Справа пр. №2/756/4949/16
У Х В А Л А

10 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Великохацька В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні та визначення способу спілкування з дітьми, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні та визначення способу спілкування з дітьми.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ч.3, ч.5 та ч.6 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак ОСОБА_1 вимоги, передбачені вказаними законодавчими нормами, не виконані. Так, позивач, просячи суд зобов'язати відповідача припинити перешкоджати йому виховувати дітей та спілкуватися з ними, свої вимоги жодним чином не обгрунтував, не зазначив докази на підтвердження наявності цих обставин. При цьому, у позовній заяві відсутні посилання на висновки органу опіки і піклування, якими встановлені подібні факти, а також на документи, які стверджують факти його звернення до відповідних органів та служб з приводу неправмірних дій відповідача.

Крім того, згідно з вимогами ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

П.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року передбачено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

П.2) ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року, передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем фактично заявляється чотири вимоги немайнового характеру, а саме: встановлення порядку спілкування з дітьми; зобов'язання позивача та відповідача надавати один одному згоду на вивезення дітей за кордон та оформлення необхідних документів; зобов'язання відповідача надавати позивачеві інформацію про стан здоров'я дітей; визначення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 особами, які мають право забирати дітей за місцем їх постійного проживання з матір'ю.

ОСОБА_1 хоч і додає до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 552,00 грн., однак, виходячи з вищезазначеного, судовий збір сплачений ним не в повному обсязі, тобто не за всі вимоги немайнового характеру (чотири вимоги), а лише за одну вимогу. Таким чином, позивачеві слід надати докази сплати судового збору окремо за кожну з вимог або загальною сумою за всі такі вимоги, враховуючи ставки судового збору, встановлені ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідача надавати йому згоду на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та оформляти всі необхідні документи.

Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Проте у своїй позовній заяві ОСОБА_1 фактично заявляє вимогу про надання дозволу виїзду дітей за кордон без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування дітей у цій державі. Також позивачем не зазначено мету та доцільність виїзду дітей за кордон.

Окрім цього, в позовній заяві відсутнє посилання на докази на підтвердження того, що відповідач заперечує проти виїзду дітей за кордон.

Ч.1 ст.121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні та визначення способу спілкування з дітьми залишити без руху та надати позивачеві строк на усунення недоліків у термін до 18.08.2016 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть виправлені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Великохацька