_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1304/16
УХВАЛА

про забезпечення позову

22 січня 2016 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на відсутність письмової згоди її чоловіка, Хишама Маваса Халедовича, на передачу квартири №37 в м. Одесі, вул. Ак. Корольова, 64 у іпотеку на забезпечення зобовязань ОСОБА_1 з повернення позики на користь відповідача (за договором позики від 03.11.2011 року), вказуючи на те, що оскільки за умовами договору іпотеки така згода є обовязковою, а тому просила суд визнати такий договір іпотеки №11257 від 03.11.2011 року.

18.09.2015 року було відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні, 22.01.2016 року судом було розглянуто питання про застосування заходів забезпечення позову у справі, шляхом накладення арешту на предмет іпотеки квартиру №37 в м. Одесі, вул. Ак. Корольова, 64.

Таке питання було порушено представником позивача, 05.10.2015 року, та у день надходження заяви була розглянута судом, про що 05.10.2015 року, з метою забезпечення виконання рішення на випадок забезпечення позову, було постановлено відповідну ухвалу про накладення арешту на предмет іпотеки.

Не погоджуючись із таким обтяженням відповідач оскаржив ухвалу суду про застосування заходів забезпечення позову за наслідком чого, 23 грудня 2015 року, Апеляційний суд Одеської області постановив ухвалу, якою скасував зазначену ухвалу суду першої інстанції з мотивів необґрунтованості висновків про те, що невжиття вказаного засобу забезпечення позову утруднить, чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позовних вимог про визнання позову про визнання договору іпотеки недійсним, із наступним направленням питання про застосування заходів забезпечення позову на новий розгляд.

В судовому засіданні 22.01.2016 року представник позивача підтримав вказану заяву та додатково просив суд долучити до матеріалів справи копію заяви, складеної від імені відповідача (іпотекодержателя), надану останнім приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, про сповіщення ОСОБА_1 про необхідність виплати заборгованості за позикою протягом 30 календарних днів, та про попередження про те, що у випадку несплати позичальником суми боргу у визначений строк, кредитор ініціюватиме звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки - квартиру №37 в м. Одесі, вул. Ак. Корольова, 64, шляхом набуття її у власність або продажу будь-якій особі та будь-яким способом згідно із застереженням, передбаченим спірним договором іпотеки. Крім того представник позивача надав до суду виписку з сайту оголошень «OLX», з якої він вбачає, що предмет іпотеки, квартиру №37 в м. Одесі, вул. Ак. Корольова, 64. виставлено на продаж за ціною 25000,00 дол. США.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, надав критичну оцінку поясненням сторони позивача та посилався на висновки апеляційного суду, щодо необґрунтованості вимог сторони позивача про накладення арешту на предмет іпотеки.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

На вирішенні суду перебуває спір про визнання договору іпотеки №11257 від 03.11.2011 року, за яким позивачем було передано відповідачу у іпотеку квартиру 37 в м. Одесі, вул. Ак. Корольова, 64, недійсним.

При цьому відповідно до розділу 4 спірного договору «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», такий договір передбачає можливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем у власність предмету іпотеки, або продажу Предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом від імені іпотекодавця.

З заяви, р№6660 (вих. №843/02-24 від 14.11.2014 року) вбачається, що відповідач (іпотекодержатель), звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, з заявою про сповіщення ОСОБА_1 про необхідність виплати заборгованості за позикою протягом 30 календарних днів, та про попередження про те, що у випадку несплати позичальником суми боргу у визначений строк, кредитор ініціюватиме звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки - квартиру №37 в м. Одесі, вул. Ак. Корольова, 64, шляхом набуття її у власність або продажу будь-якій особі та будь-яким способом згідно із застереженням, передбаченим спірним договором іпотеки.

Таким чином існують фактичні та правові обставини для того, щоб вважати загрозу того, що за час вирішення справи відповідачем буде звернено стягнення на предмет іпотеки за спірним договором, реальною. Зокрема існує можливість того, що відповідач набуде прав власності на предмет іпотеки або відчужить його на користь третіх осіб, та у такому випадку виконання можливого рішення у випадку задоволення позову буде істотним чином ускладнено чи унеможливлено.

При цьому, щодо посилань представника позивача на виписку з сайту «ОLX», як на підставу його вимог про забезпечення позову, то суд такий доказ оцінює критично, оскільки визначити достовірність такого оголошення вбачається неможливим.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову формально відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Такі засади поширюються як на вирішення справи по суті, так і на вирішення окремих процесуальних питань.

Таким чином виходячи з наведених обставин та правових положень, зважаючи на надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, за якими наголошено про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку про те, що тимчасове обтяження майна, що було передано у іпотеку на виконання оскаржуваного договору, та на теперішній час може бути переоформлено на інших осіб у позасудовому порядку, шляхом застосування пропонованих представником позивача заходів відповідає інтересам вирішення справи, та тимчасова неможливість переоформлення прав власності на вказану квартиру, до вирішення цієї цивільної справи, істотним чином не зашкодить ані правам та інтересам сторін у справі, ані інших осіб, натомість, вбачається, що у випадку зволікання у застосуванні таких заходів забезпечення позову, іпотеко держатель може задовольнити свої вимоги за рахунок такої квартири, що у наступному може призвести до ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Разом з тим суд розяснює представнику відповідача, що за його заявою суд, у наступному, може змінити або скасувати захід забезпечення позову, у випадку, коли дійде до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 151 153, 208-210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На предявлення ухвали до виконання уповноважити ОСОБА_1 або її представника.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Прохоров П. А.