У Х В А Л А

15 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Одеської міської ради, управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, управління державного земельного агентства у м. Одесі, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», третя особа - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про визнання недійсним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнання недійсним та скасування висновку управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, визнання недійним та скасування додатку до нього щодо відведення земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради про передачу земельної ділянки у власність, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 7 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Одеської міської ради від 18 липня 2013 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 0337 г за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови міста; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності від 28 серпня 2013 року на земельну ділянку площею 0,0337 га на АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_1, визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію цієї земельної ділянки. В задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2014 року виключено з Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку площею 0,0337 га, за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано кадастровий номер НОМЕР_1.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 листопада 2014 року та додаткове Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 листопада 2014 року, додаткове Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року залишено без змін.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 355 ЦПК України, а саме неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права - підпункту 9 пункту 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статей 106, 198 ЗК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - статей 10, 14, 61, 205 ЦПК України та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах зазначених норм матеріального права.

На підтвердження зазначених підстав, заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 квітня 2015 року та від 18 листопада 2015 року, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» та від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України повертається заявнику у разі якщо є ухвала суду про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою Верховного Суду України від 26 лютого 2016 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України цієї справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року.

Зі змісту зазначеної ухвали Верховного Суду України вбачається, що ОСОБА_1 на підтвердження передбачених пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 355 ЦПК України підстав, посилався на неоднакове застосування цих же самих норм матеріального і процесуального права та на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 квітня 2015 року та 18 листопада 2015 року.

Таким чином Верховним Судом України вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав в частині вищезазначених рішень судів касаційної інстанції, наданих як приклад неоднакового застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 4 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову в прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій же справі з аналогічних підстав.

Керуючись п. 4 ч. 4 ст. 359 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.І. Гуменюк