АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2957/16-ц 22-ц/774/2253/К/16
Справа № 215/2957/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2253/К/16 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія № 26 (3) Доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2

представника відповідача ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - Доценко Тетяни Юріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «Північний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працюючи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці з 04.05.1978 року по 29.03.2004 року, її чоловік ОСОБА_5 отримав професійне захворювання та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання № 002 від 05.04.1994 року причиною виникнення профзахворювання у ОСОБА_5 було визнано його роботу протягом 17 років в умовах впливу на організм вібрації загальної та локальної.

Згідно з довідкою КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 26.01.2007 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з встановленим йому за життя професійним захворюванням.

Вважає, що смертю її чоловіка від отриманого ним професійного захворювання, їй спричинено моральну шкоду, а тому просила стягнути на її користь з ПрАТ «Північний ГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди - 220000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка ОСОБА_5, померлого від професійного захворювання 30.04.2006 року - 20000,00 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про зміну рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди, з урахуванням принципів справедливості, розумності та співмірності.

Представник позивача вважає, що при визначені розміру моральної шкоди, суд не керувався принципами розумності та справедливості, а також не врахував вину відповідача у виникненні у чоловіка позивача професійного захворювання, тривалість праці померлого в умовах шкідливих факторів, тривалість спільного проживання позивача разом з чоловіком, незворотність негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку зі смертю її чоловіка.

На думку представника позивача, визначений судом розмір моральної шкоди є заниженим у порівнянні з іншими судовими справами, предметом яких є відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» просить апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 08 січня 1975 року (а.с. 7).

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05 квітня 1994 року, ОСОБА_5 працював на підприємстві відповідачав умовах впливу шкідливих факторів протягом 17 років, мав професійне захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба та двосторонній похлеорний неврит. Причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_5 було визнано його багаторічну роботу в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача в умовах перевищення допустимих параметрів значення локальної вібрації (а.с. 4).

30 квітня 2006 року ОСОБА_5 помер (а.с. 3).

Як вбачається з довідки КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» серії ДНА-03 № 000106 від 26.01.2007 року, встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням (а.с. 5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має на передбачене ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України право для відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю чоловіка внаслідок отриманого ним професійного захворювання на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується повністю з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Встановлення професійного захворювання ОСОБА_5 відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05 квітня 1994 року, є підставою для відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я фізичній особі. Однак, позивач ОСОБА_1 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної членам сім'ї смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім'ї.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - дружині померлого, оскільки у зв'язку зі смертю чоловіка позивача від профзахворювання, вона переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, для поновлення якого їй необхідні додаткові зусилля.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача щодо його незгоди з зазначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди та посиланням на те, що суд не керувався принципами розумності та справедливості.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції численних рішень судів по цивільних справа відповідної категорії, є безпідставними, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню лише обставини, встановлені судовим рішення у цивільних справах, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер і ступень моральних страждань позивача - дружини ОСОБА_5, померлого від отриманого ним професійного захворювання, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає за необхідне змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь позивача з 20000 грн. до 50000 грн. В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргупредставника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного м. Кривого Рогу від 19 жовтня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1, збільшивши цей розмір з 20000 грн. до 50000 (п'ятдесяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

Л.В. Зубакова