1Справа № 335/2136/14-ц 2/335/908/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Апаллонової Ю.В.

при секретарі Кудряшовій Ю.І

представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до Приватного підприємства «Вікторія», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ:

03.03.2014 року (26.02.2016 року поштою) ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Вікторія», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ПП «Вікторія» був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 85000,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 15.06.2007 року по 14.06.2018 року. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується поруками відповідно до укладених договорів поруки № 00/П-1 від 15.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, № 0/П від 15.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № НОМЕР_1 від 15.06.2007 року. Відповідальність поручителів настає у випадку невиконання боржником зобовязань за договором. Поручителі і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору.

Однак зобовязання не виконані у звязку з чим, станом на 06.02.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 137107,13 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 85106,77 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2583,72 грн., розмір нарахованих відсотків за кредитом 46576,60 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2840,05 грн.

У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк надіслав відповідачам претензії № 02.1-5999 від 05.11.2012 року, № 02.1-6000 від 05.11.2012 року та № 01.2-5997 від 05.11.2012 року. Вимоги листа станом на 17.02.2014 року позичальник не виконав, жодних домовленостей щодо зміни порядку виконання кредитного договору досягнуто не було.

У звязку з вищевикладеним просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ПП «Вікторія» на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 137107,13 грн. та стягнути пропорційно з відповідачів судовий збір у розмірі 1371,07 грн.

Ухвалою суду від 18.04.2016 року провадження у справі в частині вимог до ПП «Вікторія» закрито.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі на підставах зазначених у позові.

У судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечуючи, що підстав для стягнення заборгованості з поручителів немає, оскільки порука відповідачів припинилася, оскільки позичальнику ПП "Вікторія" було вручено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.09.2010 р., згідно з якої. ПАТ "ОСОБА_5 вимагає боржника достроково виконати зобов'язання за кредитним договором.

23.05.2011 р. Кредитором ПАТ "Укрсиббанк" було пред'явлено до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором. При цьому в позовній заяві банком було зазначено про те, що строк повернення кредиту настав 26.10.2010 р.

В матеріалах справи знаходяться вимоги про дострокове повернення боргу віл 05.11.2012 р., направлені на адресу позичальника та поручителів. Всі вищезазначені вимоги позичальником виконані не були. Таким чином, відповідно до першої вимоги, від 15.09.2010 р., строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав 26.10.2010 р.

Оскільки позовну заяву до поручителів було подано лише в 03.03.2014 року порука відповідачів припинилася.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 11.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ПП «Вікторія» був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 85000,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 15.06.2007 року по 14.06.2018 року.(а.с.8-19 ).

22 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПП «Вікторія» укладено додаткову угоду до кредитного договору № 0 від 15.06.2007 року щодо збільшення обсягу кредитування та зміни графіку погашення заборгованості (а.с.20-22).

10 грудня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПП «Вікторія» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 0 від 15.06.2007 року відповідно до якої викладено Додаток №1 до договору у новій редакції. (а.с.23-27).

22 грудня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПП «Вікторія» укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору № 0 від 15.06.2007 року відповідно до якої викладено Додаток №1 до договору у новій редакції. (а.с.28-31).

07 серпня 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПП «Вікторія» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 0 від 15.06.2007 року відповідно до якої викладено Додаток №1 до договору у новій редакції. (а.с.32-35).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить права вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідач зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графік погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору.

Відповідно до п.п.1.3.3, 1.3.3, 1.3.5, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України.

Відповідно до п. 5.4 кредитного договору у випадку непогашення кредиту та/або процентів у терміни, передбачені договором, банк, відповідно до вимог чинного законодавства, має право видати наказ про примусову оплату боргу за договором.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані у звязку з чим, станом на 06.02.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 137107,13 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 85106,77 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2583,72 грн., розмір нарахованих відсотків за кредитом 46576,60 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2840,05 грн. У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк надіслав відповідачам претензії № 02.1-5999 від 05.11.2012 року, № 02.1-6000 від 05.11.2012 року та № 01.2-5997 від 05.11.2012 року. Вимоги листа станом на 17.02.2014 року позичальник не виконав, жодних домовленостей щодо зміни порядку виконання кредитного договору досягнуто не було.

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується поруками відповідно до укладених договорів поруки № 00/П-1 від 15.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, № 0/П від 15.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № НОМЕР_1 від 15.06.2007 року. (а.с.36,37,40,41)

Відповідно до п. 1.4 вказаних договорів поруки, Поручитель та Боржник (Відповідачі) відповідають як солідарні боржники, а це означає, що Кредитор (ОСОБА_5) може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до всіх одночасно.

22 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору Поруки від 15.06.2007 року .(а.с. 38).

07 серпня 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору Поруки від 15.06.2007 року .(а.с. 39).

22 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору Поруки від 15.06.2007 року .(а.с.43).

07 серпня 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору Поруки від 15.06.2007 року .(а.с. 42).

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (чч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За змістом зазначених норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, разом з тим є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

За змістом статей 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право й кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Ужитий законодавцем у частині першій статті 559 ЦК України термін "порука" використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Згідно умов кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту є 14.06.2018 р.

В той же час, згідно умов кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту є 14.06.2018 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підстав додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 1" цього договору, на підставі будь-якого з п.п. 2.2, 2.4, 5.3, 5.5., 5.6., 5.9., 5.10, 5.11, 7.4 Договору

Пунктом 11.1 розділу 11 Договору зазначається, що відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема ст.ст. 625, 611 ЦК України, сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з пп. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 цього Договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами. Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2 цього Договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з дати отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку Позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит встановлений Банком заново термін в повному обсязі.

В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги Позичальнику.

Позичальнику ПП "Вікторія" було вручено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.09.2010 р., згідно з якої. ПАТ "ОСОБА_5 вимагає боржника достроково виконати зобов'язання за кредитним договором (30 днів).(а.с. 100)

10.06.2011 р. Кредитором ПАТ "Укрсиббанк" було пред'явлено до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором, яка ухвалою від 10.06.2011 року повернута заявникові.

Більш того, в матеріалах справи знаходяться вимоги про дострокове повернення боргу від 05.11.2012 р., направлені на адресу позичальника та поручителів вже ПАТ «Дельта Банк». (а.с.45-51).

При цьому сам позивач у даній позовній заяві зазначає: «у звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк надіслав відповідачам претензії № 02.1-5999 від 05.11.2012 року, № 02.1-6000 від 05.11.2012 року та № 01.2-5997 від 05.11.2012 року. Вимоги листа станом на 17.02.2014 року позичальник не виконав, жодних домовленостей щодо зміни порядку виконання кредитного договору досягнуто не було.»

Таким чином, з огляду на преклюзивний характер строку поруки, відповідно до першої вимоги направленої на адресу Позичальника ПП «Вікторія» від 15.09.2010 р., строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав 15.10.2010 року(тридцять днів).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог и до поручителя.

При застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України суд ураховує таке.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття пред'явлення вимоги та пред'явлення позову, як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Умовами договорів поруки конкретного строку дії договору поруки передбачено не було.

Таким чином, строк дії договору поруки з зазначенням конкретної дати, сторонами погоджений не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251. 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судова практика Верховного Суду України в період з 17.09.2014 року свідчить, що порука безумовно припиняється в разі реалізації кредитором права на дострокове повернення кредиту шляхом направлення відповідної вимоги, та пропуску шестимісячного строку на подання позову до поручителя (постанови ВС України №6-1 Обцс 14, 6-75цс14, 6-190цс14, 6- 616цс15, 6-1085ц15, 6-933цс15, 6-213цс15, 6-352цс15, 6-263цс15, 6-2056цс15, 6-436цс15, 6- 2017ц15, 6-1599цс15, 6-18цс16, 6-2875цс15, 6-1301цс15. №6-190цс14 від 21.01.2015 р. №6-3831 1св14 від 03.12.2014 р. №6-170цс14 від 17.09.2014 року).

Отже, кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до Пункту 11.1 розділу 11 Кредитного договору, шляхом направлення відповідних вимог на адресу позичальника від 15.09.2010 р., а саме з 15 жовтня 2010 року (тридцять календарних днів), про що свідчить вимога від 15.09.2010 року, не пред'явив вимоги до поручителя.

Останній день подання позову до поручителів сплив 15 квітня 2011 р.

Варто зазначити, що направлення вимог ПАТ «Дельта Банк» 05.11.2012 року на адресу поручителів, враховуючи строк існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, не є підставою для стягнення заборгованості з поручителів.

Тим паче, з 05.11.2012 року (05.12.2012р (30 к.д) по 26.02.2014 року (дата звернення до суду із позовом) пройшло 14 місяців (ч. 4 ст.559 ЦК України).

Отже, підсумовуючи вищенаведене, оскільки позовну заяву до поручителів було подано до суду лише 26.02.2014 року (поштою) (03.03.2014 р. позов надійшов до суду) (а.с.2), більше аніж через три роки після того, як кредитор у межах своїх прав передбачених кредитною угодою в односторонньому порядку змінив строк її виконання встановивши нову дату 15.10.2010 року, кредитор в межах шестимісячного строку від нової дати виконання кредитної угоди не заявив свої вимоги до поручителів, у звязку із чим, суд приходить до висновку, що порука ОСОБА_3, ОСОБА_4 перед кредитором за договорами поруки № 00/П-1 від 15.06.2007 року, № 0/П від 15.06.2007 року припинилася, згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, а відтак, підстав для покладення на поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідальності за невиконання умов договору позичальником ПП «Вікторія» суд не вбачає, а тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості з поручителів слід відмовити.

Враховуючи ті обставини, що у позові відмовлено, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України на їх користь стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю.В.Апаллонова