Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 325/2202/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Діденко Є.В.
Номер провадження 22-ц/778/1857/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

Суддів Спас О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року

у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області про встановлення факту народження дитини та зобовязання видати свідоцтво про народження,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з про встановлення факту народження дитини та зобовязання видати свідоцтво про народження, заінтересовані особи: Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області.

В обґрунтування заяви заявник зазначала, що 11 жовтня 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 17 квітня 2015 року у них народилась донька - ОСОБА_5. Заявник проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 і для отримання свідоцтва про народження дитини заявник звернулась до Відділення державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області і 22 квітня 2015 року отримала свідоцтво про народження дитини. Але зазначене свідоцтво не внесено до реєстру.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просила визнати факт народження дитини і зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у місті Маріуполі зареєструвати народження дитини.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки порушує її конституційні права громадян України, як її, так її дитини. Нею повторно отримані медичні документи на дитину, які відповідно до норм чинного законодавства України просить залучити до матеріалів справи. Також зазначає, що до паспорту її чоловіка ОСОБА_4 записана донька ОСОБА_5

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву.

Сторони у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ними надані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Передбачене законом право на участь у судовому засіданні сторони не використали. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, з урахуванням вимог ч.4 ст. 303 ЦПК України, якою передбачено, що, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що доказів народження дитини на тимчасово окупованій території України заявником не надано, а надане нею свідоцтво про народження дитини, що видане органом державної влади, який не здійснює своїх повноважень, тому є нелегітимним і не може братися судом до уваги в якості доказу.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - «Павлова») укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 341765 від 11.10.2013 року.

Заявником надано копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яке видано 22 квітня 2015 року на непідконтрольній українській владі території відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області.

Для реєстрації народження дитини на підконтрольній території, заявник зверталась до Жовтневого відділу ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, яке листом від 30.12.2015 року № 203/4.2-06-116 відмовило заявниці в реєстрації народження на підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв'язку з тим, що заявником були надані документи, видані на тимчасово окупованій території України, які є недійсними і не створюють правових наслідків.

Судова колегія вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є громадянкою ОСОБА_6 (а.с.4-5). Із наданих нею до суду документів не вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована на території України, зокрема в м. Новоазовськ Донецької області, який є тимчасово окупованою територію України.

Із наданих до апеляційної скарги доказів, зокрема, виписного епікризу та медичного свідоцтва про народження дитини вбачається, що дитина народилася в м. Таганрог Ростовської області Російської Федерації (а.с.46-47).

Батько дитини є громадянином України та зареєстрований на тимчасово окупованій території України - м. Новоазовськ Донецької області, вул. Комунарів, 19-а (а.с.48-49).

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

З метою одержання свідоцтва про народження дитини заявник звернулась до Відділення державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області та 22 квітня 2015 року отримала свідоцтво про народження дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Для реєстрації народження дитини на території України, заявник ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого відділу ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.

Проте, відповідно до висновку Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області від 30.12.2015 року заявниці було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження дитини та лікарського свідоцтва закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно (а.с.16).

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о ( гі 151-06 ), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Законом України № 990-У111 від 04.02.2016 року Цивільний Кодекс України доповнено статтею 257-1, відповідно до ч. 1 якої визначено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Закон набрав чинності з 24.02.2016 року.

Метою встановлення факту народження дитини є необхідність її реєстрації та отримання свідоцтва про народження українського зразка.

Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена статтею 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Частина 3 ст. 257-1 ЦПК України передбачає, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Однак, із наданих апелянтом доказів, вбачається, що 17 квітня 2015 року, ОСОБА_3, яка є громадянко ОСОБА_6, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який є громадянином України, в пологовому будинку в м. Таганрог Ростовської області Російської Федерації, народила дитину доньку, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження дитини (а.с.47).

Таким чином, доказів того, що ОСОБА_3 народила дитину на тимчасово окупованій території України не надано, а тому відсутні підстави для встановлення факту народження малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України.

Підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 257-1 ЦПК України відсутні.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: