Справа № 203/3856/13-ц
УХВАЛА

13 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю: представника заявника (відповідача) ОСОБА_1,

заявника (відповідача) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2013 року по цивільній справі №203/3856/13-ц (провадження №2/0203/1606/2013) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 із вищевказаною заявою про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі №203/3856/13-ц, за якою вона є відповідачем. В обґрунтування своєї заяви вказана відповідач послалась на неналежне своє повідомлення про дату та час розгляду справи, а саме перебування її у відпустці, що унеможливило її явку до суду, а також перешкодило їй заперечити проти позову, подати докази та повідомити суд про факти, що мають значення для вирішення справи по суті спору. (а.с.37-39)

В судовому засіданні представник заявника, заявник вимоги своєї заяви підтримали, наполягали на її задоволення та скасуванні заочного рішення суду.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе у відповідності до ст.231 ч.1 ЦПК України здійснити розгляд справи за фактичної явки сторін.

Вислухавши заявника та її представника, ознайомившись із матеріалами заяви про перегляд заочного рішення та матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в проваджені Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №203/3856/13-ц (провадження №2/0203/1606/2013) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Дана справа призначалась до судового розгляду тричі на 01 та 16 липня 2013 року, а останній раз на 06 серпня 2013 року. На підтвердження повідомлення відповідача про дати судових засідань в матеріалах справи містяться копії поштових реєстрів та поштові повідомлення. Крім того, про останню дату судового засідання у справі позивач була повідомлена особисто, про що свідчить її розписка та заява про відкладення розгляду справи у звязку із її щорічною відпусткою. (а.с.10, 15, 19-22, 24, 25)

За наслідками розгляду судом по суті вищевказаної цивільної справи 06 серпня 2013 року було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені. При цьому, судом не прийнято до уваги згадану вище заяву відповідача про відкладення розгляду справи у звязку із щорічною відпусткою. Цю заяву відповідача суд і при розгляді даної заяви про перегляд заочного рішення не може оцінити як таку, що мала б бути задоволена, а викладену в ній підставу як поважну, оскільки факт перебування відповідача у щорічній відпустці сам по собі не є тією обставиною, що перешкоджає явці сторони в судове засідання, тим більше, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про залишення відповідачем меж міста для відпочинку 06 серпня 2013 року, тобто на час розгляду справи. (а.с.23, 28-30, 41-42)

28 серпня 2015 року відповідач отримала в канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська копію заочного рішення від 06 серпня 2013 року, додатково ознайомившись із матеріалами справи також 15 грудня 2015 року, зазначивши в ході даного судового засідання, що про ухвалене заочне рішення дізналась в усній формі ще в 2013 році. (а.с.33)

Крім того, в судовому засіданні 13 квітня 2016 року з розгляду даної заяви про перегляд заочного рішення відповідач повідомила суд, що викладені в спірному заочному рішенні суду від 06 серпня 2013 року фактичні обставини сімейних відносин сторін, підстави розірвання шлюбу відповідали дійсним на час винесення вказаного заочного рішення. Разом із тим, заява відповідача про перегляд заочного рішення суду не містить посилань на конкретні докази, що не були враховані судом при ухваленні спірного заочного рішення, натомість наявні лише формальні вказівки на бажання подати такі докази суду, чого стороною заявника в ході судового засідання також здійснено не було.

За змістом ст.ст.169, 224 ЦПК України заочне рішення ухвалюється судом у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, і якщо від такого відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені відповідачем причини неявки визнані судом неповажними.

Відповідно до ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Нормою ст.231 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість задоволення заяви про перегляд заочного рішення, ґрунтуючи свою правову позицію на наступному. За змістом наведених вище норм цивільного процесуального законодавства обовязковими умовами для скасування заочного рішення є встановлення судом одночасно двох обставин неявки відповідача в судове засідання, в якому відбулось ухвалення заочного рішення, з поважних причин та посилання ним в обґрунтування своєї заяви про перегляд заочного рішення/в судовому засіданні з розгляду такої заяви на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту поданої заявником (відповідачем) заяви про перегляд заочного рішення суду, остання в якості першої обовязкової обставини для скасування заочного рішення суду посилається на неналежність свого повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, разом з тим, як вказано вище, наявні матеріали справи спростовують дане твердження заявника, а подання нею заяви про перенесення останнього судового засідання у справі судом при вирішенні питання про можливість ухвалення спірного заочного рішення було обґрунтовано не прийнято до уваги як поважна причина неявки відповідача на розгляд справи, оскільки матеріали справи та викладена в заяві відповідача підстава відкладення розгляду справи не свідчать про неможливість явки відповідача в судове засідання.

Щодо другої обовязкової обставини (посилання на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи), як підстави для скасування заочного рішення, заявник послалась в тексті заяви та в судовому засіданні лише на неможливість подання нею внаслідок своєї неявки необхідних для вирішення справи доказів, потребу поставлення питання позивачу щодо подальшої долі їх спільного сина. Натомість, ані більш чітких посилань на конкретні докази, ані подання таких доказів суду стороною заявника в ході розгляду заяви про перегляд заочного рішення не здійснено, що унеможливлює прийняття судом до уваги таких посилань заявника як належної другої обовязкової обставини для скасування спірного заочного рішення суду в розумінні ст.232 ЦПК України.

Крім того, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, суд керувався і тим, що заявником пропущено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки копію спірного заочного рішення заявник отримала 28 серпня 2015 року, будучи обізнаною про винесення заочного рішення ще в 2013 році, а із заявою про перегляд заочного рішення звернулась до суду лише 28 березня 2016 року, тобто із пропуском передбаченого ст.228 ЦПК України десятиденного строку. Будь-яких поважних причин пропуску такого строку суд не вбачає із матеріалів справи. Окрім цього, при відмові у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суд приймав до уваги і ту обставину, що згідно пояснень сторони заявника в судовому засіданні дійсною підставою для звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про перегляд заочного рішення є наявність між сторонами спору з приводу виселення заявника та її сина позивачем із квартири, справа з приводу чого слухається в іншому районному в місті м. Дніпропетровську суді.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом обовязкових підстав для скасування заочного рішення, а відтак і про необхідність відмови ОСОБА_2 у задоволенні її заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.208-210, 224-232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2013 року по цивільній справі №203/3856/13-ц (провадження №2/0203/1606/2013) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення даної ухвали.

Суддя Ф.Ф. Маймур