Справа № 405/519/16-ц
14 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі :
головуючого : Циганаш І.А.
при секретарі : Лисоконь А.В.
за участю адвоката : ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Універсальної товарної біржі «Інкопмарк Контракт» про визнання договору обміну дійсним, -
22 січня 2016 року позивачі звернулись з вищевказаним позовом, зазначив, що 05 лютого 1999 року в м. Кіровоград між брокером брокерської контори ТОВ "Агенство - нерухомості - Інкопмарк" ОСОБА_6, що діяла за згодою та за дорученням від гр. ОСОБА_7, та ОСОБА_8, які проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 та брокером брокерської контори ТОВ "Рекламне агенство-Інкопмарк ОСОБА_9, що діяла за згодою та за дорученням від ОСОБА_4, яка діяла від свого імені, та як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10, на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської Ради народних депутатів № 43 від 27 січня 1999 року, що мешкають в місті Кіровограді по вул. Полтавська, 28. АДРЕСА_1, було укладено на УТБ «Інкопмарк Контракт» договір обміну.
Вказана квартира складається з двох кімнат загальною площею 51,4 кв.м., у тому числі житлова 30 кв.м.
У відповідності до п.5 умов даного договору в результаті обміну право власності перейшло:
У відповідності до п.7 умов договору сторони набувають права власності на квартири з моменту укладення цього договору і реєстрації його на біржі.
Даний договір був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 05 лютого 1999 року за № 64 керуючим УТБ «Інкопмарк Контракт» ОСОБА_11
На підставі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року "Про товарну біржу" договір укладений на біржі не підлягає нотаріальному посвідченню.
Таким чином, після укладення даного Договору його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали.
25 вересня 2014 року в м. Кіровограді померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - квартиру № 71, розташовану по вул. Полтавській, будинок 28, корпус 1, загальною площею 52,36 кв. м.
До моменту прийняття спадщини квартира перебувала у спільній частковій власності її та її сина гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 12 січня 2008 року в м. Кіровограді.
Після смерті свого сина ОСОБА_7 через проблеми зі здоров'ям не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори на протязі строку визначеного ЦК України, але вона постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, і заяву про відмову від неї не подавала.
На підставі цих обставин вона вважається особою, що прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживала у квартирі, доглядала спадкове майно до моменту своєї смерті.
У відповідності до свідоцтва про шлюб серія 1-ОЛ № 032131 від 05 грудня 2008 року, виданого Центральним відділом актів реєстрації цивільного стану ОСОБА_12 Управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_2 являється чоловіком ОСОБА_7, таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 1261 є спадкоємцем першої черги за законом.
Згідно свідоцтва про народження ІІ-ОЛ № 453414 від 29 квітня 1991 року, виданого палацом новонароджених в м. Кіровограді, матір'ю ОСОБА_3 являється ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4.
У відповідності до свідоцтва про шлюб серія ОЛ-І № 087978, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 15 липня 2015 року, ОСОБА_3 (на момент укладення шлюбу ОСОБА_13) уклала шлюб з гр. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5, та після державної реєстрації отримала прізвище - ОСОБА_14.
У відповідності до свідоцтва про шлюб ІІ-ОЛ № 303592 виданого відділом РАГС Кіровоградського міськвиконкому УРСР 15.09.1990 року ОСОБА_15 уклала шлюб з ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6, в результаті чого після його укладання їй було присвоєно прізвище - ОСОБА_16.
В свою чергу у відповідності до свідоцтва про народження серія І-АВ № 248912 від 22 червня 1970 року, виданого міським бюро РАГС м. Кіровограда батьками ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4, являються - ОСОБА_17, та ОСОБА_7.
У відповідності до свідоцтва про смерть серія ОЛ-І № 030372, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану 27.04.1998 року, ОСОБА_18 померла 26 квітня 1998 року.
Таким чином, ОСОБА_18 померла до моменту відкриття спадщини, а у відповідності до ст. 1266 ЦК України, вона, ОСОБА_3 являється онукою спадкодавця ОСОБА_7 і має право на спадкування тієї частки, яка мала б належати за законом її матері ОСОБА_13, якщо вона була жива на момент відкриття спадщини.
В провадженні приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_19 знаходиться спадкова справа № 15/2014 щодо майна померлої ОСОБА_7, спадкоємцями якої є: - в порядку спадкування за законом - чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України; в порядку спадкування за правом представлення - онука, ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_13), ІНФОРМАЦІЯ_8, у відповідності до ст. 1266 ЦК України.
09 червня 2015 року позивачем ОСОБА_2 було подано заяву до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_19 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки вищевказаної квартир, а позивачем ОСОБА_3 (на момент подачі заяви за дівочим прізвищем ОСОБА_13), було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки вищевказаної квартири.
У відповідності до постанов від 15.06.2015 року приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_19 їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що укладання договору обміну квартири не посвідчено нотаріально, як того вимагає стаття 227 Цивільного Кодексу України 1963 року, який був чинний на момент укладання договору. Недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору (стаття 47 цього ж кодексу), також в постанові зазначено, що у відповідності до ст. 47 ЗУ "Про нотаріат для вчинення дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства.
У зв'язку із вищевикладеним на даний час вони вимушені звернутися до суду з позовом про визнання договору обміну квартири, укладеного між брокером брокерської контори ТОВ "Агентство-нерухомості Інкопмарк" ОСОБА_6, що діяла за згодою та за дорученням від гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_10, та брокером брокерської контори ТОВ «Рекламне агентство-Інкопмарк», що діяла за згодою та за дорученням від ОСОБА_4, яка діяла від свого імені, та як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11 на УТБ «Інкопмарк Контракт» дійсним, так як, на момент укладення, договір не передбачав нотаріального посвідчення за Кодексом УРСР, який був чинний на момент його укладання, а всі умови договору були повністю виконані сторонами.
Просять визнати договір обміну № 64 від 05.02.1999 року щодо квартири № 71, що розташована по вул. Полтавській, буд. № 28, корпус. 1 в м. Кіровограді, укладений на Універсальної товарної біржі «Інкопмарк- Контракт» - дійсним.
ОСОБА_3Ю, та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представник Універсальної товарної біржі «Інкопмарк Контракт» до суду не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що у судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 не заперечували.
Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Статтею 241 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Договір міни, в якому однією або обома сторонами є державні організації, може бути укладений лише у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Згідно ст. 242 ЦК України (в редакції 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.
Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Згідно з ст.47 Цивільного кодексу Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Згідно ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до ст.1261 Цивільного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності до ст. 1266 Цивільного Кодексу України (спадкування за правом представлення) внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що 05 лютого 1999 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, яка діяла від свого імені, та як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10, на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської Ради народних депутатів № 43 від 27 січня 1999 року, що мешкали в АДРЕСА_3, на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк Контракт» був укладений договір обміну ( а.с. 25-26).
У відповідності до п.5 даного договору в результаті цього обміну право власності переходить:
ОСОБА_7, ОСОБА_8 - на квартиру № 71 в будинку №28, корпус 1 по вулиці Полтавській в м. Кіровограді;
ОСОБА_4, ОСОБА_10 - на квартиру АДРЕСА_4.
У відповідності до п.7 договору сторони набувають права власності на квартири з моменту укладення цього договору і реєстрації його на біржі.
Договір обміну від 05 лютого 1999 року зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк Контракт» за реєстраційним номером № 64.
З відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС в Кіровоградській області від 27.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_12 22.10.2014 року змінила прізвище на ОСОБА_5 ( а.с. 35 ).
У відповідності до свідоцтва про шлюб серія 1-ОЛ № 032131, виданого 05 грудня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_12 управління юстиції у Кіровоградській області, вбачається, що 05 грудня 2008 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишилося ОСОБА_7 (а.с.15).
Згідно свідоцтва про народження серія ІІ-ОЛ № 453414, виданого 29 квітня 1991 року палацом новонароджених в м. Кіровограді вбачається, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 являються ОСОБА_13 та ОСОБА_16 ( а.с. 12 ).
З копії свідоцтва про шлюб серія І-ОЛ № 087078, виданого 15 липня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, видно, що 15 липня 2015 року гр. ОСОБА_14 зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_20, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_14 ( а.с. 11 ).
Відповідно до свідоцтва про народження серія І-АВ № 248912, виданого 22 червня 1970 року міським бюро РАГС м. Кіровограда батьками ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_13 являються ОСОБА_17 та ОСОБА_7 ( а.с. 22 ).
У відповідності до свідоцтва про шлюб ІІ-ОЛ № 303592, виданого 15 вересня 1990 року відділом РАГС Кіровоградського міськвиконкому УРСР, гр. ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_14 уклав шлюб з гр. ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_16 ( а.с. 23 ).
З копії свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 030372, виданого 27 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому видно, що ОСОБА_18 померла 26 квітня 1998 року ( а.с. 24 ).
З копії свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 064728, виданого 14 січня 2008 року Міським відділом по реєстрації смертей ОСОБА_12 управління юстиції у Кіровоградській області вбачається що ОСОБА_8 помер 12 січня 2008 року ( а.с. 21 ).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №195297, виданого 26 вересня 2014 року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_7 померла 25 вересня 2014 року ( а.с. 19 ).
У відповідності до постанов від 15.06.2015 року, приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_19 вбачається, що ОСОБА_21 та ОСОБА_3 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтв про право на спадщину, мотивуючи це тим, що укладання договору обміну квартири не посвідчено нотаріально, як того вимагає стаття 227 цивільного Кодексу України 1963 року, який був чинний на момент укладання договору. Недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору (стаття 47 цього ж кодексу), у відповідності до ст. 47 ЗУ "Про нотаріат для вчинення дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства.
Крім того, в постановах від 15.06.2015 року, приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_19, міститься посилання на п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 року із змінами, про те що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори купівлі-продажу, в тому числі придбані на біржових торгах житлового будинку (квартири) чи його (її) частини.
Однак, вищезазначена постанова у відповідності до п.32 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними визнано такою що втратила чинність.
У відповідності до п. 13 Постанови пленуму Верховного суду України, № 9 від 06.11.2009 року. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.
Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.
При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене та враховуючи те, що сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору обміну та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а в даний момент відповідачі, не оспорюючи дійсність правочину, ухиляються від нотаріального оформлення угоди, суд з метою захисту інтересів добросовісних учасників цивільних правовідносин, вважає можливим визнати дійсним договір обміну квартири АДРЕСА_5 на квартиру № 71 в будинку № 28, корпус 1 по вул. Полтавській в м. Кіровограді, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, яка діяла від свого імені, та як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10, який було укладено 05 лютого 1999 року та зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк Контракт», реєстраційний номер 64.
У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачами при предявленні позову сплачено судовий збір на користь держави у розмірі по 487 грн. 20 коп., які не просять стягувати з відповідачів, тому судові витрати слід вважати фактично понесеними.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України , суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Універсальної товарної біржі «Інкопмарк Контракт» про визнання договору обміну дійсним задовольнити в повному обсязі.
Визнати дійсним договір обміну квартири АДРЕСА_5 на квартиру № 71 в будинку № 28, корпус 1 по вул. Полтавській в м. Кіровограді, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, яка діяла від свого імені, та як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10, який було укладено 05 лютого 1999 року та зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк Контракт», реєстраційний номер 64.
Судові витрати вважати фактично понесеними.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_22