АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поліщук Н.В.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Київських теплових мереж 25 квітня 1997 року за наказом № 252 в межах ціни позову 154936,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідачем ОСОБА_4 ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального та матеріального закону, та постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви.

Відповідач ОСОБА_4, зокрема, посилається на ті обставини, що вид забезпечення позову не співмірний з заявленими позовними вимогами. Крім того, позивачем не надано доказів унеможливлення виконання рішення суду в подальшому.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

_____________________________________________________

Справа № 755/27666/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/7722/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Позивач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, її представник ОСОБА_9 у судове засідання не прибула, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у іншому судовому засіданні, однак повідомлені нею причини неявки неповажні, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Інші особи, що беруть участь у справі, та їх представники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у відсутність сторін, що не з'явилися на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що ухвалою суду від 18 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Київських теплових мереж 25 квітня 1997 року за наказом № 252 в межах ціни позову 154936,00 грн.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем обґрунтовано ту обставину, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири, до ОСОБА_3 в розмірі 154936,00 грн., що підтверджує висновок суду, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є обґрунтованими та відповідають дійсним обставинам справи, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з ними.

Будь-яких доказів, що у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що вид забезпечення позову не співмірний з заявленими позовними вимогами, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом накладено арешт на майно, що належить відповідачам, в межах ціни позову 154936,00 грн.

Доводи ОСОБА_4 з приводу необґрунтованості заявлених позовних вимог в частині розміру шкоди також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду та не беруться до уваги судом апеляційної інстанції.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Н.В. Поліщук

Л.Д. Поливач