АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2502/13-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/303/К/16 суддя Попов В.В.
Категорія № 27 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря - Петренко К.І.,

представника позивача - Земби Ольги Олегівни, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі ПАТ «Укргазбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В подальшому уточнивши позовні вимоги в останній їх редакції просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №313/03/6 від 14.07.2008 року, яка станом на 02.12.2013 року складає 54597,42 доларів США та 242963,22 грн., в тому числі строковий кредит - 27131,20 доларів США, прострочений кредит - 9868,80 доларів США, прострочені проценти - 17597,42 доларів США, пеня, нарахована на кредит та відсотки - 229763,22 грн., штраф - 13200 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло №С-972 від 03.07.1997 року, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь понесені ним судові витрати в розмірі 3441 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №313/03/6, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 37000 доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 13,8% річних, строком до 13.07.2028 року.

Разом з тим, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе ОСОБА_4, між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки №313/03/6/1з без оформлення заставної від 14.07.2008 року, згідно якого відповідачі передали Відкритому акціонерному товариству акціонерному банку «Укргазбанк» в іпотеку належну їм на праві спільної сумісної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Однак ОСОБА_4 своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконував, в результаті чого станом на 02.12.2013 року утворилась вказана вище сума заборгованості.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №313/03/6 від 14.07.2008 року, яка станом на 02.12.2013 року складає 54597,42 доларів США та 242963,22 грн., в тому числі строковий кредит - 27131,20 доларів США, прострочений кредит - 9868,80 доларів США, прострочені проценти - 17597,42 доларів США, пеня, нарахована на кредит та відсотки - 229763,22 грн., штраф - 13200 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло №С-972 від 03.07.1997 року, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» по 1147 грн. з кожного окремо в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Відстрочено виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поставила питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відстрочення виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 304-VІІ.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначила, що вказаним законом лиш презюмується те, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на період його дії не підлягає виконанню, а не те, що суди в свої рішеннях можуть встановлювати порядок та способи їх виконання, зокрема застосовувати такий порядок як відстрочення виконання рішення. Також представник позивача вважає, що норми Закону про мораторій підлягають застосуванню на стадії виконавчого провадження, отже немає підстав зазначати про нього на стадії ухвалення рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір №313/03/6, згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 37000 доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 13,8% річних, строком до 13.07.2028 року, а ОСОБА_4 зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.5-8, 10-12).

Разом з тим, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе ОСОБА_4, між позивачем, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Договір іпотеки №313/03/6/1з без оформлення заставної від 14.07.2008 року, згідно якого відповідачі передали позивачу в іпотеку належну їм на праві спільної сумісної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15-20).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

В порушення зазначених норм закону та умов укладеного Кредитного договору, ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 02.12.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 54597,42 доларів США та 242963,22 грн., із розрахунку: строковий кредит - 27131,20 доларів США, прострочений кредит - 9868,80 доларів США, прострочені проценти - 17597,42 доларів США, пеня, нарахована на кредит та відсотки - 229763,22 грн., штраф - 13200 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.85).

Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 своїх зобов'язань за Кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В цій частині рішення суду не оскаржено, тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Разом із тим, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, застосував до спірних правовідносин вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ відстрочив виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відповідно відхиляє доводи апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, згідно п. 1 ст. 1 Закону встановлено, що протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі використовують предмет іпотеки як місце постійного проживання та в їх власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно (а.с.145-153).

Посилання заявника апеляційної скарги щодо відсутності підстав для зазначення в рішенні суду про мораторій, оскільки застосування вказаного Закону повинно відбуватись на стадії виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Так, під час виконання судового рішення державний виконавець діє на підставі Закону України «Про виконавче провадження», у статті 37 якого міститься перелік підстав для зупинення виконавчого провадження. При цьому, зупинення примусового стягнення на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у цьому переліку відсутнє. Відтак, на думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність включення фрази про те, що виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено до втрати чинності «Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: