Справа № 569/643/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Національного університету водного господарства та природокористування про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за втрату частини грошових доходів, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду з позовом, який в подальшому було уточнено 10.03.2016р., 28.03.2016 р. до Національного університету водного господарства та природокористування про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за втрату частини грошових доходів, стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2013 року по справі № 569/15371/13-ц його поновлено на посаді заступника начальника юридичного відділу Національного університету водного господарства та природокористування. На виконання рішення суду наказом ректора Національного університету водного господарства та природокористування К№696 від 30.10.2014 року був поновлений на посаді. Наказом Відповідача по особовому складу К№720 від 07.11.2014 року його було звільнено з посади заступника начальника юридичного відділу 07 листопада 2014 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Оскільки в день звільнення з ним не розрахувалися, то звернувся до суду за рішенням якого від 23.02.2015 року з національного університету водного господарства та природокористування на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 26153,55 грн. та моральну шкоду 500 грн., яке набрало законної сили та було звернуте до виконання. Рішення суду було виконане примусово відділом ДВС 12 січня 2016 року, на його рахунок були зараховані кошти в сумі 26653,55 грн. в тому числі : 26153,55 грн. - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, 500 грн. моральної шкоди.

Середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 45 634,28 грн. з розрахунку 105,88 грн. середньоденна заробітна плата х 431 день (07.11.2014-12.01.2016).

Крім того, просив стягнути з Відповідача компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушеннями термінів їх виплати в сумі 12451 грн. 71 коп., компенсацію середньомісячного заробітку за затримку в проведенні остаточного розрахунку в сумі 3311 грн. 08 коп.

Вважає, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода у розмірі 5000 грн. 00 коп. , яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків, та вимагала від нього додаткових зусиль для організації життя. Понесені судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в межах доводів позовної заяви та просив задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнав. Вважає вимоги необґрунтованими та безпідставними. Рішенням Рівненського міського суду було частково задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, яке було виконане через відділ ДВС, шляхом перерахування коштів позивачу 14.12.2015р. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази і їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2013 року по справі № 569/15371/13-ц ОСОБА_3 поновлено на посаді заступника начальника юридичного відділу Національного університету водного господарства та природокористування. На виконання рішення суду наказом ректора Національного університету водного господарства та природокористування К№696 від 30.10.2014 року поновлений на посаді, наказом по особовому складу К№720 від 07.11.2014 року ОСОБА_3 було звільнено з посади заступника начальника юридичного відділу 07 листопада 2014 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

В день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, тому за рішенням суду від 23.02.2015 року з національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_4 стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 26153,55 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн. Рішення суду було виконане примусово відділом ДВС 12 січня 2016 року , в ході якого на рахунок Позивача були зараховані кошти в сумі 26653,55 грн. в тому числі : 26153,55 грн. - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, 500 грн. моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахуванні сум, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно з ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що Постановою державного виконавця від 02.12.2015р. було відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення Рівненського міського суду від 26.11.2015р. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та моральної шкоди.

Платіжним дорученням № 1413 від 14.12.2015р. підтверджується, що на примусове виконання рішення суду на імя ОСОБА_3 було перераховано відповідачем 26153,55 грн. заборгованості з заробітної плати та 500.00 грн. моральної шкоди. Таким чином датою виконання рішення суду суд вважає 14.12.2015р. перерахування зазначених коштів позивачу не в цей же день виникло з причин не залежних від відповідача.

Довідкою від 11.03.2016р. № 165, виданої Національним університетом водного господарства та природокористування , середня заробітна плата ОСОБА_3 становила 2223, 60 грн. . Середньоденна заробітна плата становить 99 грн. з розрахунку 2223,60 грн. х 2 місяці : 45 робочих дні (вересень-жовтень) = 99,00 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що достовірними доказами підтверджується, що остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати при звільненні з ОСОБА_5 було проведено 14.12.2015р., тому у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки його виплати з наступного дня визначеного за рішенням суду по день остаточного розрахунку, тобто з 08.11.2014 р. по 14.12.2015р. , що становить 285 робочих днів з розрахунку: листопад -15; грудень -23; січень -20; лютий-20; березень 22; квітень 22; травень 20; червень 22; липень 23 ; серпень 21, вересень 23; жовтень - 22;листопад 21, грудень 11 всього 285 робочих днів.

За таких обставин, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 28 215,00 грн, а тому позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає до задоволення частково.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника та уповноваженого ним органу (особи).

Сума компенсації обчислюється як добуток своєчасно невиплаченої заробітної плати за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Для визначення суми і компенсації індекс споживчих цін обчислюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, які публікуються Держстатом України, за період невиплати заробітної плати. Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується заробітна плата, до розрахунку не включається.

Розмір належної позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням виплати заробітної плати, який розрахований відповідно до Порядку проведення коменсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, становить12451,71 грн.

Окрім цього, згідно проведеного розрахунку компенсації середньомісячного заробітку за затримку в проведенні остаточного розрахунку додатково підлягає стягненню компенсація за кожен місяць середньомісячного заробітку з грудня 2014 року по листопад 2015 року в сумі 3311 грн. 08 грн..

А всього підлягає до стягнення 43 977 грн. 79 коп. з розрахунку 28 215,00 грн. + 12 451,71 грн.+ 3311,08 грн.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом беззаперечно встановлено, що мало місце неправомірне порушення права позивача на своєчасне отримання коштів при звільненні, виплата яких відбулася за рішенням суду в звязку з чим позивач поніс моральні страждання, переживання.

Виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 250 грн., що на думку суду буде відповідати тому характеру, обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач неправомірними діями відповідача.

Судові витрати у відповідності ст.88 ЦПК України: судовий збір в сумі 275 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, так як позов про стягнення моральної шкоди задоволений частково, та 1378 грн. на користь держави України.

На підставі викладеного ст. ст. 116, 117, 232 КЗпП України , Постанови Кабміну від 08.02.1995р. № 100, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3, задовольнити частково.

Стягнути з Національного університету водного господарства та природокористування, Код , на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за втрату частини грошових доходів в сумі 43 977(сорок три тисячі девятсот сімдесят сім) грн. 79 коп., моральну шкоду в сумі 250 (двісті пятдесят) грн., та 275 (двісті сімдесят пять) грн.60 коп. судових витрат.

Стягнути з Національного університету водного господарства та природокористування , Код , судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. в прибуток державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас