Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/5824/15
Провадження №22ц/778/1531/16 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.,,

суддів: Гончар М.С.,

Стрелець Л.Г.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 р по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання права власності на майно та звільнення його з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4, ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

В обґрунтування позову зазначав, що договір купівлі-продажу від 28.07.2010 року автомобілю «SRODA OKTAVIA», державний номер НОМЕР_1 був укладений у простій письмовій формі, втіленій в розписці про отримання відповідачем грошових коштів і зобов'язання зняти транспортний засіб з реєстраційного обліку. Відповідачем була видана довіреність на його ім'я і на ім'я його сина на право розпорядження транспортним засобом. Зобов'язання зі зняття транспортного засобу з реєстрації відповідач до теперішнього не виконала, посилаючись на відсутність часу. Між тим позивач протягом усього часу з дня укладення договору до 20 липня 2015 року, коли автомобіль на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби був затриманий і вилучений у нього, безперешкодно користувався автомобілем, здійснював його ремонт, утримував в належному технічному стані. Під час звернення до Шевченківського ВДВС, позивач дізнався, що автомобіль арештований у зв'язку із здійсненням виконавчого провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2011 року про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ«ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що оскільки сторони виконали договір повністю, в силу закону він набув право власності з моменту передання йому автомобіля, зазначений договір не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення і державної реєстрації, а накладений арешт постановою державного виконавця обмежує позивача у здійсненні права власності позивача на автомобіль, ОСОБА_3 просив визнати за ним права власності на автомобіль «SRODA OKTAVIA», державний номер НОМЕР_1, а також звільнити вказаний автомобіль з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 22 липня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною 3 ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст. 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що 28 липня 2009 року ОСОБА_4 (після зміни прізвища - ОСОБА_4) видала нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на право продати по ціні та умовах, ними визначених, належну ій на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію автомобіля «SRODA OKTAVIA», державний номер НОМЕР_1 (а.с.6).

В цей же день, ОСОБА_4 (ОСОБА_4) надала ОСОБА_3 розписку на підтвердження того, що вона отримала від нього 13000 доларів США та зобов'язалась зняти автомобіль з обліку (а.с.8).

В рамках виконавчого провадження виконавчого листа №0827/2-1254/2011, виданого 16 жовтня 2012 року на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 квітня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором у розмірі 422915,92 грн. на користь ПАТ «ОТП Банк» на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ від 22 липня 2015 року знято з розшуку у зв'язку із доставкою на шрафмайданчик автомобіль «SRODA OKTAVIA», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 (а.с.9). Вказаний автомобіль описано та арештовано на підставі відповідного акту державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ від 22 липня 2015 року (а.с.10).

Отже, ураховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Установивши, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд виходив з того, що позивач не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки договір купівлі-продажу цього транспортного засобу не укладався, а видача довіреності на право продажу вказаного автомобіля не свідчить про укладення договору купівлі-продажу, при цьому позивачем не було доведено факту набуття у власність спірного транспортного засобу.

Таким чином, суд правильно застосувавши норми ст.ст.237, 244, 655 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що видача довіреності на право розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль та задоволення похідних вимог про звільнення цього автомобіля з-під арешту.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог матеріального права є необґрунтованими, оскільки суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють. Не вбачає колегія суддів і порушення судом вимог процесуального права, які б свідчили про неправильне вирішення спору та були підставою до скасування рішення суду.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: