Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №9 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та просив спільну квартиру №116 в будинку №83 корпус 3 по вул.Дніпропетровська дорога у м.Одесі поділити порівну, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частини. В обґрунтування вимог посилався на те, що квартира була придбана в шлюбі і відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України має бути поділена порівну.

Відповідач у свою чергу звернулася до ОСОБА_1 зустрічним позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя та просила визнати за нею право власності на 3/4 частин квартири, а за позивачем на 1/4 частини. В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказувала на те, що позивач в квартирі не проживає з лютого 2015 року, з нею проживають спільні з позивачем діти. Оскільки суттєво знизився рівень матеріального забезпечення родини і на теперішній час позивач зменшив щомісячну допомогу, діти себе почувають утиснутими, тому вважає, що її доля при поділі майна має бути збільшена з метою забезпечення дітей житловою площею пропорційно кількості зареєстрованих в квартирі осіб. В іншому випадку, при рівному поділі квартири, позивач може поселити нову родину, що позбавить дітей права на проживання в нормальних умовах.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свій позов та заперечував проти задоволення зустрічного позову вказуючи на те, що спірна квартира була придбана за кредитні кошти, він повністю сплатив кредит, однак оскільки вона була придбана в шлюбі, то є спільним майном і має бути поділена порівну. Він завжди працював та забезпечував сімю матеріально, а дружина доглядала за дітьми. Вимоги відповідачки вважає безпідставними, дітям постійно допомагає, останній раз перерахував 12000 грн., після поділу майна діти так і будуть продовжувати проживати в ній, однак до поділу квартири вони не мають відношення.

Відповідачка ОСОБА_2, заперечуючи проти позову ОСОБА_1, підтримала зустрічний позов та зазначила, що у них з позивачем була домовленість про розпорядження належною йому частиною квартири на користь дітей, однак в останній момент він відмовився та звернувся до суду. Оскільки позивач не надає регулярно допомогу, досить часто змінює свої плани, вона вважає, що з урахуванням інтересів дітей та їх права на житло за нею повинно бути визнано право власності на 3/4 частини.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2001 року, а 08 грудня 2015 року його було розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Одеси (а.с.9,34).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 вересня 2006 року ОСОБА_1 придбав квартиру №116 в будинку №83 корпус 3 по вул.Дніпропетровська дорога у м.Одесі і зареєстрував право власності (а.с.4-5).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, вказана квартира є спільним майном подружжя, оскільки була придбана в період шлюбу.

Частиною 1 статті ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна що є спільною власністю подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 є законними, квартира підлягає поділу на рівні частини.

Що стосується вимог зустрічного позову, то вони є безпідставними, оскільки відсутні умови визначені ч.3 ст.70 СК України, на яку посилається відповідачка в позові. Так судом встановлено, що відповідач не зверталася до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, більше того, в судовому засіданні не спростовувала відомостей про надання ним допомоги.

Отже, в задоволені зустрічного позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири №116 в будинку №83 корпус 3 по вул.Дніпропетровська дорога у м.Одесі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири №116 в будинку №83 корпус 3 по вул.Дніпропетровська дорога у м.Одесі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: