Справа № 750/3773/16-ц
Провадження № 2/750/1459/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого - судді Литвиненко І.В.,
за участі секретаря Кравченко І.В.,
за участі представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчиняти певні дії, заборону вчиняти певні дії, -
Позивач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.
Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Суд за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлено, що 04.10.2005 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № DNH4KS30020234 на купівлю споживчих товарів на суму 3167,00 грн. (а.с. 50-51).
Відповідно до надісланої на адресу суду ПАТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунку ОСОБА_2 за період з 01.01.2000 року по 23.05.2016 року (а.с. 49) заборгованості по тілу кредиту, а також заборгованість за відсотками, пенею, комісіями відсутня, оскільки як вбачається із виписки відбувались операції з переносу судових витрат в Приват 48 за договором № DNH4KS30020234 від 04.10.2005 року та списання нарахованих судових штрафів, хоча відповідачем не надано суду доказів розгляду справи про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості, крім того порядок стягнення судових витрат передбачений ст.. 88 ЦПК України.
22..12.2015 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із листом в якому зазначила, що в 2005 році дійсно користувалась кредитним продуктом у ПАТ КБ «Приватбанк» але розрахунки всі проведено. В 2009 році жодних фінансових відносин між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» не існувало (а.с. 6).
29.12.2015 року позивач надіслав повідомлення про вчинення ПАТ КБ «Приватбанк» кримінального правопорушення за ознаками передбаченими ст..ст. 189, 190 364-1 КК України (а.с. 26).
30.12.2015 року від ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу позивача надійшов лист в якому містилась рекомендація позивачу звернутися до служби клієнтської підтримки банку (а.с. 7).
22.01.2016 року на адресу позивача в відповідь на її скаргу від 17.12.2015 року (а.с. 29-30) від НБУ України надійшов лист, який по суті питання між сторонами не вирішив (а.с. 27-28).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили суду, що на адресу позивача приходили від ПАТ КБ «Приватбанк» листи із вимогами сплати боргу, а також неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки з погрозами вжиття до позивача заходів примусового стягнення та СМС з вимогами сплатити неіснуючу заборгованість.
Відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється: 1) надавати неправдиву інформацію про наслідки несплати споживчого кредиту; 2) вилучати продукцію у споживача без його згоди або без одержання відповідного судового рішення; 3) зазначати на конвертах з поштовими повідомленнями інформацію про те, що вони стосуються несплати боргу або споживчого кредиту; 4) вимагати стягнення будь-яких сум, не зазначених у договорі про надання споживчого кредиту; 5) звертатися без згоди споживача за інформацією про його фінансовий стан до третіх осіб, які пов'язані зі споживачем родинними, особистими, діловими, професійними або іншими стосунками у соціальному бутті споживача; 6) вчиняти дії, що вважаються нечесною підприємницькою практикою; 7) вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним.
Відповідно до п. 5, 8 ч. 5 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Крім того з відповідача на користь держави належить стягнути 1102 грн. 40 коп. судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208-210, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути із Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.
Суддя: