Справа № 466/4694/16 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/4943/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2, позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позовних вимог покликалася на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб 29 червня 2002 міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №1204. У цьому шлюбі у них народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалось. Кожен з них має різні погляди на сімю та шлюб, що призводило до постійних сварок. Відповідач не цікавився потребами сімї, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Шлюб позивачки з відповідачем фактично розпався, вони не підтримають подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивачка вважає не можливим, а сам шлюб формальним. Просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено.

Вирішено:

- розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 29 червня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1204.

- після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишити прізвище ОСОБА_3;

- стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини : ОСОБА_4 в розмірі 1531 грн. 00 коп., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 18 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням, відповідач ОСОБА_2 оскаржив таке в частині розміру стягуваних аліментів, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що з 2009 року він не працює та має випадкові заробітки, не дивлячись на це надавав допомогу на утримання дитини у межах своїх фінансових можливостей. Звертає увагу на ЗУ «Про державний бюджет» на 2016 року, відповідно до якого прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 1531 грн. 00 коп., тобто, ця сума більша ніж прожитковий мінімум на дорослу людину.

Вважає, що ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача усієї суми прожиткового мінімуму на дитину, суд фактично поклав обов»язки по утриманню дитини лише на нього. Розмір стягуваних аліментів в сумі 1531 грн. 00 коп. позбавляє його засобів до існування, що порушує його права, передбачені Конвенцією з прав людини та ст. 48 Конституції України.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 червня 2016 року в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1531 грн. 00 коп. на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення такої, з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався лише частково.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 червня 2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1204.

Від спільного шлюбу в сторін народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Дану обставину не заперечив відповідач.

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення аліментів суд виходив з того, що кожен з батьків повинен приймати участь в утримані дитини і розмір стягуваних з відповідача аліментів визначив у сумі 1531 грн. 00 коп. щомісячно.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції, щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з наступного.

Положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. №789-ХІІ, ч.7 ст.8 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Так, у відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2) Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), та в певних випадках дозволяє забезпечити певну стабільність щодо утримання дитини. Таке стягнення є можливим також і в тому випадку, коли стягнення аліментів у частці від заробітку суттєво порушить інтереси дитини.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи обов»язок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, позивач також повинен вживати заходів для забезпечення утримання дітей, оскільки такі обов»язки закон покладає на обох батьків.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет» на 2016 рік прожитковий мінімум громадянина України складає 1450 грн. 00 коп.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет» на 2016 рік прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 1531 грн. 00 коп.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 пояснила, що вона працює, отримує заробітну плату - в середньому 4000 грн. 00 коп. на місяць, проживає з матір»ю яка є інвалідом 3-ої групи. Відповідач ОСОБА_2 проживає з матір»ю, яка є інвалідом 1 групи, офіційно не працює, тобто стабільного доходу не отримує. А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів 1531 грн. 00 коп. є неспівмірним з доходами відповідача, та в подальшому може утруднити виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі допустив порушення норм матеріального права, і тому рішення суду в цій частині необхідно змінити, а саме, зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини з 1531 грн. 00 коп. до 1000 грн. 00 коп. В решті рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, ч. 1 п. 1, 3 ст. 307, 308, ч. 1 п. 4 ст. 309, ст. 313, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2016 року змінити, зменшивши розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини з 1531 грн. 00 коп. до 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча грн.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_5