АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

04 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Лапчевської О.Ф., Саліхова В.В.,

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,Національного банку України про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача.

Зазначав, що 17.06.2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого він вніс на депозитний рахунок № НОМЕР_2, відкритий на його ім'я у Кримському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, з нарахуванням відсотків в розмірі 9,75% річних ,строком до 17.06.2014 року.

Крім того, на його ім'я у ПАТ КБ «Приватбанк» були відкриті інші депозитні рахунки: № НОМЕР_3 «Морська GOLD» у доларах США, НОМЕР_4 «Універсальна 55 днів» в національній валюті, № НОМЕР_1 «Карта Моряка» у Євро.

27.11.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення належних йому депозитних коштів шляхом перерахунку їх у повному обсязі з нарахованими відсотками з депозитного рахунку № НОМЕР_2 на поточний рахунок № НОМЕР_5 у сумі 5 000 дол.США, з рахунку НОМЕР_9 «Карта Моряка» у євро на його рахунок у цьому ж банку № НОМЕР_6 у сумі 127.92 євро, з рахунку № НОМЕР_3 «Морська GOLD» на його рахунок № НОМЕР_5 у сумі 21 795.79 дол. США,з рахунку «Універсальна 55 днів» № НОМЕР_7 на рахунок № НОМЕР_8 в сумі 385.43 грн.

Посилаючись на те,що відповідач безпідставно відмовив йому у перерахуванні належних йому грошових коштів та вважаючи таки дії неправомірними,позивач,вточнивши позовні вимоги остаточно просив зобов'язати відповідача здійснити дії по перерахуванню коштів на вказані ним рахунки відкриті на його ім' я у ПАТ «ПриватБанк».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «ПриватБанк» перерахувати грошові кошти,що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у повному обсязі з нарахованими відсотками : з рахунку НОМЕР_9 «Карта Моряка» у євро на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 у сумі 127.92 євро; з рахунку «Універсальна 55 днів» № НОМЕР_7 на рахунок № НОМЕР_8 в сумі 385.43 грн.; з рахунку № НОМЕР_3 «Морська GOLD» на його рахунок № НОМЕР_5 у сумі 21 795.79 дол. США

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В інший частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» ставиться питання про скасування заочного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідач посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення,недоведеність обставин,які суд вважав встановленими. Зазначає, що судом не з'ясовано наявність оригіналів документів із зазначенням необхідних реквізитів, що підтверджують укладання договорів вкладів між позивачем та відповідачем. Вказував ,що відповідач в свою чергу позбавлений надати оригінали таких документів, оскільки позбавлений доступу до інформації щодо клієнтів, що уклали договори з філією «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Також вказує, що позивачем не надано доказів знаходження спірних коштів на рахунках відповідача. Крім того , судом не ураховано, що у разі наявності коштів на рахунках позивачів, внаслідок настання форс-мажорних обставин, що не залежали від волі сторін, термін виконання зобов'язань за договором відсувається на час дії форс-мажору.

В суді апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Бондаренко Д.Ю. апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в ній.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник НБУ у судове засідання не з'явився,повідомлений належним чином про що свідчить зворотне поштове повідомлення ,долучене до справи. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того,що зобов'язання мають виконуватися належним чином, тому банк був зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладників.

Проте,колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може,оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права,без повного та всебічного з'ясування обставин,що мають значення для справи,обставини,які суд вважав встановленими,не доведені належними доказами, що, відповідно до ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою ст. 1059 ЦК України визначено ,що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового V розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089.

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Результат аналізу ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ,

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-118цс14),

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Постановою Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.

Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачем надано ксерокопії : заяви на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців» , довідки від 15.05.2014 року № 20010686 про наявність у ОСОБА_1 рахунків у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишків коштів на них ,фотокопії карток ( а.с. 7-10 т.1)

При цьому зазначено,що усі вказані договори були укладені у філії «Кримське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» і там же внесені грошові кошти.

Проте,наведені копії заяви на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців» , довідки від 15.05.2014 року № 20010686 про наявність у ОСОБА_1 рахунків у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишків коштів на них ,фотокопій карток не посвідчені належним чином, із журналу судового засідання не убачається ,що в судовому засіданні досліджувалися оригінали таких документів, отже обставини укладання договорів,їх виконання та рух коштів по договорам судом першої інстанції належними доказами не перевірено, й тому висновки суду ґрунтувалися лише на припущеннях,що є недопустимим.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися інші-ми засобами доказування.

Однак, надані позивачем фотокопії не посвідчені ,заява на оформлення вкладу не є договором та не містить обов'язкових реквізитів, а саме печатки Симферопільської філії банку або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Квитанції про внесення коштів позивачем взагалі не подані.

27.11.2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про перерахування грошових коштів і суми нарахованих процентів за договорами банківського вкладу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у виплаті грошових коштів відмовив з підстав відсутності інформації щодо договорів банківських вкладів укладених на анексованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Разом з тим, належних та допустимих доказів в розумінні положень ст. ст. 58, 59 ЦПК України, які б підтверджували укладення вказаних договорів, розмір вкладів та відсотків на теперішній час позивачем не подано. Не доведено також й тієї обставини,що позивач не отримував відшкодування своїх вкладів від Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», яка поза волею банку, замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями, укладеними працівниками відокремленого підрозділу, на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, у тому числі, за договорами банківських вкладів(депозитів), та виконує зобов'язання за рахунок майна відповідача на окупованій території.

Отже, під час розгляду справи сторонами не було надано, а судом не встановлено, що на рахунках позивачів обліковуються грошові кошти, відповідно до договорів банківського вкладу та нараховані і невиплачені проценти по ним, а також не підтверджено їх розмір, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових сум за договорами.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України провідмову у задоволенні позовних вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314, 316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,Національного банку України про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/1536/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9435/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.