після надходження постанови державного виконавця, зазначеної в п.п.3,4 цього розділу, або засвідченої судом копії судового рішення, зазначеного в п.3 цього розділу, приймає її до виконання не пізніше трьох робочих днів після її надходження (п.5).

Пунктом 1 розділу ІV вказаного Порядку встановлено, що у разі якщо особа, інформація про тимчасове обмеження якої у виїзді з України внесена до бази даних, для проходження прикордонного контролю безпосередньо в пункті пропуску через державний кордон додатково до документів на право перетинання державного кордону подає постанову державного виконавця, винесену відповідно до п.4 розділу ІІІ цього Порядку, або засвідчену судом копію судового рішення, зазначеного в п.3 розділу ІІІ цього Порядку, і погоджується залишити постанову державного виконавця або копію судового рішення в пункті пропуску, прикордонний контроль цієї особи здійснюється з урахуванням того, що обмеження скасовано уповноваженим державним виконавцем або судом.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Таким чином, виходячи із положень Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» та «Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» вбачається, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду в зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця, який в разі врегулювання боргових зобовязань виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України.

При цьому, зазначеними вище законами та нормативно-правовими актами не передбачено та не врегульовано порядок скасування державним виконавцем тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України в разі повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, визначених п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та за умови подальшого скасування судового рішення на підставі якого видавався виконавчий документ.

За вказаних вище обставин, з огляду на норми ст.ст.33,55 Конституції України, ст.3 ЦПК України, а також враховуючи, що заходи примусового виконання рішення у вигляді тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у виїзді за межі України застосовувались саме судом та на теперішній час відпали підстави, що зумовлювали їх застосування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника ОСОБА_2 та необхідність скасування встановленого ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2015 року тимчасового обмеження у праві виїзду останнього за межі України до виконання в повному обсязі зобовязань за скасованим заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.06.2015 року та виданим судом на його підставі 23.07.2015 року виконавчим листом.

Разом з тим, в частині скасування арешту та заборони відчуження майна боржника ОСОБА_2 та інших заходів примусового виконання рішення суду в задоволенні заяви представника останнього слід відмовити, оскільки вказані заходи примусового виконання застосувались саме державним виконавцем, а тому питання про скасування цих заходів примусового виконання повинно вирішуватись в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України, про що, зокрема, надано розяснення в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.47,49,50 Закону України «Про виконавче провадження», «Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» (далі Порядок), затвердженим Наказом Міністерства юстиції України, Міністерством внутрішніх справ України від 07.02.2014 року №288/5/102, ст.ст.3,369,377-1 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_3, Кіровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, скасування арешту майна та заборони його відчуження, скасування заходів примусового виконання рішення суду задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист, виданий 23 липня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання заочного рішення цього суду від 19 червня 2015 року у цивільній справі №203/2944/15-ц, провадження №2/0203/972/2015, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Скасувати встановлене ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешкає: м.Дніпропетровськ, пр.Кірова,32/9, РНОКПП НОМЕР_1) за межі України до виконання останнім в повному обсязі зобовязань за заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та виданим судом на його підставі 23 липня 2015 року виконавчим листом.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвалу суду в частині скасування тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак