Справа № 363/218/16-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/3414/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 33 10.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства « Страхова компанія « Скайд» про стягнення страхового відшкодування та шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У січні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15. жовтня 2014 року об 11 годині 30 хвилин по вул. Павленка в м. Ірпінь, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «CHEVROLET EPICA», д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись заднім ходом не впевнився , що це буде безпечно внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «LEXUS RX 350», д.н.з. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від

06. листопада 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 гривень

. Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання ДТП була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Скайд».

Позивач 24 липня 2015 року подав до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» усі документи, що передбачені ст. 35 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача було проведено СТО « Автохата».. Позивач вказує, що відповідно до акту виконаних робіт

№ И-00000737 від 16. червня .2015 року вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу становить 33 188 грн.

. ПАТ «Страхова компанія «Скайд» 07 вересня 2015 року здійснила страхову виплату позивачу у розмірі 3 871, 01 грн. незважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу згідно акту виконаних робіт № И-00000737 від 16.червня 2015 року становить 33 188 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до умов Полісу, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., а франшиза дорівнює нулю.

Позивач вважає , що ПАТ «Страхова компанія «Скайд» зобов'язана йому здійснити виплату страхового відшкодування в межах 50 000 грн., в той час як безпосередній завдавач шкоди зобов'язаний відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страхової виплати, а тому, враховуючи, що на сьогоднішній день із 33 188 грн. матеріального збитку йому сплачено ПАТ «Страхова компанія «Скайд» лише 3 871, 01 грн., тому різниця 29 316, 99 грн. матеріального збитку підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд».

Позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на його користь майнову шкоду у розмірі 29 316, 99 грн. та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду , ухвалити нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі зазначає, що суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, зокрема зазначає, що суд не взяв до уваги положення вимог ст.. 29 ,36 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, 15. жовтня 2014 року об 11 годині 30 хвилин по вул. Павленка в м. Ірпінь, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «CHEVROLET EPICA», д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись заднім ходом не впевнився , що це буде безпечно внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «LEXUS RX 350», д.н.з. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від

06. листопада 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 гривень ( а.с. 6)

Відповідно до страхового поліса № АІ 2954586 цивільна відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПАТ «СК «Скайд» (а.с. 8, 39).

Відповідно до акту виконаних робіт № И-00000737 від 16 червня .2015 року проведеного СТО «Автохата» СПД ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, належного позивачу становить 33 188 гривень. (а.с.11-16).

Згідно звіту № 1455 від 27 жовтня 2014 року про визначення вартості матеріального збитку - матеріальний збиток заподіяний власнику транспортного засобу «LEXUS RX 350», д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, складає 4 645, 21 грн. (а.с. 40-66).

ОСОБА_2 24 липня 2015 року подав до ПАТ «СК «Скайд» заяву про відшкодування матеріального збитку (а.с. 67).

ПАТ «СК «Скайд» 07 вересня 2015 року було складено страховий акт

№ 901/14, згідно якого подія, яка сталася 15 жовтня 2014 року з автомобілем «LEXUS RX 350», д.н.з. НОМЕР_3 була визнана страховою.

Сума страхового відшкодування у розмірі 3 871, 01 грн. була перерахована ПАТ «СК «Скайд» 07 вересня 2015 року на картковий рахунок ОСОБА_2 в повному обсязі (а.с. 69-70).

Сума страхового відшкодування позивачу у розмірі 3 871, 01 грн. була визначена, виходячі із наступного: сума матеріального збитку - 4 645, 21 грн.; сума ПДВ - 774, 20 грн., звідки залишається сума у розмірі 3 871, 01 грн. з відрахуванням суми ПДВ (а.с. 68).

Судом першї інстнації встановлено, що відрахування суми ПДВ в даному випадку було здійснено на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ОСОБА_2 в заяві про відшкодування матеріального збитку зазначив реквізити особистого карткового рахунку, після чого не надав страховику документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту пошкодженого автомобіля (а.с. 67).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яке на відповідних правових підставах володіє транспортним засобом або іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого складає підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 вказаної статті ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, яка пов'язана з використанням, зберіганням та утриманням транспортних засобів та ін., що складає підвищену небезпеку для осіб, які здійснюють цю діяльність та інших осіб.

Стаття 1187 ч.2 ЦК України передбачає, що шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому Уповноваженим органом, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

На замовлення позивача , 16 червня 2015 року, СТО «Автохата» було проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача. Позивач вказує, що відповідно до акту виконаних робіт № И-00000737 від 16 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту його транспортного засобу становить 33 188 гривень.

Спірні правовідносини є деліктними, оскільки виникли із причинення шкоди та відповідно регулюються Главою 82 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної акбо юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавство при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01 березня 2013 року №4 суд при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого слід враховувати положення ст.1192 ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Законодавець визначає про відшкодування у деліктних правовідносинах саме матеріальної шкоди, а не вартості відновлюваного ремонту, оскільки ці поняття мають різний юридичний зміст.

Так, відновлюваний ремонт це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а матеріальні збитки це з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження транспортного засобу з урахуванням його фізичного зносу.

Як встановлено судом першої інстанції , відповідно до звіту №1455 від

27 жовтня 2014 року ,проведеного ПАТ "Страхова компанія "Скайд" вартість матеріального збитку, складає 4645, 21 грн., а з відрахуванням суми ПДВ складає 3871, 01 грн..

Розмір матеріальної шкоди, визначений позивачем становить 33 188 гривень, і складається з вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу, визначеного на підставі акту виконаних робіт №И-00000737 від 16 червня 2015 року, проведеного на замовлення позивача.

Суд першої інстанції , вирішуючи питання щодо належності доказу стосовно розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, вірно взяв до уваги і визнав належним і допустимим доказом, звіт проведений стразовою компанією відповідно до ст.22 Закону України "Про обов"язкове страхування власників наземних транспортних засобів" суб"єктом оцінювання, який має ліцензію Фонду державного майна України у відновідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема , довідки ДАЇ,,дефектної відомості , звіту страхової компанії щодо пошкоджень , отриманих автомобілем «LEXUS RX 350», д.н.з. НОМЕР_3 , характер і ступінь пошкоджень не вказують на необхідність проведення робіт по заміні дверей автомобіля . Позивач ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції не надав належних і допустимих доказів необхідності проведення саме таких робіт по відновленню автомобіля , а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними , і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог ,заявлених в суді першої інстанції, відповідно до

ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313 - 315, 317,319 ЦПК України , колегія суддів , -

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року - залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий

Судді