АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/588/16 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Демкович Ю. Й., Загорський О. О.,

секретар - Танцюра О.В.

з участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ПАТ "Державний ощадний банк України"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 2003 року працювала в відділенні Ощадбанку смт. Залізці на різних посадах, з з 20.04.2015 року на посаді старшого контролера касира операційного сектора ТВБВ 310019/025 філії Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк. 18 вересня 2015 року завідувачем операційного сектору ОСОБА_2 при зведенні всієї каси встановлено розбіжності, а саме: виявлено надлишок коштів у сумі 3641,03 грн. Згодом було встановлено, що розбіжності відбулись через операційний комп'ютерний збій. Працівниками банку були проведені відповідні уточнення і кошти направлені за призначенням. За даним фактом було проведено службове розслідування. На підставі висновку службового розслідування від 20 жовтня 2015 року наказом начальника Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк від 21 жовтня №888-К ОСОБА_1 було звільнено з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України із формулюванням причини звільнення у зв'язку із втратою довір'я, за грубе порушення правил операційно-касової роботи. Своє звільнення ОСОБА_1 вважає незаконним, оскільки у матеріалах службового розслідування за фактом, що мав місце 18 вересня 2015 року, не встановлено жодних конкретних порушень, допущених особисто нею, не вказано в чому полягають її винні дії в обслуговуванні грошових цінностей та порушення правил касового обслуговування. Крім цього, позивачка зазначає, що вона була контролером і не обслуговувала безпосередньо матеріальні цінності, в той час як за п.2 ст. 41 КзпП України може бути звільнений працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності.

Тому просила суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника філії Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк №888-К від 21 жовтня 2015 року про звільнення її з посади старшого контролера-касира операційного сектора філії ТВБВ 10019/025 Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк, поновити її на вказаній посаді, а також стягнути з відповідача 1790,84 грн. 11700,22 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.10.2015 року по 12.03.2016 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2016 року позов задоволено. Визнано незаконним наказ начальника філії Тернопільське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України за №888-К від 21 жовтня 2015 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого контролера-касира операційного сектора ТВБВ №10019/25 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України. Стягнуто з ПАТ Державний ощадний банк України на користь ОСОБА_1 11700,22 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням податку з доходів фізичних осіб, та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з ПАТ Державний ощадний банк України в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 974,40 грн.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки завідувачем операційного сектора ОСОБА_2 та старшим контролером ОСОБА_1 не було здійснено звірку первинних документів дня з касовим журналом за день, сформованим по системі АБС БАРС Millennium, чим порушено Інструкцію з організації касової роботи та здійснення касових операцій в АТ Ощадбанк, затвердженої постановою Правління АТ Ощадбанк №693 від 13 грудня 2012 року. Крім цього, за весь наступний робочий день 21 вересня 2015 року працівниками ТВБВ №10019/025 ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було вжито жодних заходів для виявлення причин надлишків готівки та не було повідомлено відділ бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10019/025 про зазначений факт. Посадовою інструкцією позивачки визначено, що вона несе відповідальність за порушення чинного законодавства та нормативних документів НБУ та внутрішньобанківських нормативних документів. Допущена працівниками ТВБВ 10019/025 бездіяльність в частині не оприбуткування 18 вересня 2015 року та 21 вересня 2015 року надлишків готівки, які виникли 18 вересня 2015 року, є грубим порушенням посадових обов'язків, що зафіксовано письмово. З метою недопущення порушення строків перерахування прийнятих платежів, передбачених договорами з одержувачами коштів, банк був змушений перераховувати кошти за рахунок інших платежів. Твердження ОСОБА_1 про те, що вона старанно, чесно та добросовісно виконувала покладені на неї обов'язки спростовується наказом №199-К від 11.04.2014 року та наказом №598 від 14.07.2015 року про притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника ПАТ Державний ощадний банк України, яка підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1, яка вважає рішення суду законним та обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, враховуючи посадову інструкцію позивачки, дійшов висновку, що вона не є безпосереднім виконавцем будь-яких робіт по обслуговуванню цінностей і не може бути субєктом, що підпадає під дію ч.2 ст. 41 КзпП України. Недоліки по непроведених платежах є бухгалтерським обліком та веденням бухгалтерської документації, операційною роботою і самі по собі не можуть свідчити про безпосереднє обслуговування товарно-матеріальних цінностей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Встановлено, що з жовтня 2003 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до АТ Державний ощадний банк України на посаду касира відділення смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області.

З 20 квітня 2015 року позивачка обіймала посаду старшого контролера-касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, на яку її було переведено згідно наказу №323-К від 17.04.2015 року.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з посади контролера-касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, згідно наказу начальника філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк за №888-К у зв'язку із втратою довір'я за грубе порушення правил операційно-касової роботи за п.2 ст.41 КЗпП України.

При цьому підставою винесення вищевказаного наказу зазначено висновок службового розслідування по факту не оприбуткування надлишків готівки в ТВБВ №10019/025 від 20.10.2015 року.

З Висновку службового розслідування по факту не оприбуткованих надлишків готівки в касі ТВБВ №10019/025 вбачається, що комісією, створеною на підставі наказу №412 від 29.09.2015 року по Тернопільській філії АТ Ощадбанк, за період з 29.09.2015 року по 20.10.2015 року проведене службове розслідування за фактом виявлення 18.09.2015 року в ТВБВ №10019/025 прийняття платежів в користь ПАТ Укртелеком та СК Оранта на загальну суму 3641,03 грн. з використанням програмного забезпечення СБОН+, які не було відображено працівниками відділення в операційному дні по системі АБС БАРС Millennium, що зумовило надлишки готівки в касі ТВБВ, які не були оприбутковані в касу банку в день виявлення.

За результатами службового розслідування комісією було зроблено висновок, що позивачка ОСОБА_1 допустила халатне відношення до виконання посадових обов'язків, а саме приписів посадової інструкції, якою визначено, що позивачка несе відповідальність, зокрема за порушення чинного законодавства та нормативних документів НБУ та внутрішньобанківських нормативних документів.

Відповідно до п.2 ст. 41 КзпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України потрібна наявність одночасно таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т. ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

ОСОБА_1, працюючи на посаді контролера-касира операційного сектора, не здійснювала безпосереднє обслуговування грошових чи товарних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т. ін.), це не входило до її посадових обовязків, визначених посадовою інструкцією.

В тому числі вона не обслуговувала безпосередньо грошові цінності й 18 вересня 2015 року, коли готівку приймала касир ОСОБА_4, однак при зведенні операційного дня не було здійснено в програмному забезпеченні СБОН+, з використанням якого було прийнято платежі на суму 3 641, 03 грн., функцію Формування касових проводок для ОДБ, внаслідок чого не було сформовано прибутковий касовий ордер на вказану суму, що зумовило надлишки готівки в касі ТВБВ, які не були оприбутковані в касу банку в день виявлення.

З висновку службового розслідування вбачається, що ОСОБА_1 18.09.2015 року допустила порушення, яке виразилось у тому, що вона не здійснила звірку первинних документів з касовим журналом за день, сформованим по системі АБС Барс Millennium. Весь наступний робочий день 21.09.2015 року працівниками ТВБВ, в тому числі ОСОБА_1, не було вжито жодних заходів для виявлення причин надлишків готівки та не було повідомлено відділ бухгалтерського обліку, звітності та контролю про зазначений факт; допущена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бездіяльність в частині неоприбуткування 18.09. 2015 року та 21.09.2015 року лишків готівки, які виникли 18.09.2015 року, є грубим порушенням їх посадових обовязків.

З цього висновку не вбачається, що допущені ОСОБА_1 порушення повязані з безпосереднім обслуговуванням грошових цінностей.

З врахуванням таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачка 18.09.2015 року не виконувала функції касового працівника, не виконувала будь-які функції щодо безпосереднього обслуговування грошових цінностей і такі функції взагалі не входили до її посадових обовязків, а тому звільнення її на п.2 ст. 41 КЗпП України не може вважатися законним.

Такий висновок є вірним, повністю відповідає обставинам справи та наявним у справі доказам, і такий висновок не спростований доводами апеляційної скарги.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 уклала договір про повну матеріальну відповідальність, що свідчить про безпосереднє обслуговування нею грошових та матеріальних цінностей, колегія суддів оцінює критично, так як сам по собі зазначений договір з врахуванням його змісту, не є доказом посадових обовязків ОСОБА_1 щодо безпосереднього обслуговування нею грошових цінностей. Сам апелянт вказує, що ОСОБА_1 взяла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй цінностей установою банку. Однак, цінностей у вигляді виявлених надлишків у касі в сумі 3 641,03 грн. банк позивачці не ввіряв, позивачка не працювала в касі і не отримувала цих коштів, не мала обовязку і не перераховувала готівку в касі в кінці операційного дня 18.09.2015 року, крім цього, ці кошти не пропали. Суд першої інстанції надав оцінку договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки поясненню ОСОБА_2, колегія суддів вважає безпідставними, так як ці пояснення не доводять ту обставину, що до кола посадових обовязків ОСОБА_1 входило безпосереднє обслуговування грошових цінностей.

Сам факт обізнаності ОСОБА_1 із ситуацією, що виникла 18.09.2015 року щодо надлишку коштів у касі, а також її подальші дії щодо повідомлення чи неповідомлення про цей факт керуючого ТВБВ ОСОБА_3, завідувача сектору банківського бізнесу ОСОБА_5, чи інших посадових осіб банку, нескладення акту про розбіжності, інші допущені нею порушення, вказані у висновку службового розслідування, не можуть бути підставою для звільнення її з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України, так як відповідачем не доведено, і судом не встановлено однієї з обовязкових підстав для звільнення працівника за п.2 ст. 41 КЗпП України безпосереднього обслуговування грошових та товарних цінностей.

До кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, відносяться особи, які одержують їх під звіт; особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами, не відносяться до вказаного кола працівників і не можуть бути субєктами звільнення за п.2 ст. 41 КЗпП України.

Верховним Судом України висловлена правова позиція (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24.09.2014 року №6-104цс14), згідно з якою при розгляді справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п.2 ст. 41 КЗпП України, суду, крім іншого, треба зясувати: чи становить виконання операцій, що повязані з безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обовязків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберігання цінностей.

Таких обставин судом не встановлено.

Посилання представника банку на п.7.14.3 Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТОщадбанк не доводить, що до основного змісту трудових обовязків ОСОБА_1 входило обслуговування грошових цінностей, так як із змісту цього пункту вбачається, що операційно-касовий працівник (контролер) після закінчення операційного дня повинен бути присутнім при пакуванні готівки та цінностей. Однак, присутність при пакуванні готівки не є безпосереднім обслуговуванням грошових цінностей.

Ще один обовязок контролера, визначений п.7.14.3 цієї Інструкції після звірки касових оборотів, залишків готівки та цінностей із Касовим журналом (операційним щоденником), підписати касовий журнал (операційний щоденник) та надати на підпис касовому працівнику, також не є є безпосереднім обслуговуванням грошових цінностей, так як колегією суддів встановлено, що звірка касових оборотів, залишків готівки та цінностей із Касовим журналом (операційним щоденником) відбувається лише в електронному вигляді, і не полягає у безпосередньому перерахуванні готівки, чого не заперечила представник банку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 мала ключ від сховища цінностей, у який транспортувала отримані на протязі дня кошти, проте кошти у сумі 3641, 03 грн. в дане сховище нею не було покладено, згідно розпорядження №248 від 17.08.2015 року ОСОБА_1 призначено відповідальною за збереження готівки та цінностей, колегія суддів оцінює критично, так як такі обовязки не входять до посадових обовязків, визначених посадовою інструкцією та не складають основний зміст трудових обовязків позивачки. Окрім цього, ОСОБА_1 заперечила такі обовязки та пояснила, що їй нічого не відомо про розпорядження №248 від 17.08.2015 року. Представник банку не змогла надати суду жодних доказів про ознайомлення ОСОБА_1 з цим розпорядженням, хоча апеляційним судом з цією метою оголошувалась перерва у судовому засіданні, тому колегія суддів не може взяти до уваги вказане розпорядження як доказ безпосереднього обслуговування позивачкою грошових цінностей.

Посилання в апеляційній скарзі на притягнення ОСОБА_1 у минулому до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які викликали недовіру до неї, не спростовує висновків суду та не доводить законність звільнення позивачки з роботи.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасовування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2016 року залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6