Справа № 135/1004/16-ц
Провадження № 2-о/135/22/16
РІШЕННЯ

іменем України

27.04.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участі секретаря Когаль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ладижин Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Ладижинська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про втановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій просив встановити факт про те, що свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 24 березня 1994 року на імя ОСОБА_3, належить його покійній дружині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

На обґрунтування своєї заяви повідомив, що 29.01. 2016 року померла його дружина ОСОБА_4, шлюб з якою був зареєстрований відділом РАГС м. Ладижин 01.05.1964р.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку№ 113 по вулиці Будівельників у м. Ладижин Вінницької області.

У свідоцтві про право на спадщину, що видане на імя його покійної дружини, допущена помилка, що перешкоджає йому у прийнятті спадщини.

Встановлення факту належності ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Другої тростянецької ДНК ОСОБА_2 24.03.1994 р., необхідно заявнику для оформлення спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3Г.у нотаріальній конторі.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримав повністю, заяву просив задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.

Заінтересована особа - Ладижинська міська рада Вінницької області, у судове засідання не з'явилася, 26.04.2016 року надіслала на адресу Ладижинського міського суду Вінницької області клопотання, у якому повідомила про те, що не заперечує проти задоволення вимог заявника і просить дану справу розглядати за відсутності її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав.

Дані правовідносини регулюються ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У судовому засіданні встановлено, що 24.03.1994 року державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2. було видано свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_3, яке належить покійній дружині заявника ОСОБА_4. Отже, у свідоцтві про право на спадщину допущена помилка, що перешкоджає ОСОБА_1 у прийнятті ним спадщини.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів.

Із копії паспорта громадянина України серії АВ4711255, виданого 14.08.2002 року Ладижинським МВ УМВС України у Вінницькій області, картки фізичної особи платника податків, виданої 09.12.2003року Тростянецькою ОДПІ Вінницької області, свідоцтва про смерть серії І АМ № 341331, виданого 02.02.2016 року ВДРАЦС по м. Ладижину Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області видно, що ці документи видано на імя «Кучерук Лідії Григорівни».

Із свідоцтва про народження від 08.03.1941 року, вианого Тростянецьким Райбюро ЗАГС видно, що воно видано імя «Пазюрич Лідії Григорівни».

Із свідоцтва про одруження серії ІІІ УР № 520181 від 01.05.1964 року видно, що шлюб зареєстровано між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «Кучерук».

Із свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Другої тростянецької ДНК ОСОБА_2 24.03.1994 року видно, що воно видано на імя «Кучерук Лідії Георгіївни».

Ці докази зібрані судом із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Встановлення факту, про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявник не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3. 234. 256-258 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_7 Кузьмича задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 24.03.1994 року на імя ОСОБА_3, належить покійній дружині ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка померла 02.02.2016року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: