провадження 2/331/113/2016
справа 331/7115/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Качан К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому зазначив, що 09.08.2012року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної кратки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue.

Банк свої зобов»язання за договором виконав, на ім»я позичальника було відкрито картковий рахунок та емітовано (видано) відповідну платіжну картку, про що отримано розписку позичальника. 09.08.2012 р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту з розміром ліміту овердрафту в сумі 20 000 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а ОСОБА_3 зобов»язався повернути отримані кошти в строк до 10.08.2015 р. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та в строки, передбачені договором.

Банк виконав взяті на себе зобов»язання по кредитному договору, ОСОБА_3 скористався кредитними коштами, проте, не виконав взяті на себе зобов»язання і станом на 13.05.2015 рік має заборгованість у сумі 66 742,73 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_3

До відкриття провадження у справі судом було з»ясовано, що ОСОБА_3 29.10.2014 р. помер. Його спадкоємцями є відповідачі по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Позивач подав уточнений позов до цих відповідачів і просить суд стягнути з них солідарно на свою користь суму боргу у розмірі 66 742,73 грн. та судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача відсутній, у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, позов підтримує.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечує, надала письмові заперечення і пояснила, що позивач відповідно до вимог ч. 2 ст.1281 ЦК України, після того як дізнався про відкриту спадщину, не пред'явив вимоги до спадкоємців щодо задоволення кредиторських вимог в порядку передбаченому ст. 1281 та ст.1282 ЦК України. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався безпосередньо до спадкоємців боржника із вимогою про погашення суми боргу, а останні, у свою чергу, відмовилися погасити суму боргу в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позовні вимоги заявлені у вигляді стягнення боргу, а не у вигляді звернення стягнення на спадкове майно у межах його вартості. Позивачем пред'явив вимоги, сума яких перевищує межі відповідальності спадкоємців. Сума штрафних санкцій перевищує суму боргу майже в 30 разів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки не повідомив з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернувся, заперечень на позов не надав.

Представник ОСОБА_1 не заперечує розглядати справу у відсутності відповідача ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню, не підлягає, з наступних підстав:

судом встановлено, що 09.08.2012року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної кратки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue.

Банк свої зобов»язання за договором виконав, на ім»я позичальника було відкрито картковий рахунок та емітовано (видано) відповідну платіжну картку, про що отримано розписку позичальника. 09.08.2012 р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту з розміром ліміту овердрафту в сумі 20 000 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а ОСОБА_3 зобов»язався повернути отримані кошти в строк до 10.08.2015 р. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та в строки, передбачені договором.

Банк виконав взяті на себе зобов»язання по кредитному договору, ОСОБА_3 скористався кредитними коштами, проте, не виконав взяті на себе зобов»язання і станом на 13.05.2015 рік має заборгованість у сумі 66 742,73 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_3

До відкриття провадження у справі судом було з»ясовано, що ОСОБА_3 29.10.2014 р. помер, що підтверджено Актом записом про смерть № 7087 від 30.10.2014 р. Його спадкоємцями, згідно відповіді приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, є відповідачі по справі ОСОБА_1 - мати і ОСОБА_2 син.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням вартості отриманого останніми майна.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності - на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця права звернутися до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення заборгованості в межах вартості спадкового майна.

Позивач не дотримав процедури звернення із вимогами до спадкоємців.

Про існування кредитного договору укладеного між ОСОБА_3 (який помер 29.10.2014р.) та позивачем, як пояснила представник ОСОБА_1, ОСОБА_1 дізналася лише після отримання в лютому 2016 року позовної заяви про стягнення заборгованості, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст.1281 ЦК України, вона не мала можливості повідомити кредитора про відкриття спадщини. Не надав позивач суду доказів того, що і ОСОБА_2 знав про борг померлого батька.

У свою чергу, позивач відповідно до вимог ч. 2 ст.1281 ЦК України, після того як дізнався про відкриту спадщину не пред'явив вимоги до спадкоємців щодо задоволення кредиторських вимог в порядку, передбаченому ст. 1281 та ст.1282 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався безпосередньо до спадкоємців боржника із вимогою про погашення суми боргу, а останні, у свою чергу, відмовилися погасити суму боргу в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Крім того, позовні вимоги заявлені у вигляді стягнення боргу, а не у вигляді звернення стягнення на спадкове майно у межах його вартості.

Позивачем пред'явив вимоги, сума яких перевищує межи відповідальності спадкоємців.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише:

у разі прийняття майна у спадщину;

у межах вартості успадкованого майна;

у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Станом на день розгляду справи заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 Із заявами про прийняття спадщини у встановлені строки звернулися ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Однак, вартість спадкового майна не визначена.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 №61/02-14 від 25.02.2016, що міститься в матеріалах справи, розмір (у грошовому виразі) успадкованого майна у спадковій справі відсутній.

Крім того, позивач, уточнюючи позовні вимоги, не врахував, що спадкоємці несуть відповідальність тільки в межах тієї суми, що виникла за життя спадкодавця. Згідно наданого розрахунку заборгованості, сума заборгованості розрахована за період з 09.08.2012 по 13.05.2015р., що не відповідає вимогам ст. 608, п.5 ч.1 ст. 1219 ЦК України.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи: роз"ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На виконання зазначених норм ЦПК суд своїм повідомленням роз"яснив позивачу його право щодо проведення оцінки спадкового майна, направив позивачу заперечення відповідача і запропонував, виходячи з наданих заперечень, з»явитись в судове засідання. Проте, позивачем повідомлення суду було проігноровано.

В судове засідання представник позивача не з»явився, ніяких доказів на підтвердження своїх позовних вимог до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 суду не надав. Виходячи з наведеного, суд у задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст.10,11,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які були відсутні у судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Смолка І.О.