Справа № 502/3014/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за заявою

ОСОБА_1

заінтересовані особа

Відділ Держгеокадастру у Кілійському районі

про

встановлення факту належності правовстановлюючого документу

ВСТАВОВИВ:

ОСОБА_1 30.12.2015 року звернулась до Кілійського районного суду з заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 075416, виданого 10.02.2003 року Кілійською районною державною адміністрацією.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 в заяві зазначила, що 10.02.2003 року вона отримала акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 075416. Однак при зверненні 02.12.2015 року до відділу Держкомзему в Кілійському районі було виявлено, що в зазначеному акті допущено помилку, а саме по батькові власника замість «Деонисіївна» в державному акті зазначено «Денисівна». В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області для виправлення помилки в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 075416. Однак їй було відмовлено, а також запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заявник, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, однак в поданій заяві вона вказала, що просить справу розглянути за її відсутності.

Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

З державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 075416, виданого 10.02.2003 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області № 691 від 17.12.2002 року, вбачається, що «Соловйовій Катерині Денисівні» передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,17 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З акту передачі та прийому земельної частки (паю) в натурі від 27.12.2002 року вбачається, що ОСОБА_2 передано земельну частку в натурі із земель колективної власності КСП «Південне» на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 17.12.2002 року № 691.

Згідно паспорту серії КМ № 197865, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 06.12.2003 року, прізвище, імя, по батькові, дата народження заявниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, судом встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 075416, виданого 10.02.2003 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області № 691 від 17.12.2002 року, було допущено помилку в написанні по батькові власника, а саме: замість «Деонисіївні» вказано неправильно «Денисівні».

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

З інформаційного листа Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області від 22.12.2015 року № С-42/0-47/19-15 вбачається, що заявниця ОСОБА_1 зверталась до Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області з питанням про виправлення помилки в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 075416, однак їй було відмовлено в внесенні виправлень в зазначений акт.

У звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав.

Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Оскільки заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що право власника землі підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи не те, що заявниця дійсно позбавлений змоги в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном через неправильність запису у правовстановлюючому документі, а також на відсутність можливості в позасудовому порядку внести виправлення до правовстановлюючого документу, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 075416, виданого 10.02.2003 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області № 691 від 17.12.2002 року на імя «Соловйової Катерини Денисівни».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3