Справа № 487/4645/15-ц
Провадження № 2/487/98/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Виконувача обов'язків прокурора міста Миколаєва в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2015 року Виконувача обов'язків прокурора міста Миколаєва в інтересах держави звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що пунктами 4, 4.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 985 кв.м. за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект» з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення (від 04.09.2009 №36/61) відповідачу ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03.12.2009. Як зазначено позов пред'явлено в інтересах Державної інспекції сільського господарства.

Передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка, відповідно до Генерального плану міста розташована у зеленій зоні спеціального призначення.

Прокурор просив суд: визнати незаконним та скасувати пункти 4, 4.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 985 кв.м, за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект», з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 03.12.2009 виданий ОСОБА_1, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 03.12.2009 за №32, зобов'язати ОСОБА_1 повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 985 кв. м нормативною грошовою оцінкою 384 474,10 грн. по АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_2.

В подальшому прокурор уточнив позовні вимоги в частині витребування земельної ділянки, а саме просив витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 985 кв. м нормативною грошовою оцінкою 384 474,10 грн. по АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_2.

Вказана вимога прийнята до розгляду.

Позовні вимоги мотивовано тим, що проведеною перевіркою Миколаївською міжрайонною прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері виявлені порушення щодо використання земельних ресурсів. Так, пунктами 4, 4.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 985 кв.м. за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект» з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1. Вказане рішення було прийнято з порушенням вимог ст.134 ЗК України, без проведення прилюдних торгів, та в порушення вимог ст.124 ЗК України, тобто без укладення договору оренди на підставі рішення відповідного органу самоврядування.

Оскільки станом на 04.09.2009 року ТОВ «Миколаївбудпроект» не мало законних підстав розпоряджатися спірною земельною ділянкою, в проекті землеустрою наявне недійсне погодження ТОВ «Миколаївбудпроект» на її передачу громадянам, а також що міська рада розпорядилася земельною ділянкою в порушення вимог ст.ст.58,60,61 ЗК України, прокурор просив задовольнити позов.

Крім того, в позові прокурор просив визнати поважними причини пропущення строку позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом та поновити цей строк.

В судовому засіданні прокурор вимоги позову підтримала повністю, наполягаючи на його задоволенні з підстав, що викладені в позовній заяві.

Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не з'являвся, про час розгляду справи повідомлявся. Заперечень проти позову не надав.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час, дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що пунктами 4, 4.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 985 кв.м. за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект» з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення (від 04.09.2009 №36/61) відповідачу ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03.12.2009.

Відповідно до ст.ст.19,20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі й землі водного фонду; віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Подібний порядок встановлено й для зміни цільового призначення земель.

Відповідно до ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Статтею 58 ЗК України та ст.4 ВК України визначено перелік земель, належних до земель водного фонду.

Слід констатувати, що до земель водного фонду відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням й належній експлуатації водного фонду, використовують певні захисні функції.

Чинним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Так, ст.59 ЗК України передбачене обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Крім того, відповідно до ст.60 ЗКМ України, ст.88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних захисних смуг визначається ст.ст.60-62 ЗК України, ст.ст.1, 88-90 ВК України. На цих смугах, як природоохоронних територіях, з вищезазначеною метою встановлюється режим обмеженої господарської діяльності із забороною зокрема будівництва будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних).

Згідно з п.2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року №434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час установлення водної зони.

Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до порядку.

Викладене узгоджується з правовими позиціями, що встановлені Верховним Судом України в постановах від 21.05.2014 року у справі №6-16цс14, від 24.12.2014 року у справі №6-206цс14.

Згідно інформації Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 27.04.2015 року спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 відноситься до території зелених насаджень загального користування та зелених насаджень спеціального призначення. Крім того, згідно з Правилами використання та забудови території м. Миколаєва, затвердженими рішенням Миколаївської міської ради №15/41 від 17.10.2003 року спірна земельна ділянка належить до зони ландшафтно-рекреаційної загальноміського значення та туристично-рекреаційного комплексу. Зазначене підтверджується інформацією Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 27.04.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на відстані щонайменше 2,3 метрів та найбільше 53,9 метрів від урізу води Бузького лиману, а тому вказана земельна ділянка належить до земель водного фонду, є прибережною захисною смугою, а тому її неправомірно передано у власність ОСОБА_1, для індивідуального будівництва.

На підставі вищевикладених норм закону, Миколаївська міська рада могла передавати у власність громадян земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку лише за умови, що наділена земельна ділянка має таке цільове призначення, вона є вільною, надана за відповідною процедурою і щодо неї чинним законодавством чи рішенням компетентних органів, постановлених у межах їх повноважень, не встановлено обмежень щодо можливості її використання для зазначених цілей. Орган місцевого самоврядування не може приймати рішення щодо правової долі ділянки всупереч положенням чинного земельного, водного та іншого законодавства.

Оскільки міська рада, при виділенні ОСОБА_1 земельної ділянки вищезазначених вимог діючого законодавства не дотрималась, таке рішення є незаконним і підлягає скасуванню з відповідними похідними від нього правовими наслідками, а саме: визнанням недійсним правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, а також покладанням обов'язку повернути землю територіальній громаді міста Миколаєва. Суд при цьому враховує те, що земельна ділянка вибула із володіння територіальної громади протиправно, а тому земельна ділянка може бути витребувана у ОСОБА_1

Оскільки відсутній проект та нормативно-технічна документація визначення розміру і межі водоохоронної зони, а законодавець, надаючи чинності земельному та водному кодексу, сам визначив ширину прибережної захисної смуги, то орган місцевого самоврядування на свій розсуд її зменшити не може. При цьому правомочність органу місцевого самоврядування стосується лише документально-технічного оформлення встановленого розміру, меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них. Тому спірна земельна ділянка виведена з земель водного фонду без дотримання порядку та процедури зміни цільового призначення земель, передбачених Главою 4 ЗК України.

Також, суд приходить до висновку, що прокурору слід поновити строк позовної давності, оскільки порушення прокурором були виявлені в квітні 2015 року, після перевірки матеріалів щодо порушень Миколаївською міською радою земельного законодавства.

Тому строк позовної давності слід рахувати не з дня постановлення оскарженого рішення Миколаївської міської ради, а з квітня 2015 року, коли, після внесення 10.04.2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань інформації про можливе вчинення злочину при прийнятті рішень посадовими особами Миколаївської міської ради про передачу в приватну власність земель колишнього військового містечка у мікрорайоні "Леваневців", здійснено перевірку законності спірного рішення з урахуванням фактичного місця розташування спірної земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Виконувача обов'язків прокурора міста Миколаєва в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання повернути земельну ділянку - задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати пункти 4, 4.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 985 кв.м, за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект», з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт серії НОМЕР_1 від 03.12.2009, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 03.12.2009 за №32.

Витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради земельну ділянку площею 985 кв. м нормативною грошовою оцінкою 384 474,10 грн. по АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_2.

Стягнути з Миколаївської міської ради та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь держави судовий збір у сумі 730,80 гривень.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з моменту проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і в порядку, передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Суддя Д.Г. Нікітін