АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4047/16 Головуючий 1 інстанції Бабкова Т.В.
Справа № 645/7220/15-ц Доповідач: Коровін С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коровіна С.Г

суддів Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.

при секретарі Муц Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у приміщенні суду апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі» на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві», за участі третьої особи Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_2, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобовязання укласти трудовий договір у формі контракту, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві», за участі третьої особи Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_2, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобовязання укласти трудовий договір у формі контракту , остаточна редакція якого викладена була в уточненій позовній заяві від 05.10.2015р. На обґрунтування позову посилався на наступне. На підставі наказу Міністру аграрної політики та продовольства України №142-п від 01.08.2013р. ОСОБА_3 позивача було призначено на посаду директора державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» ( далі по тексту ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві») із наступним укладанням контракту. Наказом Міністру аграрної політики та продовольства України ОСОБА_2 №162-п від 27.07.2015р. позивача було звільнено із займаної посади з підстав п.1 ст.40 КЗпП України. Своє звільнення позивач вважав незаконним. Зазначав, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 19.03.1993р. для керівників державних підприємств контракт є обовязковою формою трудового договору. Однак під час перебування позивача на посаді пропозицій щодо укладення контракту з боку роботодавця не надходило, причини не укладання контракту йому не пояснювали, так само як і не висували претензій та зауважень щодо якості роботи позивача на посаді керівника. Включно до дня звільнення ніяких повідомлень про реорганізацію, ліквідацію, банкрутство або перепрофілювання підприємства і наступне звільнення позивача не повідомляли, альтернативного варіанту робочого місця не пропонували. Крім того, його не було ознайомлено із службовими записками, які відповідно до наказу №162-п від 27.07.2015р. стали підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. За таких обставин, позивач вважає своє звільнення з підстав п.1 ст.40 КЗпП України незаконним, а тому просив скасувати наказ Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_2 №162-п від 27.07.2015р. про звільнення як незаконний та поновити його на роботі. Враховуючи, що починаючи з 27.07.2015р. позивач не працює, тобто перебуває у вимушеному прогулі, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» на його користь середній заробіток з 27.07.2015р. по день постановлення судового рішення. Крім того, ОСОБА_1 просив суд зобов»язати Міністра аграрної політики та продовольства України укласти з ним трудовий договір у формі контракту.

Заперечуючи проти позову Міністерство аграрної політики та продовольства України посилалися на те, що звільнення ОСОБА_1 з посади директору ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» відбулося з підстав п.1 ст.40 КЗпП України відповідно до наказу Міністру аграрної політики та продовольства України №163-п від 28.07.2015р. Підставою для видачі наказу про звільнення стали службові записки Департаменту з управління державною власністю від 28.07.2015р. та Департаменту роботи з персоналом від 22.06.2015р. Із змісту службової записки від 22.06.2015р. вбачалося, що було виявлено факти порушення в частині призначення керівників державних підприємств на посади без укладання контрактів, в тому числі в цьому переліку був зазначений і факт призначення на посаду позивача. В службовій записці від 28.07.2015р. зазначалося про необхідність дотримання вимог чинного законодавства при призначенні керівників державних підприємств на посади, про недопущення погіршення фінансово-господарського стану ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві», забезпечення ефективного використання та збереження коштів та майна цього підприємства, для чого зазначено про необхідність вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 З врахуванням положень пункту 6 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 19.03.1993р., позивача було звільнено за ч.1 ст.40 КЗпП України в звязку з відмовою органу управління майном укласти контракт з керівником підприємства. Оскільки позивач займав посаду директора підприємства, можливість переведення його на іншу рівнозначну вакантну посаду була відсутня. Крім того, зазначалося, що звільнення ОСОБА_1 було погоджено з Харківською обласною державною адміністрацією.

Представник ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» надав до суду заперечення на позов, в якому ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» зазначили на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та приєднується до правових обґрунтувань заперечень проти позову, наданих Міністерством аграрної політики та продовольства України.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністру аграрної політики та продовольства України ОСОБА_2 № 162-п від 27.07.2015р. про звільнення ОСОБА_1 згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України з посади директора державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» з 27.07.2015 р.

Стягнуто з державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємфство по племінній справі у тваринництві» на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації за час вимушеного прогулу грошову суму - 24660 грн. 75 коп. з урахуванням відрахування з неї прибуткового податку та обовязкових платежів.

Стягнуто з державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» на користь держави судові витрати 974 грн. 40 коп.

Зазначено, що у рішенні суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі - 4900 грн. 00 коп. з урахуванням відрахування з неї прибуткового податку та обовязкових платежів підлягає негайному виконанню.

Ухвалою від 24 грудня 2015 року заяву Державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі» про перегляд заочного рішення Фрунзенського суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду, Державне підприємство «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просять скасувати заочне рішення та ухвалити нове про відмову у позові. В обґрунтування скарги зазначають на порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду, неповного зясування обставин, що мають значення для справи. Представник апелянта вважає, що судом першої інстанції не враховані розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Крім того представник апелянта зазначає, що позивач не є фахівцем у племінній справі у тваринництві, його призначили без проведення відкритого конкурсу і без перевірки його на відповідність займаній посаді. Апелянт також не заперечує, що позивача своєчасно не попереджали про звільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, але у цьому випадку суд повинен лише змінити дату звільнення.

17 травня 2016 року апеляційним судом Харківської області була розглядута скарга Міністерства аграрної політики та продовольства України на заочне рішення Фрунзенського суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2016 року апеляційна скарга Міністерства аграрної політики та продовольства України відхилена, заочне рішення Фрунзенського суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року залишено без зиін.

Після закінчення апеляційного розгляду апеляційної скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України до суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі» на те саме рішення суду першої інстанції.

Згідно положення ст. 318 ЦПК України якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави. Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

В судове засідання представник Міністерства аграрної політики та продовольства України черговий раз не зявився, про розгляд справи повідомлявся неодноразово. Колегія суддів, враховуючи те, що апеляційна скарга Міністерства аграрної політики та продовольства України на це рішення вже розглянута раніше і їх представник не зявлявся для розгляду своєї скарги і не зявляється до суду для розгляду апеляційної скарги «Харківського обласного сільськогосподарського підприємства по племінній справі у тваринництві» вирішила можливим на підставі ст. 305 ЦПК України роглянути справу у відсутність цього відповідача.

Заслухавши суддю доповідача, позивача, представників апелянта, дослідивши обставини справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві».

Встановлено, що на підставі наказу Міністра аграрної політики та продовольства України №142-п від 01.08.2013р. ОСОБА_3 ОСОБА_1 було прийнято на посаду директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» із наступним укладанням контракту ( а.с. 4).

Згідно приписів ч.3 ст. 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 19.03.1993р. (із змінами та доповненнями) передбачена можливість укладання контрактів з керівниками підприємств, що є у державні власності Пунктом 2 Постанови закріплено, що у такому випадку контракти укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з Кабінетом Міністрів України, Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією відповідно до номенклатурних груп, до яких вони належать за показниками, затвердженими згідно з додатком N 2 цієї постанови. Відповідно до пункту 3 Постанови з керівниками підприємств, раніше обраними чи призначеними на посаду, також укладаються або переукладаються контракти.

Відповідно до положень частини 1 ст.24 КЗпП України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що додержання письмової форми трудового договору при укладанні контракту є обовязковим. Поряд з цим положеннями частини 2, 3 вказаної статті Закону закріплено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Виходячи із аналізу зазначених вище правових норм, суд першої інстанції зазначив, що контракт повинен укладатися виключно в письмовій формі, для укладання контракту необхідно, щоб сторони підписали документ під такою назвою. В той же час підписання контракту не є достатньою для визнання трудових відносин належно оформленими, а укладення трудового, будь-якого, в тому числі та контракту, оформлюється наказом або розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування робітника на роботу. При цьому слід зробити висновок, що не укладення в наступному контракту після оформлення наказу про зарахування працівника на роботу та фактичного допуску до роботи свідчить про укладення з робітником безстрокового трудового договору, що укладений на невизначений строк.

Судовим розглядом встановлено, що після оформлення наказу Міністру аграрної політики та продовольства України №142-п від 01.08.2013р. про прийняття ОСОБА_1 на посаду директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» та фактичного допуску позивача до виконання трудових обовязків пропозицій щодо укладання з ним контракту з боку роботодавця не надходило, проектів його укладання на певних умовах, з визначенням строку дії, прав, обов'язки і відповідальності сторін (в тому числі матеріальної), підстав розірвання договору не пропонувалося.

З урахуванням наведеного вище суд визнав, що після оформлення наказу про прийняття ОСОБА_1 на посаду директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» та фактичного його допуску до роботи 01.08.2013р. з ним було укладено безстроковий трудовий договір на невизначений строк.

27.07.2015р. позивача було звільнено із займаної посади з підстав п.1 ст.40 КЗпП України відповідно до наказу Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_2 №162-п від 27.07.2015р., про що свідчить надана ОСОБА_1 для ознайомлення копія зазначеного наказу та запис про звільнення з цих підстав у трудовій книжці (а.с.5, 6, 14-15).

Згідно розясненням, наданим в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №6 з відповідними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, а саме скорочення чисельності або штату працівників, дотримані власником або уповноваженим їм органом норми законодавства, які регулюють вивільнення працівників, які маються докази відносно змін в організації виробництва та праці, те, що працівник відмовився від переводу на іншу роботу або, що власник або уповноважений їм орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи користувався працівник, який підлягав звільненню, переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне звільнення.

Як вбачається із змісту наказу Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_2 №162-п від 27.07.2015р. підставою для звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України стала службова записка Департаменту роботи з персоналом, службова записка Департаменту з управління держаною власністю.

При цьому на обґрунтування законності проведеного вивільнення позивача, Міністерство аграрної політики та продовольства України посилається на те, що відповідно до наданої Міністру службової записки Департаменту роботи з персоналом від 22.06.2015р. № 25-4/20 зазначалося, що в результаті аналізу стану справ щодо призначення керівників державних підприємств виявлено грубі порушення в частині призначення керівників державних підприємств без укладання контрактів, а саме, у період з 2012 по 2014 роки Мінагрополітики України призначено 10 керівників державних підприємств (в тому числі зазначено про призначення 01.08.2013р. ОСОБА_1 ) без дотримання вимог статті 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» від 19.03.1993р. №203. З метою приведення у відповідність до вимог чинного законодавства України запропоновано припинити трудові відносини на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з керівниками державних підприємств , з якими не укладено контракт відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993р. №203. Крім того, запропоновано оголосити конкурсний відбір на посади керівників зазначених в даній службовій записці державних підприємств відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки» від 03.09.2008р. №777 (а.с.63).

В службовій записці директору Департаменту з управління державною власністю ОСОБА_4 на імя Міністра аграрної політики та продовольства України від 28.07.2015р. зазначалося, що проаналізувавши стан справ щодо призначення керівників державних підприємств без укладання контракту, а саме питання призначення без укладання контракту директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» ОСОБА_1, виявлено, що в порушення чинного законодавства фінансовий план ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» на 2015р. не затверджено у звязку із недоліками, фінансовий план на 2016р. у встановлені терміни не подано. За таких обставин, Міністру аграрної політики та продовольства України запропоновано відмовити в укладанні контракту з ОСОБА_1 та розглянути питання його звільнення з посади директора відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.64-65).

Оскільки відповідачем було вирішено розірвати з працівником трудовий договір на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, то при звільненні працівника з ціх підстав власник або уповноважена ним особа повинна була дотриматися гарантій наданих працівнику нормами КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як вбачається з матеріалів справи вимоги зазначеного закону відповідачем дотримані не були. Ніякої іншої роботи ОСОБА_1 відповідачами а ні Міністерством а ні Державним підприємством «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» запропоновано не було. Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_1, як керівнику підприємства неможливо було запропонувати будь-яку іншу посаду не ґрунтуються на законі і до уваги судом прийняті бути не можуть. Крім того власник або уповноважений ним орган згідно глави ІІІ КЗпП України зобовязаний забезпечувати зайнятість вивільнюваних працівників. Відповідно до приписів ст.49-2 КЗпП України якою регулюється порядок вивільнення працівників Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги зазначеного закону відповідачами виконані не були, що фактично порушило право вивільнюваного працівника на труд.

При таких обставинах, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача в частині скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, як незаконно звільненого.

Посилання представника апелянта на те, що позивач ОСОБА_1 не є фахівцем у племінній справі, що його призначили на посаду без відкритого конкурсу, та без перевірки його на відповідність займаної посади колегія суддів не приймає до уваги оскільки позивача звільнено з інших підстав п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України і відповідно до вимог закону суд першої інстанції і апеляційний суд перевіряє правильність звільнення працівника саме з цих підстав. Інші підстави при звільненні позивача не враховувалися і не можуть бути враховані при розгляді справи в апеляційному порядку. Відсутні також підстави для зміни дати звільнення позивача, оскільки його звільнено з порушенням вимог закону і він підлягає поновленню на посаді, яку займав до звільнення.

В звязку з поновленням позивача на робочому місті, на його користь з підприємства відповідача правильно стягнуто оплата часу вимушено прогулу у розмірі середнього заробітку позивача на ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві».

Розрахунок суду першої інстанції щодо розміру стягнутої заробітної плати є правильним і відповідачі не спростовують.

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на корить позивача заробітну плату за один місяць негайно і допустив негайне виконання рішення щодо поновлення позивача на роботі.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення дати наказу про звільнення та його номеру колегія не приймає до уваги. Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 звільнено саме на підставі наказу №162-п від 27.07.2015р. Саме копія такого наказу надійшла до ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві». Посилання відповідача на те, що наданий позивачем наказ є підробленим, або сфальсифікованим є голослівними і належним чином не підтверджуються. Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивача звільнили згідно наказу, який відображено у його трудовій книжці.

При таких обставинах суд першої інстанції дав належну оцінку наданим доказам і обґрунтовано поновив позивача на роботі, стягнувши на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 505, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі» відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосереднього до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -