Справа № 161/834/16-ц
Провадження № 2/161/1257/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника 3-ї особи Шульгана Ф.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ опіки та піклування служби у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 30 липня 2010 року з ОСОБА_2 вона уклала шлюб. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.06.2014 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано. З моменту розлучення неповнолітній син залишився разом з позивачем. Протягом трьох років відповідач взагалі не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не бере ніякої участі в його розвитку, не провідує дитину вдома. Доказами даної обставини є покази свідків (сусідів): ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Починаючи з 17 вересня 2014 року, за рішенням Луцького міськрайонного суду від 27.10.2014 року відповідач повинен сплачувати щомісяця аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 850,00 гривень. В серпні 2015 року Відповідачем було перераховано лише 300,00 гривень, що підтверджується довідкою відділу виконавчої служби. Згідно вищевказаної довідки, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів Відповідача станом на 1 листопада 2015 року становить 11 118 гривень. Відповідач є злісним неплатником, і взагалі не цікавиться за які кошти виховується дитина, не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, її виховання та утримання, не проявляє зацікавленості в подальшій долі сина. Дитина не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Син відвідує дошкільний навчальний заклад № 5 м. Луцька, куди щомісяця позивач здійснює оплату, що підтверджується довідкою за вихідним № 104 від 16.11.15 року, займається в гуртках різного спрямування. Ці заняття необхідні дитині, він відвідує всі заняття із великим задоволенням. Для розвитку дитини позивачем прикладаються всі зусилля та можливості. Просить суд позбавити ОСОБА_2, 1981 року народження, уродженця і жителя м. Луцька Волинської області, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луцьку Волинської області та стягнути судові витрати.

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала з підстав, у ньому викладених. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав та пояснив суду, що позивач по справі та його колишня дружина постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Постійно телефонує, щоб поспілкуватися з дитиною, однак позивачка в категоричній формі не хоче піднімати слухавку і вирішити питання щодо спілкування та виховання дитини. Коли позивачка звернулася до нього надати дозвіл для виїзду дитини за кордон, то він в категоричній формі відмовив, а тому вона звернулася до суду щоб позбавити його батьківських прав. Він бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав, що заявлений позов підлягає до задоволення. Підтримав доводи позивачки та просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справ, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

В даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

При цьому, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позивач при зверненні до суду з вказаним позовом до позовної заяви взагалі не долучив доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Також суду не доведено і не надано відповідних доказів на підтвердження твердження в чому полягає саме винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування. Також орган опіки та піклування не дослідив соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача.

При цьому, позивачем взагалі не надано суду безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою.

Відповідно до ч.3 ст. 253 ЦПК України до висновку органу опіки та піклування мають бути додані:

1) акт обстеження умов життя заявника, складений за місцем його проживання;

2) свідоцтво про народження дитини;

3) медичний висновок про стан здоров'я дитини, про її фізичний і розумовий розвиток;

4) у випадках, встановлених законом, згода батьків, опікуна, піклувальника дитини, закладу охорони здоров'я або навчального закладу, а також самої дитини на усиновлення.

Суд у разі необхідності може вимагати подання інших документів.

Також судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року посадовими особами служби у справах дітей Луцької міської ради складено висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 26).При цьому, вказаний висновок підписано начальником служби у справах дітей Луцької міської ради, а не керівником виконавчого органу Луцької міської ради. Крім того, в порушення вимог ст. 253 ЦПК України, до висновку взагалі не додано жодних документів.

А тому за таких обставин, висновок служби у справах дітей Луцької міської ради від 16 жовтня 2015 року не приймається судом до уваги.

Також не заслуговує на увагу суду твердження позивача, що відповідачем не сплачуються аліменти і у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів. Так як аліменти стягуються на утримання дитини, при цьому наявність заборгованості по аліментам є підставною для застосування санкцій визначених ст. 196 Сімейного кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачем на засадах змагальності сторін суду взагалі не надано доказів у відповідності до ст. 57 ЦПК України, що підтверджують про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4. А також те, що висновок служби у справах дітей Луцької міської ради від 16 жовтня 2015 року суперечить вимогам ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», оскільки підписаний начальником служби у справах дітей Луцької міської ради, а не керівником виконавчого органу Луцької міської ради. При цьому до висновку взагалі не додано жодних документів, які були підставою для винесення саме такого висновку. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»,ч.ч. 5, 6 ст. 19, ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 212 - 215, ч. 3 ст. 253 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа відділ опіки та піклування служби у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко

Рішення в повному об'ємі

складено 21 квітня 2016 року