Справа № 199/7093/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

22 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Герасименко В.А.

За участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 16 вересня 2015 року було відкрите провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики у загальному розмірі 10559904,57 грн.

Позивачем ОСОБА_3 через представника ОСОБА_1 разом із позовною заявою до суду була подана заява про забезпечення позову, за якою позивач просить з метою забезпечення позову накласти арешт на належні відповідачу на праві власності: квартиру АДРЕСА_1 площею 208 кв.м., на паркувальне місце, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Комсомольська та на квартиру АДРЕСА_2, площею 44,9 кв.м. Заява про накладення арешту обґрунтовується тим, що враховуючи значний розмір ціни позову, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки є велика ймовірність продажу, передання в заставу та вчинення інших можливих юридичних дій з цим майном, спрямованих на його відчуження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі вимоги за заявою та фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти задоволення заяви, оскільки відповідач ОСОБА_4 не є власником зазначеного позивачем майна, на яке той просить накласти арешт.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. За п. 7 цієї ж постанови, ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Суд враховує з того, що за наданими позивачем ОСОБА_5 довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_4 станом на 16 вересня 2015 року був власником квартири АДРЕСА_3 (на теперішній час - вул. Старокозацька) в м. Дніпропетровську площею 208 кв.м. та квартири АДРЕСА_4 (на теперішній час пр. ОСОБА_6) в м. Дніпропетровську, площею 44,9 кв.м.

В той же час, представником відповідача надані Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за якими зареєстрованими власниками зазначених квартир станом на 22 квітня 2016 року є Ель-Аржа ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно.

Відомості щодо наявності зареєстрованого за ОСОБА_4 права власності на паркувальне місце, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Комсомольська в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 не є власником майна, накласти арешту на яке просить позивач, заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити в повному обсязі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

22.04.2016