Справа № 545/3459/15-ц
Провадження № 2/545/145/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді Цибізової С.А.,

при секретарі Лабовкіна Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення майнової шкоди,-

в с т а н о в и в:

Директор ПЕЗО «Міськсвітло» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, мотивуючи його тим, що 11.09.2015 р. о 17-10 год. по вулиці Фрунзе, в м. Полтава автомобілем ВАЗ-2109 д.н.з. ВІ0692 було пошкоджено було скоєно наїзд на світлофорну опору та пошкоджено світлофор, який перебуває на обслуговуванні ПЕЗО «Міськсвітло», що підтверджують необхідні акти. В наслідок вчиненого, позивачу нанесено матеріальну шкоду. Всі затрати на проведення ремонтних робіт та заміну пошкодженого майна приведено в акті виконаних робіт. Власником автомобіля ВАЗ-2109 д.н.з. ВІ0692 є ОСОБА_2, який довірив право керування ОСОБА_1 Відповідачем в добровільному порядку до цього часу шкоду не відшкодовано. З урахуванням зменшення позовних вимог позивач прохав стягнути з відповідача 9031,95 грн. майнової шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Розмір шкоди обґрунтовував вартістю світлофора, який було придбано позивачем замість пошкодженого та ремонтних робіт.

Відповідач позов визнав частково у розмірі 230,50 грн. витрат на фарбування стійки світлофора - 43,38грн, вартості емалі 10,67 грн., виправлення окремих опор металевих - 178,45 грн.. Зазначив, що вину у скоєному ДТП та пошкодження опори світлофора визнає, однак на час пригоди безпосередньо світлофор був у робочому стані, а тому вважає, що необхідність заміни останнього на новий нічим не підтверджена, та його вартість є необґрунтованою.

Представник відповідача позицію останнього підтримав, з підстав зокрема не доведеності розміру спричиненої відповідачем шкоди.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 11 вересня 2015 року близько 17-10 годин ОСОБА_1, керуючи в м. Полтаві по вулиці Фрунзе, автомобілем НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_2, перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та допустив наїзд на світлофорну опору. Внаслідок пригоди світлофорна опора отримала механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9, 12.1, 12.3 Правил

дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.1

ст.130, ч.2 ст.139 КупАП за що і був притягнутий до адміністративної

відповідальності, згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року (а.с.4).

Дані обставини сторонами не оскаржуються, та підтверджуються протоколом про

адміністративне правопорушення від 11.09.2015 року та іншими матеріалами адміністративної справи 545/281/15п, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України" від 18.03.2004, № 1618-IV, (надалі ЦПК України), обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.п. 8, ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту

цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно п.1, ч.2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ч. 1, 2 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність , було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства , суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП з врахуванням зношеності та вартості речей на час пошкодження.

Разом з тим належних та допустимих доказів вартості пошкодженого світлофора на час ДТП суду не надано.

Так, в Акті від 15.09.2015 року затвердженого директором підприємства «Міськсвітло» зазначено, що в наслідок ДТП, яке сталося 11.09.2015 року близько 17-00 год. на перехресті вулиць Фрунзе - ОСОБА_3 - Кагамлика за участю громадянина ОСОБА_1 було пошкоджено трубу, стійку та світлофор. Пошкоджений світлофор відновленню не підлягає. Комісія здійснила перевірку матеріалів, що зробилися непридатними та встановила, що описані нижче цінності підлягають списанню та вилученню з обліку: світлофор -1 штука.

Проте, в даному акті не наводяться дані, що ідентифікують об'єкт товарно-матеріальних

цінностей світлофор, а саме: модель, рік виготовлення, початок експлуатації, первісна (переоцінена) вартість об'єкта, сума нарахованого зносу.

Таким чином, з даного акту не можливо встановити який саме світлофор підлягає списанню та його вартість на момент пошкодження.

Ксерокопія наданого Диспетчерського листа, наданого на підтвердження розбиття світлофора під час пригоди не затверджено належним чином, не зазначено особа, якою він був складений , дати, місця складання та будь-яких інших реквізитів, а тому суд не визнає її допустимим доказом по справі.

Судом на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, розяснювались сторонам положення ст.60, 143 ЦПК України, щодо обовязку доведення, можливості призначення експертиз, а також залучення спеціалістів, та наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій, проте сторонами відповідних клопотань заявлено не було. Представник позивача не надав суду пояснень, щодо порядку бухгалтерського обліку - пошкодженого світлофора на підприємстві та будь-яких підтверджуючих це документів, та просив розглядати справу на підставі наявних матеріалів.

За таких обставин видаткова накладна від 20 травня 2015 року згідно якої вартість нового світлофора Т.1.1.ТВЧ1-01-АТ , що було придбано позивачем у ТОВ БП Лотос не є належним доказом по справі, оскільки не підтверджує вартість пошкодженого світлофора на момент пригоди.

Тоді як, згідно Акту приймання передачі світлофорних обєктів 2015 року складеного між КП ПМШЕД ПМР та ПЕЗО «Міськсвітло», вартість світлофорного обєкту "Фрунзе - Кагамлика", що за твердженням позивача було пошкоджено в наслідок ДТП складає 0,01 грн. (а.с.5).

Підтвердження ринкової вартості такого обєкту, а відповідно і розміру прямої дійсної шкоди спричиненої позивачу винними діями відповідача на час вчинення шкоди суду не надано, а отже вартість нового світлофора придбаного позивачем за 7590,00 грн. замість пошкодженого - стягненню з відповідача не підлягає.

Разом з тим, судом встановлено факт пошкодження світлофорної опори, а тому суд вважає, що витрати за роботи щодо монтажу (демонтажу) світлофора на опорі, прокладка кабелю (демонтаж), фарбування стійки світлофора, виправлення окремих металевих опор та витрачені на це матеріали, що зазначені в акті виконаних робіт підлягають стягненню з відповідача, так як виникли в наслідок його протиправних дій.

Таким чином стягненню з відповідача підлягає 1441,95 грн. (9031,95-7590=1441,95).

На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Питання по судовим витратам вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно дозадоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" 1441 (одна тисяча чотириста сорок одна) грн. 95 коп. відшкодування шкоди, та 194,39 грн. судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Полтавський районний суд Полтавської області до апеляційного суду Полтавської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4