Справа № 463/1893/15-ц
Провадження № 2/463/159/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Шеремети Г. І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2

представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення втраченого заробітку та матеріальної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, просила стягнути з відповідача на її користь втрачений заробіток за період з 01 липня 2012 року по 31 березня 2015 року в розмірі 59 400,00 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 118 860,44 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що в результаті ДТП, яке відбулось 09.12.2007 року з вини відповідача ОСОБА_5, їй було завдано тілесних ушкоджень. Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 18.12.2008 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та стягнено кошти на відшкодування моральної шкоди. У звязку з тим, що внаслідок зазначеного ДТП позивач отримала травми опорно-рухового апарату, їй було встановлено другу групу інвалідності та завдано значних матеріальних втрат, повязаних із втраченим заробітком, оплатою лікування, протезування тощо. Оскільки лікування та процес реабілітації після отриманої травми внаслідок ДТП вимагає великої кількості грошових коштів, то позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Позивач та її представники в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому.

Відповідач в судове засідання з розгляду даної справи не зявився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. В попередніх судових засіданнях дав пояснення, згідно яких підтвердив факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 шкоди, внаслідок ДТП. Додав, що згідно ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 12.12.2011 року з нього на користь позивача присуджено здійснення виплат по втраченому заробітку, які він позбавлений можливості здійснювати у зв'язку з тяжким матеріальним становищем.

Заслухавши пояснення позивача та її представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2007 року близько 17 год. 00 хв. на 43 км. автодороги Львів-Краківець поблизу села Терновиця Яворівського району Львівської області відбулось ДТП за участі транспортного засобу ОСОБА_5 та транспортного засобо, належного сімї ОСОБА_2 В результаті вказаного ДТП позивачу ОСОБА_2 було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 18.12.2008 року, який частково змінено вироком Апеляційного суду Львівської області від 12.03.2009 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_2 8000,00 грн. моральної шкоди (а.с.5,6; 34-35).

Тобто, вказаними вироками підтверджено факт заподіяння ОСОБА_2 шкоди внаслідок вчиненого ДТП.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичні особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санітарно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з пояснень сторони позивача, даних в судовому засіданні, ОСОБА_2 внаслідок отриманої в ДТП травми була позбавлена фізичної можливості продовжувати працювати, а тому звільнилася 01.09.2008 року з роботи, з ТзОВ «Намисто», де вона працювала на посаді продавця з щомісячним окладом 1 800,00, що підтверджується копією довідки про доходи №9 від 08.07.2011 року (а.с.8).

Згідно ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 12.12.2011 року, якою визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 втрачений заробіток за період з 01.09.2008 року по 01.07.2011 року в розмірі 14 580,00 грн, з 01.07.2011 року по дату чергового переогляду 09.06.2012 року в розмірі 5940,00 грн.

Зважаючи на це, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення з відповідача на її користь втраченого заробітку за період з 01 липня 2012 року по 31 березня 2015 року в розмірі 59 400,00 грн. (33 місяці *1800 грн=59 400,00 грн.).

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААб №112606 від 05.07.2012 року, ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання внаслідок ДТП (а.с.40).

Судом встановлено, що у звязку з отриманою травмою позивач ОСОБА_2 змушена регулярно купувати необхідні медикаменти та проходити медичні обстеження, що спричиняє матеріальні збитки, зокрема такі за період з 23.01.2012 року по 14.12.2014 року становлять 3 455,26 грн., що стверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій (а.с.13-17). У відповідності до положень ч.1 ст.1195 ЦК України, суд вважає, що такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході вищезазначеного ДТП та отриманих від нього травм у позивача ОСОБА_2 виникла необхідність в протезуванні суглоба, яке було здійснено ТзОВ «Центр травматології та ортопедії» Шведсько-українською клінікою «Angelholm». При здійсненні протезування суглоба (сама операція та повязані з нею витрати) позивачем було понесено витрати у розмірі 115 405,18 грн., які складаються з 105 300,00 грн. оплата вартості комплектуючих для тотального ендопротезування, 8 500,00 грн. вартість самої операції, 100,00 грн. післяопераційна консультація лікаря, 1505,018 грн. - затрати на пальне, необіхні на для поїзди в м.Чернівці для проведення операції, повернення після операції та проведення медичної консультації, що підтверджується долученими до матеріалів справи відповідними копіями квитанцій (а.с.16,18,19,58-59). Зважаючи на те, що цивільним законодавством передбачено право особи на відшкодування додаткових витрат, в тому числі повязаних з протезуванням, та з врахуванням наявності документального підтвердження таких витрат, суд вважає, що витрати, здійснені ОСОБА_2 на протезування суглоба, теж підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та підсатвність заявлених позивачем вимог, а відтак вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення втраченого заробітку та матеріальної шкоди слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.1166,1195 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 59 400 (пятдесят девять тисяч чотириста) грн. 00 коп. втраченого заробітку за період з 01 липня 2012 року по 31 березня 2015 року та 118 860 (сто вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 44 коп матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 60 коп. судового збору по справі.

На рішення суду позивачемможе бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.