Справа № 595/2264/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідачки - позивачки ОСОБА_3,

її представників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача та третьої

особи Трибухівської сільської ради ОСОБА_6,

представника третьої особи - відділу

держземагенства у Бучацькому районі ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та третіх осіб Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, відділу держземагенства у Бучацькому районі Тернопільської області про встановлення земельного сервітуту і за позовом ОСОБА_3 до Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області про визнання рішення недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та третіх осіб Трибухівської сільської ради Бучацького району, відділу держземагенства у Бучацькому районі про визнання недійсним і скасування державного акту на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277 га, яка розташована по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці, мотивуючи тим, що приватизація відповідачкою вказаної земельної ділянки унеможливила прохід та заїзд до його садиби.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Трибухівської сільської ради Бучацького району про визнання недійсним рішення №1081 від 23 жовтня 2015 року щодо скасування рішення №132 від 21 квітня 2000 року «Про виділення ОСОБА_3 в особисте підсобне користування присадибної ділянки площею 0,03 га по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці» та вилучення земельної ділянки у ОСОБА_3, мотивуючи тим, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 зменшив розмір позовної вимоги, просив суд встановити земельний сервітут на частину земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277 га, яка розташована по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці, мотивуючи тим, що приватизація відповідачкою вказаної земельної ділянки унеможливила прохід та заїзд до його садиби.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 підтримали, суду пояснили, що 8 травня 1986 року відповідно до рішення Дружбівської (на даний час Трибухівської) сільської ради Бучацького району ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового і господарського будинків на нововідведеній земельній ділянці площею 0,08 га в с.Дружба (на даний час с.Трибухівці) по вул.І.Франка,25, по сусідству з ОСОБА_8 Відповідно до генплану забудови с.Дружба 1967 року, генплану забудови земельної ділянки забудівника ОСОБА_1 та акту винесення в натурі червоних ліній і контурів фундаментів під будівництво, складених у 1986 році, надана ОСОБА_1 під забудову земельна ділянка має довжину 39 м. Між земельною ділянкою ОСОБА_1 та земельною ділянкою ОСОБА_8 є провулок шириною 8 м, необхідний для проходу та заїзду на земельні ділянки. 21 квітня 2000 року рішенням Трибухівської сільської ради №132 дружині ОСОБА_8 - ОСОБА_3 було виділено в особисте підсобне користування присадибну ділянку площею 0,03 га, а саме, той провулок, що є необхідний для проходу та заїзду до земельних ділянок, в т.ч. до його земельної ділянки. 23 листопада 2004 року ОСОБА_3 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (провулок). Про вказане ОСОБА_1 не було відомо до 2015 року. Відповідачка не дотримується правил добросусідства. У 2015 році вона почала чинити перешкоди ОСОБА_1 та мешканцям його домоволодіння проходити та заїжджати до земельної ділянки ОСОБА_1 через приватизовану нею земельну ділянку (провулок), що порушує їх право на вільне користування земельною ділянкою та домоволодінням, оскільки іншої дороги та обхідної стежки, окрім проходу через колишній провулок, не має. В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Трибухівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні провулком. Своїм рішенням №1081 від 23.10.2015 сільська рада вирішила вилучити земельну ділянку (провулок) у ОСОБА_3 ОСОБА_1 декілька разів намагався домовитись з відповідачкою, однак від добровільного вирішення спору відповідачка відмовляється, а тому ОСОБА_1 змушений звернутись до суду для встановлення постійного, безоплатного земельного сервітуту на право проходу та проїзду на транспортному засобі через частину земельної ділянки ОСОБА_3, шириною 4 м та довжиною 39 м.

Відповідачка позивачка ОСОБА_3, її представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 заперечили, а позов ОСОБА_3 підтримали, суду пояснили, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, а під час розгляду справи по суті змінив предмет та підставу позову, просить суд встановити постійний, безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду, що не відповідає вимогам ст.31 ЦПК України. ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277 га по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №000472 від 29 листопада 2004 року. Право власності на вказане нерухоме майно ОСОБА_3 набула в порядку безоплатної передачі на підставі рішення Трибухівської сільської ради №132 від 21 квітня 2000 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок», яке 23 жовтня 2015 року рішенням Трибухівської сільської ради №1081 без відома і згоди ОСОБА_3 незаконно скасовано. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не являється власником або користувачем суміжної земельної ділянки, а тому його права не порушені. Не заслуговують уваги доводи ОСОБА_1 про те, що спірна земельна ділянка являється провулком. ОСОБА_1 не обґрунтовано площу та межі земельного сервітуту, а також не представлено графічного зображення (схеми) розміщення земельного сервітуту на належній ОСОБА_3 земельній ділянці, не підтверджено факту звернення до власника сусідньої земельної ділянки з письмовою пропозицією укласти договір сервітуту, не надано належних доказів того, що задоволення його потреб неможливо здійснити у будь-який інший спосіб.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи Трибухівської сільської ради Бучацького району - ОСОБА_6 позов ОСОБА_3 визнав і підтримав позов ОСОБА_1, суду пояснив, що на сесії Трибухівської сільської ради попереднього скликання, яка відбулась 23 жовтня 2015 року, незаконно прийнято рішення щодо скасування рішення Трибухівської сільської ради №132 від 21 квітня 2000 року «Про безоплатну передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці». Йому відомо, що в жовтні 2015 року ОСОБА_1 звертався із заявою до Трибухівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні провулком, який приватизувала ОСОБА_3 За наслідками розгляду того звернення сільська рада незаконно прийняла вищевказане рішення. Він, як теперішній Трибухівський сільський голова, під час судового розгляду даної справи вирішував земельний спір на місці і дійшов висновку, що без встановлення постійного, безоплатного земельного сервітуту на право проходу та проїзду через частину земельної ділянки ОСОБА_3 неможливо здійснити задоволення потреб ОСОБА_1 у будь-який інший спосіб. У приміщенні сільської ради ОСОБА_3 говорила, що згідна на користування ОСОБА_1 приватизованою нею земельною ділянкою. Відповідно до генплану забудови с.Дружба, складеного у 1967 році, в тому місці, де розташована приватизована ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0277 га, дійсно був провулок. На даний час від вул.І.Франка, вздовж земельної ділянки ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, проходить громадська стежка шириною 0,7 м, яка є смужкою землі вказаного на генплані забудови населеного пункту провулку. Сільська рада не заперечує, щоб на громадську стежку був встановлений земельний сервітут.

Представник третьої особи відділу держземагенства у Бучацькому районі - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов ОСОБА_3 визнала, суду пояснила, що рішення Трибухівської сільської ради Бучацького району №1081 від 23 жовтня 2015 року щодо скасування рішення №132 від 21 квітня 2000 року «Про виділення ОСОБА_3 в особисте підсобне користування присадибної ділянки площею 0,03 га по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці та вилучення земельної ділянки у ОСОБА_3К.» незаконне, оскільки земельну ділянку вилучено без згоди власника ОСОБА_3 Щодо позову ОСОБА_1, то за рішенням суду може бути встановлений земельний сервітут.

Відповідно до викопіровки з генплану забудови с.Дружба (Трибухівці) 1967 року вул.І.Франка з вул.Гоголя зєднує провулок.

Згідно генплану забудови земельної ділянки забудівника ОСОБА_1 та акту винесення в натурі червоних ліній і контурів фундаментів під будівництво, складених у 1986 році, надана ОСОБА_1 під забудову земельна ділянка має площу 800 кв.м, довжина ділянки 39 м. Між наданою ОСОБА_1 земельною ділянкою та садибою ОСОБА_8 є провулок шириною 8 м.

Відповідно до державного акту серії ЯБ №000472 на право власності на земельну ділянку від 29 листопада 2004 року ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277 га, яка розташована по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області. Земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_8 та землями Трибухівської сільської ради (громадською стежкою). Ширина земельної ділянки зі сторони вул.І.Франка 7,26 м, а довжина земельної ділянки зі сторони земель Трибухівської сільської ради 40,98 м.

Трибухівська сільська рада рішенням №1081 від 23 жовтня 2015 року скасувала своє рішення №132 від 21 квітня 2000 року «Про виділення ОСОБА_3 в особисте підсобне користування присадибної ділянки площею 0,03 га по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці» та вилучила у ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277 га, яка перебуває у її власності згідно державного акту серії ЯБ №000472 на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін та представників третіх осіб, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

До листопада 2004 року між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_8 був провулок шириною 8 м, через який вони здійснювали прохід та заїзд до своїх садиб. Їхні земельні ділянки забудовані так, що входи та заїзди у господарства розташовані зі сторони провулку;

23 листопада 2004 року ОСОБА_3, з дозволу Трибухівської сільської ради, приватизувала земельну ділянку, яка була провулком між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_8 Неприватизованою залишилася частина землі провулку шириною 0,7 м, що є громадською стежкою, за якою розташовані земельні ділянки ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і для ведення особистого селянського господарства;

До 2015 року ОСОБА_1 безперешкодно проходив та заїжджав у своє господарство через приватизовану ОСОБА_3 земельну ділянку;

Через заборону ОСОБА_3 використовувати її земельну ділянку для проходу та заїзду, ОСОБА_1 у жовтні 2015 року звернувся із заявою до Трибухівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні землею колишнього провулку;

Трибухівська сільська рада, розглянувши заяву ОСОБА_1, 23 жовтня 2015 року скасувала своє рішення від 21 квітня 2000 року про виділення ОСОБА_3 в особисте підсобне користування присадибної ділянки площею 0,03 га по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці, із земель провулку, та прийняла рішення про вилучення у ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277 га, яка перебуває у її власності з листопада 2004 року;

Місцерозташування земельних ділянок землекористувача ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і для ведення особистого селянського господарства по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці таке, що не може задовольнити його потребу в ефективному їх використанні в інший спосіб, ніж встановлення йому права на обмежене безоплатне постійне користування чужою земельною ділянкою, власником якої є ОСОБА_3;

Сторони не досягли домовленості про встановлення сервітуту та про його умови.

Згідно ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут), або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ст.98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Статтею 99 ЗК України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, як право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд та інші земельні сервітути.

Згідно ст.100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом, або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Пленум Верховного ОСОБА_5 України у п.22-2 постанови від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного ОСОБА_5 №2 від 19.03.2010 р.) зазначив: вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має врахувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (ч.1 ст.401 Цивільного кодексу, ч.1 ст.101 Земельного кодексу). Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має врахувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання, умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Стаття 402 ЦК України передбачає, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення такого безоплатного постійного земельного сервітуту, як право проходу та проїзду на транспортному засобі по землі Трибухівської сільської ради шириною 0,7 м та частині земельної ділянки ОСОБА_3 шириною 3,3 м, від межі його земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, і довжиною 39 м по землі Трибухівської сільської ради та частині земельної ділянки ОСОБА_3, вздовж межі його земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з урахуванням тієї обставини, що потреба ОСОБА_1 в ефективному використанні земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і для ведення особистого селянського господарства по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці не може бути задоволена іншим способом, є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Згідно ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене з прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного ОСОБА_5 України від 13 травня 1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Таким чином, рішення №1081 від 23 жовтня 2015 року, яким скасовано попереднє рішення №132 від 21 квітня 2000 року «Про виділення ОСОБА_3 в особисте підсобне користування присадибної ділянки площею 0,03 га по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці» та вилучено у ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277 га, яка перебуває у її власності згідно державного акту серії ЯБ №000472 на право власності на земельну ділянку від 29 листопада 2004 року, прийняте Трибухівською сільською радою всупереч вимог закону, а тому позовну вимогу ОСОБА_3 про визнання його недійсним слід задовольнити.

Суд вважає, що внаслідок зменшення ОСОБА_1 під час розгляду справи по суті розміру позовних вимог до встановлення земельного сервітуту не відбулося зміни предмету та підстави позову.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.401,402 ЦК України, ст.ст.98,99,100 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_5 України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити безоплатний постійний земельний сервітут на право ОСОБА_1 проходу та проїзду до своїх земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул.І.Франка,29 в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, по землі Трибухівської сільської ради шириною 0,7 м, що межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та частині земельної ділянки ОСОБА_3 шириною 3,3 м, що межує із земельною ділянкою Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, і по землі Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області довжиною 39 м, що межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та частині земельної ділянки ОСОБА_3 довжиною 39 м, що межує із земельною ділянкою Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним рішення Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області №1081 від 23 жовтня 2015 року «Про внесення змін в рішення Трибухівської сільської ради №132 від 21 квітня 2000 року».

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 487,20 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_9