Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №0801/4201/12 Головуючий у 1 інстанції: Ревуцький С.І.
Провадження № 22-ц/778/1907/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року

за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додатково рішення

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., а також стягнуто з відповідача судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2012р. рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2012 року залишено без змін та набрало законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2013р. рішення суду першої та ухвала апеляційної інстанцій залишені без змін.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. В заяві просила суд ухвалити додаткове рішення по вказаній справі та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

ОСОБА_5 подав заперечення на спростування доводів апеляційної скарги, вважає, що ОСОБА_3 намагається таким шляхом домогтися фактично нового рішення на свою користь у справі, в якій рішення переглянуто усіма судовими інстанціями, набрало законної сили та виконане. Зазначає, що сплив строк, впродовж якого ОСОБА_3 могла подати заяву про ухвалення додаткового рішення.

В засідання апеляційного суду сторони, треті особи, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в справі рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик, не з'явилися. З клопотаннями про відкладення судового засідання з повідомленням про поважність причин неявки до апеляційного суду не звернулися. Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін та третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 22.01.2016р. звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Зазначає, що вона просила в позовні заяві визнати за нею право власності на АДРЕСА_1, а суд визнав право власності на 1/2 частину квартири, зазначивши, що позов задоволено повністю.

Просить ухвалити додаткове рішення, в якому визнати за нею право власності на вказану квартиру в цілому.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції послався на відсутність передбачених ст.220 ЦПК України підстав. Також суд зазначив, що не може змінювати рішення, яке набрало законної сили.

Цивільним процесуальним законом, а саме ст. 220 ЦПК України, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За змістом ч. ч. 1, 3 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України, і не може змінити по суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Судом першої інстанції правильно встановлена відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо тих обставин, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.04.2012р. її позовні вимоги про визнання права власності на усю вказану квартиру задоволені повністю спростовуються безпосередньо текстом цього рішення, з якого вбачається, що за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири. У мотивувальній частині цього рішення також зазначено про висновок суду щодо часткового задоволення позовних вимог та визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири (а.с.194 т.1).

Рішення суду першої інстанції переглядалося у апеляційному та касаційному порядку та залишено без змін.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не розглянув усіх позовних вимог не мають свого підтвердження і спростовуються наведеними матеріалами справи.

Крім того, рішення ухвалене 11.04.2012р. і встановлений ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» річний строк сплив, що у своїй апеляційній скарзі не бере до уваги ОСОБА_3

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги її не спростовують.

Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: