Справа № 505/2462/16-ц
Провадження по справі № 2/505/1458/2016 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"29" липня 2016 р. Котовський міськрайонний суд м. Котовська Одеської області у складі:

головуючого - судді Фабіжевського С.А.,

при секретарі Бондаренко Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області про встановлення факту володіння житловим будинком та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту володіння житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок з відповідними будівлями та господарчими спорудами, просить суд встановити факт належності житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Крайня, 13, м. Подільськ (Котовськ), Одеська область, ОСОБА_2, який помер 03 липня 1991 року та визнати за позивачем право приватної власності на спадкове майно, як за спадкоємцем першої черги за законом на вищезазначений житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи без його участі, за наявних у справі доказів.

Представник виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явився в судове засідання без поважних причин, доказів поважності причин неявки не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 03 липня 1991 року помер батько позивача, ОСОБА_2, після смерті якого, відкрилася спадщина на житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями по вул. Крайній, 13, м. Подільськ (Котовськ), Одеська область.

Спадкоємцем першої черги за законом були його син, ОСОБА_1 та дружина, ОСОБА_3. Позивач по справі відмовився від спадщини на користь матері. ОСОБА_3 прийняла спадщину, фактично вступила та володіла вказаним майном, а саме: поховала батька, зробила поточний ремонт в спадковому будинку, сплачувала обовязкові періодичні платежі, податки, обробляла присадибну ділянку, але нотаріально не оформила. 09 січня 1997 року ОСОБА_3 померла.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, що єдиним спадкоємцем на спадкове майно ОСОБА_1 є його син, позивач по справі, ОСОБА_1 Проте оформити спадщину на вказане майно на своє ім'я не має можливості, тому що відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначений будинок, які були втрачені померлою ОСОБА_3 та відсутній державний акт про право власності на земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером, який вимагається на даний час при видачі свідоцтва про права власності на спадщину за законом, в зв'язку з чим, при зверненні в нотаріальну контору, йому було в письмовій формі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Однак, той факт, що право власності на спадкове майно не було належним чином зареєстроване не може бути підставою для відмови в позові. Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, вибачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації.

Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна».

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 12, 16, 316, 328, 331, 347, 376, 382, 383, 1223, 1265 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області про встановлення факту володіння житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Крайня, 13, м. Подільськ (Котовськ), Одеська область, ОСОБА_2, померлому 03 липня 1991 року.

Визнати за ОСОБА_1, право приватної власності на житловий будинок із відповідними господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Крайня, 13 в м. Подільську (Котовську) Одеської області, як за спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя