Справа № 466/9154/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої - судді Свірідової В.В.

при секретарі Степанюк Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

28.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.12.2009 року Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №375.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.12.2009 року Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Від спільного шлюбу з відповідачем у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що протягом останніх місяців різко погіршились відносини та сторони не ведуть спільного господарства. З моменту погіршення відносин сторони не підтримують подружні відносини. Відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя і протилежність характерів призвели до вкрай напружених стосунків, взаємного відчуження та втрати почуттів. Атмосфера, яка склалася у сімї негативно відображається на здоровї малолітніх дітей. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тим більше інтересам дітей, що має істотне значення. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він разом з позивачем проживає в одному приміщенні, подружні відносини не підтримують, однак ведуть спільне господарство. Вважає, що сімейні відносини між сторонами покращаться. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступних підстав та мотивів.

Між сторонами 19.12.2009 року Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №375, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-СГ №128423 від 19 грудня 2009 року (а.с. 5).

Від спільного шлюбу у них народились доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-СГ №262796 та Серія І-СГ №462065, копія яких наявна у матеріалах справи (а.с. 7-8).

Сторони подружні відносини не підтримують, однак разом проживають, спільне господарство ведуть та примирення між ними можливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ст. 105 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малотітньої дитини, дитини-інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Крім цього, позивач не надала суду доказів, які свідчать про те, що їх із відповідачем подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, а тимчасовий розлад у сімї, конфлікти між подружжям, викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу.

Враховуючи наведені обставини, положення ст. 112 СК України та зазначені розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку щодо необхідності відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, оскільки позовні вимоги позивача про необхідність розірвання шлюбу не свідчать про те, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15,60, 88, 209, 212, 214- 215, 218 ЦПК України , ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, суд ,

ВИРІШИВ:

у задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5