Справа № 349/883/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2557/2016
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» про стягнення невиплаченої заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз», обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 22 червня 2005 року його було прийнято оператором автозаправної станції Дочірнього підприємства «Івано-Франківськнафтопродукт». 10 грудня 2006 року він звільнений по переведенню в Івано-Франківську філію ВАТ «Концерн Галнафтогаз», звідки 06 січня 2009 року звільнився за власним бажанням. Перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, йому не проводилось нарахування і виплата індексації заробітної плати. Просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену індексацію заробітної плати в сумі 5 511, 73 грн, інфляційні витрати в сумі 7 258, 95 грн, пеню в сумі 1 231, 31 грн, та судові витрати.

Рішенням Рогатинського районного суду від 23 листопада 2016 у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з мотивами суду про правильність нарахування індексації за періодом серпня 2007 року по січень 2009 року, зазначає, що відповідачем не надано належних документів, які свідчать про те, що індексація взагалі виплачувалася, оскільки складові заробітної плати можна побачити лише у бухгалтерських книгах.

Крім того, апелянт зазначив, що судом не надано правову оцінку того факту, що Дочірнє підприємство «Івано-Франківськнафтопродукт» Відкритого акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» - структура Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» (зараз ПАТ «Концерн Галнафтогаз»).

Просив рішення суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча повідомлений судом належним чином про день, місце та час судового розгляду справи.

Представник відповідача просив розгляд справи відкласти.

Вважаючи причини неявки представника відповідача у судове засідання неповажними, а сама неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, суд першої інстанції виходив з положень ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» дійшов висновку, що відповідачем своєчасно та належним чином, у відповідності до положень «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 проводилося нарахування та виплата індексації заробітної плати позивачу.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що 22 червня 2005 року ОСОБА_2 прийнятий оператором автозаправної станції Дочірнього підприємства «Івано-Франківськнафтопродукт». 10 грудня 2006 року він звільнений по переведенню в Івано-Франківську філію ВАТ «Концерн Галнафтогаз». 11 грудня 2006 року прийнятий оператором автозаправної станції в порядку переведення із Дочірнього підприємства «Івано-Франківськнафтопродукт». 06 січня 2009 року звільнився за власним бажанням, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. (а.с. 13-14).

Згідно витягу з відомості нарахування заробітної плати від 01 вересня 2016 року за період з грудня 2006 року по січень 2009 року ОСОБА_2 нараховувалась і виплачувалась індексація заробітної плати за період з серпня 2007 року по січень 2009 року, що також підтверджується, розрахунком суми індексації доходу працівника за вказаний період. (а.с. 46, 47-48). А також випискою з банку від 16 вересня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_2 від Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» на картковий рахунок №, були перераховані суми з 23.01.2007 року по 13.02.2009 року. (а.с.47-49).

У п. 1.1.2. витягу зі статуту Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» вказано, що Публічне акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз» створене внаслідок реорганізації шляхом злиття таких відкритих акціонерних товариств : Відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківськнафтопродукт», Відкритого акціонерного товариства «Закарпатнафтопродукт-Ужгород», Відкритого акціонерного товариства «Закарпатнафтопродукт-Хуст».

Публічне акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз» є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» (п.1.1.3. статуту).

Із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що діяльність Дочірнього підприємства «Івано-Франківськнафтопродукт» Відкритого акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» припинено 18.12.2007 року, а правонаступником його є Приватне підприємство «Ярмолмашбуд-портал», , місцезнаходження: 91055, Луганська обл., місто Луганськ, Ленінський район, вулиця Сент-Ентьєновская, будинок 40.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що Публічне акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз» не є правонаступником Дочірнього підприємства «Івано-Франківськнафтопродукт», а тому не повинен відповідати за позовом про стягнення індексації заробітної плати, є правильним.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078. Індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078).

У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до абз. 6 п. 4 зазначеного Порядку сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації є місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів населення. Грошові доходи, одержані за цей місяць, не індексуються, якщо сума підвищення доходу перевищує суму індексації, яка повинна нараховуватись у місяці підвищення. У разі невчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація, відповідно до ст. 34 Закону України №108/95 ВР «Про оплату праці».

Так, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Індекси споживчих цін в Україні, починаючи з грудня 2006 року і по січень 2009 року були встановлені наступні: грудень 2006р. 100,9%, січень 2007р.- 100,5%, лютий 2007р. -100,6%, березень 2007р. -100,2%, квітень 2007р.- 100,0%, травень 2007р.- 100,6%, червень 2007р.- 102,2%, липень 2007р.-101,4%, серпень 2007р.- 100,6%, вересень 2007р.-102,2%, жовтень 2007р.- 102,9%, листопад 2007 р.- 102,2%, грудень 2007р.-102,1%, січень 2008р.- 102,9%, лютий 2008р.- 102,7%, березень 2008р.- 103,8%, квітень 2008р.- 103,1%, травень 2008р.- 101,3%, червень 2008р.- 100,8%, липень 2008р. 99,5%, серпень 2008р.-99,9%, вересень 2008р.-101,1%, жовтень 2008р.-101,7%, листопад 2008р.-101,5%, грудень 2008 року-102,1%, січень 2009 року -102,9%.

Із бухгалтерської довідки (а.с.46-48) встановлено, що позивачу заробітна плата на підприємстві виплачувалася з грудня 2006р., тобто з місяця прийняття його на роботу, а індексація заробітної плати з серпня 2007р. і по січень 2009 року (місяць звільнення його з роботи).

Оскільки величина індексу споживчих цін з грудня 2006 року по червень 2007 року не перевищила поріг розмірі 101 відсотка, то за цей період дохід позивача не індексувався.

Приймаючи до уваги, що індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях, то відповідачем правильно нарахована індексація, починаючи з серпня 2007р., оскільки індекс споживчих цін за червень 2007р. був опублікований у липні 2007р., відповідно нарахування індексації здійснено у серпні 2007р.

Відомості про нарахування індексації на дохід позивача зазначені у бухгалтерській довідці (а.с.47-48) і доказів про невиплату цієї індексації або неправильність її нарахування позивачем не надано, тому суд правильно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_3

ОСОБА_4