Номер провадження: 22-ц/785/3174/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Плавич Н.Д.,

суддів Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

з участю секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про затвердження мирової угоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, діючої в інтересах позивача ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2016 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,-

встановила:

15.10.2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05.08.2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з яким він передав відповідачу грошові кошти у сумі 2 500 доларів США. Поручителем за вказаним договором виступила ОСОБА_5. Він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою виконати умови договору, однак останні від виконання своїх зобовязань ухиляються, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Представник ОСОБА_3О, вважаючи заочне рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, надав до суду апеляційну скаргу про його скасування.

В судове засідання від ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 надійшла заява про визнання мирової угоди, відповідно до якої:

- сторони погоджуються, що боргові зобов'язання, які виникли за договором позики від 05.08.2013 у відповідача ОСОБА_4 в розмірі 2 500 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України становить 56 250 (п'ятдесят шість тисяч двісті п'ятдесят) грн. на день звернення до суду, виконуються поручителем - відповідачем ОСОБА_5.

- Відповідач ОСОБА_5, в рахунок боргу за договором позики від 05.08.2013 в розмірі 2 500 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України становить 56 250 (п'ятдесят шість тисяч двісті п'ятдесят) грн. на день звернення до суду, передає у власність позивача ОСОБА_3 транспортний засіб - автомобіль DEWOO МАТІZ, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

- Позивач ОСОБА_3, приймає у власність транспортний засіб - автомобіль DEWOO МАТІZ, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, в рахунок боргу за договором позики від 05.08.2013 в розмірі 2 500 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України становить 56 250 (п'ятдесят шість тисяч двісті п'ятдесят) грн. на день звернення до суду.

- В зв'язку із укладенням даної мирової угоди, позивач ОСОБА_6 відмовляється від позовних вимог до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, та погоджується, що до відповідачів не застосовуються штрафні санкції за неналежне виконання умов договору позики від 05.08.2013, та ними не сплачуються позивачеві три відсотки річних від простроченої суми.

В судове засідання сторони не з»явились.

Оглянувши заяву про визнання мирової угоди, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2 500 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 01.08.2015 року, або за першою вимогою ОСОБА_3 впродовж місяця.

За змістом частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено обовязок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Предметом договору позики, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому ОСОБА_5 виступає поручителем, є грошові кошти у розмірі 2 500 доларів США.

Розписка є документом, що підтверджує передання ОСОБА_3 ОСОБА_4 визначеної договором позики грошової суми.

Відтак, у сенсі положень частини 1 статті 1046, частини 1 статті 1049 ЦК України відповідач ОСОБА_4 зобовязаний повернути позивачу ОСОБА_3 суму позики, а саме грошові кошти.

Автомобіль DEWOO МАТІZ, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 не є предметом позики, а тому поверненню позичальником позикодавцю як позика не підлягає.

Також зазначений автомобіль не є предметом застави (іпотеки) для забезпечення виконання ОСОБА_4 зобовязань перед ОСОБА_3 по поверненню грошових коштів (суми позики), так як нотаріально посвідчений договір застави (іпотеки) між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладався.

Повернення грошових коштів (суми позики) шляхом визнанням права власності на нерухоме майно, що не є предметом позики, ані предметом застави (іпотеки), не відповідає нормам ЦК України, що регулюють позику.

Колегія суддів звертає свою увагу на той факт, що за умовами мирової угоди позивач ОСОБА_3 фактично набуває право власності на нерухоме майно без укладення правочину купівлі-продажу (дарування тощо) нерухомого майна, що потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Мирова угода не стосується предмету позову, відповідно, суперечить закону.

Таким чином, з огляду на наведене, заява про визнання мирової угоди задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.175, 304-1 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в задоволенні заяви про визнання мирової угоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Д.Плавич

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_7