Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/97/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/778/1992/16 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

Дашковської А.В.,

секретаря Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води і водовідведення,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2015 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в сумі 4639.15 грн., яка утворилась за відповідачем за період з вересня 2011 року до червня 2014 року.

У січні 2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість в сумі 5812.44 грн., яка утворилася за період з квітня 2009 року по листопад 2015 року.

В обґрунтування позову зазначає, що з 01 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, визначено концерн «Міські теплові мережі» на підставі Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 січня 2009 року № 25 « Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг». ОСОБА_3, як мешканцю квартири АДРЕСА_1 позивачем у період з квітня 2009 року до листопада 2015 року були надані комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно розрахунку позивача, у сумі 6868.08 грн., яка частково була сплачена відповідачем, сума заборгованості становить 5812.44 грн.

Виходячи з вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача 5812,44 гривень та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду Концерн «Міські теплові мережі» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з"ясування судом обставин,що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 01 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, визначено Концерн «Міські теплові мережі» на підставі Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 січня 2009 року № 25 « Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг».

ОСОБА_3, як мешканцю квартири АДРЕСА_1 позивачем у період з квітня 2009 року до листопада 2015 року були надані комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно розрахунку позивача у сумі 6868.08 грн. ( а.с. 128-131).

На підставі ордеру № 2 від 26.01.2006 року ОСОБА_3 на родину з трьох осіб: дружини ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 надано кімнату АДРЕСА_1 ( а.с. 133).

В акті складеному КП «Ремонтно-експлуатаційне підприємство з обслуговування гуртожитку» від 06 травня 2010 року зазначено, що в квартирі ( кімнаті) № АДРЕСА_1 опломбований прилад холодної та гарячої води тип ЛК -1,5 № 61015115 № ЛК -1.5 № 6136076. Відповідальність за збереження пломб держперевірки та КП « РЕПОГ» покладена на ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ( а.с. 43).

Відповідно до ст. 19 ,22 Закону України « Про питну воду та питне водопостачання» договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем. Споживачі питної води зобов"язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом ( ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до пункту 33 Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв"язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім."я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми ( усна або письмова) обов"язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов"язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення ( прізвище, ім."я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов"язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно т. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, недотримання таких вимог призводить до порушення зобов"язань, згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не допускається.

У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов"язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов"язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора ( ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції в порушення ст. ст. 212-215 ЦПК України, не врахував належним чином фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності. Зазначаючи про недоведеність надання позивачем послуг відповідачеві у обсягу зазначеному у позові, суд залишив поза увагою, що позивачем ненадання таких послуг як встановлено п. 33 Правил не спростовано, не надано доказів щодо його звернення до позивача з приводу заперечень нарахованих сум із зазначенням відсутності приладу обліку за яким нараховується фактичне споживання останнім послуг з централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення.

Судом першої інстанції не звернуту належної уваги на повідомлення Міського комунального підприємства « Основаніє» № 510/13 від 20 січня 2015 року ( а.с. 64) , зі змісту якого вбачається, що в користування відповідачу виділена кімната житловою площе 9,9 кв. м.. Нарахування з утримання будинків та прибудинкової території проводились на загальну площу - 20.71 кв. м., згідно списків квартиронаймачів, які було передано від ліквідованого КП « ПЕПОГ» з 01 лютого 2013 року. З січня 2015 року до бази даних внесено зміни площ для нарахування за житлово-комунальні послуги згідно ордеру ( з 20.71 кв. м. на 20.79 кв. м.).

Посилання суду першої інстанції на те, що відповідно до ордеру ОСОБА_3 надавалась у користування лише кімната площею 9.9 кв. м. не відповідає дійсності, оскільки в самому ордері вказано, що загальна площа приміщення, яке надано у користування ОСОБА_3 складає 20.99 кв. м.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, опалювана площа ( об"єм) квартири- загальна площа ( об"єм) квартири. без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Таким чином здійснення нарахування на опалювальну площу за період з 01.04.2009 року по 02.02.2013 року в розмірі 20.71 кв. м., інформацію стосовно якої надав балансоутримувач будинку МКП « Основаніє», не є більшою, ніж зазначено в ордері, яка надана ОСОБА_3 у користування та складає 20.99 кв. м.

Належних доказів, які б свідчили про те, що за зазначений період площа квартири (кімнати), яка була надана відповідачу у користування на підставі ордеру № 2 від 26.01.2006 року була змінена, матеріали справи не містять.

Відсутність письмового договору, зазначення меншого розміру площі квартири (кімнати) в розрахунку, ніж той, який зазначено в ордері, не звільняє останнього від оплати витрат за надані комунальні послуги.

Висновок суду першої інстанції про те, що оскільки КП « РЕПОГ» у 2011 році в квартирі відповідача було встановлено лічильник на гарячу воду, тому нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води ( підігріву питної води) повинні були здійснюватись відповідно до показів приладу обліку, не заслуговують на увагу, так як з матеріалів справи вбачається, що Концерном «Міські теплові мережі», як виконавцем послуг, засоби обліку не встановлювалися та на абонентський облік не приймалися, оскільки відповідач не повідомив позивача про встановлення лічильника та про необхідність прийняти його на абонентський облік. За таких обставин у Концерну «Міські теплові мережі» були відсутні відомості та підстави для проведення нарахувань відповідно до показів приладів обліку гарячої води.

З матеріалів справи також не вбачається, що відповідач звертався до Концерну «Міські теплові мережі» зі скаргами на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води ( підігріву питної води) чи на ненадання зазначених послуг.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Як вбачається з уточненої позовної заяви позивач просить стягнути суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення за період з квітня 2009 року по листопад 2015 року в розмірі 5812.44 грн.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за вищенадані послуги за період з вересня 2011 року по листопад 2015 року, яка відповідно до розрахунку заборгованості становить 5836 грн. 06 коп., ( а.с. 7-8, а.с. 128-131), що є більшою ніж просить позивач у позові, тому стягненню підлягає сума заборгованості в розмірі 5812 грн. 44 коп. в межах заявлених позовних вимог.

Установлено, що 18.08.2014 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2011 року по червень 2014 року в розмірі 4539 грн. 15 коп. ( а.с. 165-166).

04.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 04.09.2014 року був виданий судовий наказ № 336/6408/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь Концерну « Міські теплові мережі» заборгованості за житлово-комуальні послуги в розмірі 4539 грн. 15 коп..

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року зазначений судовий наказ було скасовано за заявою ОСОБА_3 ( а.с. 4).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Отже в межах строку позовної давності підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з вересня 2009 року по листопад 2015 року, яка становить 5836 грн. 06 коп., а в межах позову 5812 грн. 44 коп.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за наданні комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з вересня 2009 року по листопад 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

В решті позовних вимог слід відмовити за спливом строку позовної давності.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням вищевказаних норм процесуального і матеріального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги Концерну «Міські теплові мережі» та ухвалення нового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за наданні комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з вересня 2009 року по листопад 2015 року в межах заявлених позовних вимог в розмірі 5812 грн. 44 коп.

У відповідності до ст.88 ЦПК України Концерн « Міські теплові мережі» має право на компенсацію судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та апеляційної скарги в розмірі 389 грн. 76 коп (121.80+ 267.96).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення постачання гарячої води та водовідведення за період з вересня 2011 року по листопад 2015 року в розмірі 5812 грн. 44 коп. та судового збору в розмірі 389 грн. 76 коп .

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: