Провадження № 2/537/677/2016
Справа № 537/6639/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В. І., при секретарі Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого, прохав суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь ринкову вартість 1/2 частини автомобіля «Опель Астра Класик» НОМЕР_2 2008 року в сумі 61796,87 грн. та автобус ЛіАЗ д.н.з. НОМЕР_1 11990 грн., усього 73786,87 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь судові витрати у розмірі 2597,07 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за кожним по 1/2 частини; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини автомобіля «Опель Астра Класик», державний номерний знак НОМЕР_2, 2008 року випуску, в сумі 61796 грн. 87 коп. та судовий збір в сумі 2477 грн. 17 коп. В задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.02.2015 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду України від 27.04.2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2015 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04.02.2015 року, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.12.2014 року в частині стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля Опель Астра Класик д.н.з. НОМЕР_3 скасовано. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншії частині рішення щодо рівного визначення частки в спільної сумісної власності на квартиру було залишено без змін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за угодою - адвокат Касаткін А.М. позовну вимогу в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля підтримали в повному обсязі, прохали їх задовольнити, надали пояснення, що позивач та відповідач розлучилися 04.05.2011 року. Автомобіль було придбано в кредит для спільних потреб сім'ї. Кредит сплачувався за рахунок спільних сімейних грошових коштів. До їх розлучення відповідачка ОСОБА_2 без повідомлення і без згоди позивача достроково погасила кредит по автомобілю і переоформила його на третю особу ОСОБА_3, для чого взяла новий кредит на суму 27000 гривень, про що він дізнався лише у суді. Відповідачка не повідомляла його про те, що потрібно погасити кредит по автомобілю. Дії відповідачки ОСОБА_2 вказують скоріш на те, що вона з самого початку планувала вчинити дії, щоб позивач не мав жодної можливості скористуватись спільним майном. Позивач повідомив, що постійно щомісячно особисто надавав відповідачці кошти для сплати кредиту до моменту повного погашення, в зв'язку з чим в нього відсутні підтверджуючи фінансові документи. Таким чином, майно набуте у шлюбі належить на праві спільної сумісної власності та підлягає рівноцінному розподілу у вигляді стягнення грошової компенсації від оціночної вартості станом на 2014 рік

Відповідач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю - ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля, пояснили, що під час шлюбу ОСОБА_2, без будь якої згоди колишнього чоловіка, придбала в кредит автомобіль Опель «Астра» для потреб їх сина ОСОБА_3 Після поновлення на роботі в кінці 2008 року третя особа ОСОБА_3 разом з нею повністю сплачували за кредит з моменту оформлення до серпня 2013 року. Позивач жодної фінансової участі в сплаті кредиту за автомобіль не приймав.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечував, пояснивши, що ще з дитинства його батько та мати, однієї сімєю не проживали. До його служби в армії позивач переодично не проживав з ними. Після повернення його з армії батько проживав в окремій кімнаті і спільного з ними сімейного бюджету не мав. Потім взагалі перестав з ними проживати. За кредитний автомобіль сплачували він з мамою, жодної участі в оплаті за кредит батько не приймав. Його твердження, що він давав кожного місяца гроші на сплату кредит не відповідають дійсності.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши відповідача по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 1971 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 10 березня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

Згідно кредитного договору від 22.07.2008 року ВАТ «УкргазБанк» надав ОСОБА_2 кредит у сумі 69 546 грн. на строк з 22.07.2008 року по 21.07.2012 року для придбання автомобіля «Опель Астра класик» д.н.з. НОМЕР_3, 2008 року випуску, який для забезпечення виконання зобов'язань того ж дня було прийнято в заставу.

10 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «АК «Експрес-банк» укладено кредитний договір № 65739/06/к, відповідно до якого, останній отримав кредит на суму 20 000 грн., що підтверджується відповідним кредитним договором.

Довідкою з ПАТ «АК «Експрес-банк» підтверджується, що ОСОБА_3 виконав свої зобов'язання за кредитом одержаним 10.03.2011 року в повному обсязі та з урахуванням процентів погасив 26 550 грн.

11 березня 2011 року між ОСОБА_2 та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» укладено кредитний договір № GP-2330609 відповідно до якого, остання отримала кредит на суму 12000 грн., що підтверджується відповідним кредитним договором.

Довідкою з Банку «ПУМБ» (правонаступник АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» в наслідок злиття) встановлюється факт повного виконання своїх кредитних зобов'язань з боку ОСОБА_2 на загальну суму 17 250 грн.

18 березня 2011 року ОСОБА_2 було сплачено 27 455, 56 грн. для повного дострокового погашення кредиту перед ВАТ «УкргазБанк» та 1 307, 49 грн. для зняття із застави. Всього з урахуванням процентів, станом на момент повного погашення кредиту перед ВАТ «УкргазБанк» ОСОБА_2 було сплачено 81 819, 00 грн., що підтверджується, банківською випискою від 16.11.2015 року.

Відповідно до довідки Кременчуцького ВРЕР ДАІ від 31 травня 2013 року за № 34/2302 автомобіль «Опель Астра Класик» НОМЕР_3 з 18 липня 2006 року по 19 березня 2011 року був зареєстрований за ОСОБА_2

19 березня 2011 року вказаний транспортний засіб знято з обліку та перереєстровано на ОСОБА_3 - сина сторін у справі.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 4 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 378 від 22 грудня 2014 року вартість автомобіля становить 123 593 грн. 75 коп.

Крім цього, відповідно до договорів страхування наданих представником відповідача, встановлюється, що відповідач понесла додаткові необхідні витрати в сумі 8 999 грн. на страхування, а саме.

Відповідно до страхового полісу ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»» від 10.07.2008 року, ОСОБА_2 було сплачено 4 050, 04 грн.

Згідно договору страхування №А3/286-0129178 від 21.10.2009 року, укладеного із АТ «УПСК», ОСОБА_2 було сплачено 3 174, 58 грн.

Відповідно до договору страхування №06/02-200001709 від 05.11.2010 року ОСОБА_2 було сплачено 1768, 00 грн. витрат на страхування.

Також, Актом виконаних робіт №3А-0005237 від 29.07.2008 року підтверджується, що ОСОБА_2 було сплачено 1946, 52 грн. за встановлення сигналізації.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року N 11

«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Отже, судом встановлено, що кредитний договір з ВАТ «УкргазБанк» було укладено з відповідачем особисто без будь якої згоди позивача. Оригіналами квитанцій про сплату кредитних коштів згідно із графіком погашення кредиту встановлюється, що саме відповідачем виконувався обов'язок щодо сплати коштів по кредиту, оскільки в квитанціях платником зазначена ОСОБА_2 Вказані обставини підтверджується квитанціями, довідками та виписками із банків, оригінали яких долучено до матеріалів справи. Жодна квитанція не містить інформацію, що позивач є платником за кредитом.

Також, ОСОБА_2 та її представником надано довідки про свої доходи від пенсії та заробітної плати та довідки про доходи третьої особи ОСОБА_3 за 2008-2011роки, які підтверджують наявність стійкого доходу та фінансову спроможність сплачувати по кредиту.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано допустимих та належних доказів щодо прийняття фінансової участі по сплаті кредитних коштів.

Також, суд бере до уваги, що при подані позовної заяви про розірвання шлюбу від 03.02.20111 року позивач особисто вказав, що він з відповідачкою з жовтня 2010 року лише проживають разом, але не ведуть спільного господарства і у них різні бюджети, що вказує на те, що між позивачем та відповідачем з вказаного часу були відсутні шлюбно-сімейні відносини, вони не вели спільного господарства та мали різні бюджети, а тому твердження позивача про нібито його участь у сплаті кредитних коштів за автомобіль є безпідставними.

Також, суд не бере до уваги доводи позивача та представника щодо того, що позивач в період кредитування працював як офіційно та і не офіційно, оскільки позивач дійсно працював водієм автотранспортного засобу в період з 12.10.2009 року по 10.03.2010 року та 05.10.2013 року по 02.12.2013 року, однак, позивачем не надано доказів щодо отриманого розміру заробітної плати. Також, в якості доказу позивачем надано медичну довідку, обов'язкову для кожного водія та транспортні документи, які жодним чином не встановлюють факт наявності прибутку та не можуть бути взяти до уваги як належний доказ. Також, суд не приймає до уваги довідку позивача про розмір його пенсії, оскільки довідка про розмір пенсії відображає отриману пенсію позивачем за період з 2014 року, однак в ній не відображено розмір пенсії в період кредитування з 2008 року по 2013 рік, отже, суд позбавлений можливості дослідити фінансові можливості позивача в період кредитування та можливість погашення кредитний зобовязань, як солідарного боржника.

Суд зазначає, що праву на спільну сумісну власність грошових коштів, отриманих внаслідок реалізації автомобіля, кореспондується боргове зобов'язання - повернення кредитних коштів, отриманих на придбання спірного транспортного засобу. У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Обов'язок, щодо сплати кредитних коштів в солідарному порядку належить сторонам до моменту повного виконання кредитного зобов'язання за придбане майно, в тому числі щодо грошових коштів, які були сплачені після розірвання шлюбу між сторонами до повного виконання боржником кредитного зобов'язання.

Стаття 60 Цивільного процесуального кодексу визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вище викладеного суд, дослідивши природу виникнення та виконання кредитних зобов'язань приходить висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 компенсації у вигляді 50 % від ринкової вартості автомобілю Опель «Астра Класик», д.н.з. НОМЕР_2, у розмірі 61 796 грн. 87 коп.- слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60-69 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року N 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про поділ майна подружжя в частині стягнення з ОСОБА_2 компенсації у вигляді 50 % від ринкової вартості автомобілю Опель «Астра Класик», д.н.з. НОМЕР_2, у розмірі 61 796 грн. 87 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. І. Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 12.08.2016 року