Справа №484/4127/15-ц 26.05.2016 26.05.2016 26.05.2016
Провадження № 22ц/784/1029/16 Суддя першої інстанції Літвіненко Т.Я.
Справа№484/4127/15-ц
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 березня 2016 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі - ТОВ «Порше Мобіліті) до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсними умов кредитного договору, визнання кредитного договору припиненим та стягнення коштів, що залишилися від реалізації предмета застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 жовтня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 1 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит в сумі 130 173 грн. 14 коп., що еквівалентно 15 957,48 дол. США, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску, та додатковий кредит в сумі 58 583 грн. 90 коп., що еквівалентно 7 181,60 дол. США, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів, строком на 60 місяців зі змінною відсотковою ставкою 9,90%. При цьому ОСОБА_3 зобов'язалася повернути кредит та додатковий кредит у повному обсязі, сплати проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, також інші платежі відповідно до умов кредитного договору шляхом сплати щомісячних платежів, визначених графіком погашення кредиту.

В той же час з метою забезпечення виконання зобов'язання за цим кредитним договором між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором у неї утворилась заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті».

18 листопада 2014 року відповідачам були направлені вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за договором.

В добровільному порядку відповідачі заборгованість за кредитним договором не сплатили, у зв'язку з чим було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску.

Внаслідок реалізації предмету застави ТОВ «Порше Мобіліті» в рахунок погашення заборгованості було перераховано 233 970 грн. 75 коп.

Між тим, станом на 2 жовтня 2015 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 143 083 грн. 44 коп., по відсотках 2444 грн. 96 коп., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 740 грн. 90 коп.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку основну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 145 083 грн. 44 коп., 3% річних - 740 грн. 90 коп. та 12 000 грн. витрати за надання юридичних послуг.

17 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсними умов кредитного договору, визнання кредитного договору припиненим та повернення коштів, що залишилися від реалізації предмета застави, мотивуючи тим, що відповідно до п. 1.1 Загальних умов кредитування (надалі - Умов), що є додатком до вказаного кредитного договору, кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в гривні, але сума щомісячного платежу прив'язується до іноземної валюти - долару США, внаслідок чого ТОВ «Порше Мобіліті» неправомірно розраховує суми заборгованості в доларах США, в подальшому визначаючи еквівалент цієї суми в гривнях по курсу на день подання позовної заяви

Відповідачка вважає, що договір було укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долару США суперечить ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, враховуючи суми, які вона сплатила на повернення кредитних коштів, а також погашення кредиту внаслідок реалізації предмета застави, вважає, що заборгованість за кредитним договором у неї відсутня.

Крім того, у неї існує переплата за кредитним договором в розмірі 156 144 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 просила суд визнати недійсними п.п. 1.3.1, 1.3.2., 1.3.3 Умов, що є додатком до кредитного договору укладеного між нею та ТОВ « Порше Мобіліті». Визнати кредитний договір припиненим, стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» різницю між сумою отриманою від реалізації предмета застави та сумою заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті», яка становить 156 144 грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року зустрічний позов об'єднано з первісним позовом в одне провадження.

Рішенням цього ж суду від 9 березня 2016 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 145 528 грн. 40 коп. суму заборгованості за кредитним договором № 50009372 від 1 липня 2013 року станом на 2 жовтня 2015 року, 740 грн. 90 коп. - 3% річних, 2 194 грн. 04 коп. - витрати по сплаті судового збору, а всього 148 463 грн. 34 коп. В задоволенні інших вимог товариства відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила суд рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, посилаючись на недоведеність обставин, які мають значення для справи, однак суд їх вважав доведеними, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального права, а саме судом не враховано, що зміст зазначених пунктів Умов полягає в тому, що прив'язка гривневого еквіваленту в доларах США є незаконною та призводить до залежності від курсу іноземної валюти по відношенню до гривні, що змінює процентну ставка за кредитом, а відтак і зростання боргу позичальника.

Крім того, на думку заявника, районний суд не врахував, що позивачем не надано доказів на підтвердження розрахунку заборгованості, та не надав відповідної оцінки розрахунку заборгованості позичальника.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит у сумі 130 173,14 грн., що еквівалентно на дату складання договору 15 957,48 доларів США, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску, та додатковий кредит в сумі 58 583,90грн., що еквівалентно на дату складання договору 7 181,60 доларів США, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів, строком на 60 місяців зі змінною відсотковою ставкою 9,90% В свою чергу позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати та повернути компанії кредит у повному обсязі, шляхом здійснення щомісячних платежів, відповідно до умов договору та Графіком погашення кредиту, який становить невід'ємну частину кредитного договору.

Договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту (а.с.8).

Згідно умов кредитного договору сторони погодили, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі ( п. 1.3 Умов).

Підпунктами 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 Умов передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених вище особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. У часткову зміну зазначених вище положень Компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту та додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом за безготівковими операціями іншого банку, замість обмінного курсу банку, вказаного вище. У разі несплати позивальником платежів за новим обмінним курсом Компанія матиме право на вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.12).

За використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує компанії проценти за процентною ставкою. Нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Термін сплати процентів передбачено одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіку погашення кредиту (п. 2.1., 2.4, 2.5 Умов) (т.1 а.с. 13).

Графіком погашення кредиту встановлена сума щомісячного платежу в доларах США, що складає 458,94 дол. США (т. 1 а.с.9-10).

У пунктах 9.5-9.7 Умов зазначено, що кредитор належним чином ознайомив позичальника з правилами надання фінансових послуг, інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», умовами надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Для забезпечення цього договору між сторонами 03 липня 2013 року було укладено договір застави транспортного засобу марки VOLKSWAGEN POLO, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Через невиконання умов кредитного договору, було звернуто виконання на предмет застави - автомобіль марки VOLKSWAGEN POLO, 2013 року. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1(а.с. 27). В результаті продажу автомобіля через електронні торги, 15 липня 2015 року на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» було перераховано 233 970,75грн., що підтверджується повідомленням філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк»( т. 1 а.с.35-37).

З розрахунку, наданого ТОВ «Порше Мобіліті», вбачається, що станом на 02 жовтня 2015 року за кредитним договором у ОСОБА_3, ОСОБА_5 виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 6 760 грн. 38 коп., що еквівалентно 143 083,44грн., за процентами 2 444 грн. 96 коп. Крім того, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, також виникла заборгованість в розмірі 740 грн.90 коп. ( т. 1 а.с. 250-252).

Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що умови кредитного договору відповідають вимогам ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо валюти договору та відсутні правові підстави для визнання підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 Умов недійсними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян вступати та утримуватись від вступу в будь-які договірні відносини, вона проявляться також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору.

ОСОБА_3 своїм підписом підтвердила, що сторони кредитного договору погодили усі істотні умови та погодилися укласти Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору. Ці обставини остання не заперечувала й в судовому засіданні апеляційної інстанції, посилаючись на те, що вона не розраховувала на збільшення курсу гривні до долару США.

Таким чином, позичальник була ознайомлена з умовами повернення кредиту та про сплату процентів у національній валюті в розмірі, еквівалентному іноземній валюті та на час платежу.

ТОВ «Порше Мобіліті» виконало свої зобов'язання, що передбачені кредитним договором та додатковим договором, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується матеріалами справи, зокрема, квитанціями про сплату позивачем коштів, спрямованих на повернення отриманого кредиту.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що оспорювані позивачем умови кредитного договору відповідають вимогам закону та підстави для визнання їх недійсними відсутні. З кредитного договору вбачається, що зобов'язання сторін за вказаним договором виражене в гривні. Одночасно сторони визначили у зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, що відповідає положенням статей 524, 533 ЦК України.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що визначення в кредитному договорі грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а саме в доларах США не відповідає вимогам ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 1056? ЦК України

Так, статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

За змістом ч. 1 ст. 192 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", ст. 35 Закону України від 20 травня 1999 року №679-ХІV "Про Національний банк України", ст. 3 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" єдиним законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, яка приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень за всіма видами платежів.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

При цьому під іншим порядком у цій статті мається на увазі порядок і дата визначення курсу валюти.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

У зв'язку з вищенаведеним також помилковими є доводи скарги про те, що визначення в графіку погашення кредиту розміру щомісячного платежу в доларах США та закріплення в умовах кредитування щомісячного платежу еквівалентного в іноземній валюті є незаконною та змінює відсоткову ставку за кредитом.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення помилково послався на правову позицію, висловлену Верховним судом України в постанові від 2 липня 2014 року у цивільній справі № 6-80цс12 щодо виконання грошового зобов'язання у гривнах, оскільки в зазначеній постанові зроблено висновок саме щодо законного платіжного засобу на території України при виконанні грошових зобов'язань.

Отже, судом першої інстанції при розгляді справи встановлені факти укладання між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 кредитного договору, а також факти виконання позивачем умов договору кредиту та неналежного виконання відповідачкою своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» щодо стягнення заборгованості та 3% річних за порушення грошового зобов'язання обґрунтовані та підлягають задоволенню.

При цьому суд правильно погодився з розрахунком заборгованості, запропонованим позивачем, який містить детальний розрахунок складових такої заборгованості з урахуванням сплачених боржником коштів на погашення заборгованості. Разом з тим, суд підставно не погодився з розрахунком ОСОБА_3, відповідно до якого відсутній борг, оскільки такий розрахунок зроблений відповідачкою без урахування умов кредитного договору, прописаних у п.п. 1.31, 1.3.2, 1.3.3 Умов.

Доводи відповідачки на невірний перерозподіл виручених від реалізації предмета застави коштів також перевірялися судом апеляційної інстанції. Відповідно до наданих позивачем виписок з особового рахунку ОСОБА_3 та пояснень представника позивача розподіл таких коштів відбувався у липня 2015 року. На час виконання напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави сума боргу складала 269 399.62 грн. (т. 1 а.с. 27), а після реалізації предмета застави сума поточної заборгованості складала 108 887.73 грн., саме ця сума боргу погашалася позивачем з урахуванням витрат, понесених у зв'язку з реалізацією предмета застави та з урахуванням курсу долару США на липень 2015 року.

З огляду на таке, суд обгрунтовано відмовив в задоволенні вимог зустрічного позову щодо припинення дії кредитного договору та стягнення різниці між сумою, отриманою від реалізації залогового майна та сумою заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на підстави недійсності правочину на несправедливі умови кредитного договору, які суперечать принципу добросовісності та є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на шкоду споживача, у зв'язку з неправомірною зміною відсоткової ставки за договором кредиту не підлягають перевірці в апеляційній інстанції, оскільки такі підстави не зазначалися ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві, а відтак не досліджувалися районним судом, а тому не можуть бути перевірені й апеляційним судом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 березня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

О.Я. Мурлигіна