Справа № 344/6096/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1843/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

за участю: відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року представник ОСОБА_3 звернувся в суд з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивачки - ОСОБА_6, після якого залишилось спадкове майно в м. Івано-Франківську, а саме 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 632 кв.м. Оскільки у встановлений строк звернутись до нотаріуса про прийняття спадщини позивачка не мала змоги, оскільки про факт смерті батька та відповідно про відкриття спадкової справи до 25.03.2016 року їй не було відомо, просила визначити додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.07.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, вважаючи його неправильним, ухваленим при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Вказує, що відсутність у позивачки інформації про факт смерті спадкодавця у розумінні ст.1272 ЦК України обумовлюють наявність у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 25.03.2016 року непереборних об'єктивних істотних обставин, що унеможливлюють спадкоємця прийняти спадщину у строк визначений законом. Адже абсолютно неможливо скористатись строком, якщо невідомо про обставину, яка зумовлює початок його перебігу. Крім того, відповідач ОСОБА_4 заявила про те, що позовні вимоги і обставини, на які посилається позивачка повністю визнає, а відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечував, однак у позасудовому порядку вирішити відмовився. За таких обставин, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апелянт та його представник в судове засідання не прибули хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. Інших доказів ніж ті, що є у справі, суду не надали. Тому апеляційну скаргу слід розглянути у їхній відсутності.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вимоги щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини необгрунтовані належними підставами.

Встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Івано-Франківську, після чого відкрилась спадщина на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 632 кв.м. Спадкоємцями першої черги за померлим є відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_3 Згідно роз'яснень приватного нотаріуса Павлінського В.Д. від 28.04.2016 року позивачці повідомлено про пропуск строку для прийняття спадщини та відмовлено у реєстрації заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Як на поважну причину вчасного неподання заяви про прийняття спадщини стороною позивача вказано те, що ОСОБА_3 не знала про смерть батька, оскільки проживала в іншому місті та з членами сім'ї не спілкується.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року (справа 6-1486цс15).

В зв'язку з цим слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, викладені у скарзі доводи представника ОСОБА_3 про залишення судом без уваги обставин незаконності вказаного рішення суду правильність висновків суду не спростовують, фактично зводяться до повторного їх обґрунтування і одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта

Р.Й. Матківський