Справа №461/9783/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Котельви К.О.,

при секретарі Білоус М.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету фізичної культури про визнання недійсним результату конкурсу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівського державного університету фізичної культури, в якому просить з врахуванням поданих уточнень визнати недійсним та скасувати результат конкурсу на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету, який відбувся 28 травня 2015 року, у відповідності до якого йому було відмовлено у заміщенні вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор Львівського державного університету фізичної культури, визнати недійсним та скасувати рішення Вченої ради факультету фізичного виховання Львівського державного університету фізичної культури, від 28 травня 2015 року про необрання його на посаду доцента кафедри -_ спортивних та рекреаційних ігор університету, наказ відповідача за № 181-вк від 6 липня 2015 року про звільнення його з роботи, в якому у параграфі 1 було зазначено, що ОСОБА_1 доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор звільнити 27 липня 2015 року у звязку з закінченням строку трудового договору згідно п.2 ст. 36 КЗпП України визнати незаконним, поновити його, ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор Львівського державного університету фізичної культури та зобовязати відповідача виплатити йому середньомісячний заробіток за період вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день поновлення на роботі на посаді доцента університету, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу щодо складання позовної заяви, підготовку адвокатського запиту та його поштове відправлення у сумі 556 грн. 90 копійок. Позов мотивує тим, що він працював у Львівському державному університеті фізичної культури на посаді доцента. 15 травня 2015 року відбулося засідання кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету щодо заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету. Дванадцять членів кафедри голосували «за», один «проти», один «утримався». Більшістю голосів кафедра рекомендувала його на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету. За час роботи у відповідача весь обсяг навчальних годин на 2012-2015 рік він виконав повністю. Підготував навчальний посібник «Теорія і методика викладання волейболу». Має пять статей, з яких три фахових, рецензував дисертації, навчальні посібники, наукові статті, керував роботами студентів, тощо. Після дискусії з завідувачем кафедри спортивних та рекреаційних ігор ОСОБА_4, запитав його, чи є до мене претензії по роботі, на що отримав відповідь, що жодних претензій немає. 28 травня 2015 року відбулося засідання Вченої ради факультету фізичного виховання університету щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету. З двадцяти одного члена Вченої ради факультету фізичного виховання були присутні чотирнадцять членів Вченої ради (рівно 2/3. Семеро членів Вченої ради факультету були відсутні з невідомих причин. Пятеро членів голосували «за», вісім - «проти» та один бюлетень виявився недійсним. Рішенням Вченої ради факультету фізичного виховання університету його не було рекомендовано на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету, з чим він не погоджується. 3 червня 2015 року листом за підписом начальника відділу кадрів відповідача його було поінформовано про те, що «згідно рішення Вченої ради факультету фізичного виховання Ви не рекомендовані ректору ЛДУФК щодо укладання з Вами строкового трудового договору на 2015-2016 рік». З даним листом він був ознайомлений під розписку. Ознайомившись з початку й до кінця з нормами Закону України « Про Вищу освіту» від 1 липня 2014 року за № 1556, зауважив, що у п. 7 частини 2 ст.36 даного закону зазначено, що Вчена рада вищого навчального закладу обирає за конкурсом таємним голосуванням на посади деканів, завідувачів / начальників / кафедр, професорів і доцентів, директора бібліотеки, керівників філій. ОСОБА_5 Закону України « Про Вищу освіту» до вченої ради входить 10 відсотків студентів університету, однак на Вченій раді не було жодного, що є одним з порушень даного закону. 26 червня 2015 року він мав розмову з ректором університету ОСОБА_6 і поінформував його про те, що вирішення мого питання Вченою радою факультету фізичного виховання щодо проведення конкурсу на заміщення посади доцента у Львівському державному університеті фізичної культури відбулось з порушенням вимог Закону України «Про Вищу освіту», відповідно до якого доценти університету повинні проходити конкурс на Вченій раді університету, а не факультету. Щодо Статуту відповідача, то у Статуті, який знаходиться на сайті університету, але на даний час зник з невідомих причин було зазначено, що Вчена рада Університету має право делегувати частину своїх повноважень Вченій раді факультету. Це ще одне порушення Закону України «Про Вищу освіту», тому що в Законі дана норма не зазначена. Статути ряду вищих навчальних закладів України приведені у відповідність до вимог ЗУ «Про Вищу освіту». Отже, Статут відповідача суперечить Закону України «Про Вищу освіту», а виконання самого Закону в університеті саботується. За наведених обставин рішення Вченої ради факультету фізичного виховання від 28 травня 2015 року,у відповідності до якого його не було рекомендовано на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор, слід вважати недійсним. Після отримання 3 червня 2015 року листа начальника відділу кадрів про те.що я буду звільнений з роботи з 27 липня 2015 року з займаної посади,я звернувся зі скаргою до ОСОБА_7 Освіти і науки України,у якій виклав про порушення щодо мене норм Закону України «Про Вищу освіту» при проведенні Вченою радою факультету фізичного виховання конкурсу на заміщення вакантної посади доцента університету. ОСОБА_7 Освіти і науки України за № 1/11-11962 від 14 серпня 2015 року за підписом Першого заступника Міністра ОСОБА_8 його було повідомлено про те, що у відповідності до п.7 частини 2 ст.36 ЗУ «Про Вишу освіту» обрання за конкурсом на заміщення посади доцента здійснюється Вченою радою університету, що ще раз підтверджує незаконність дій Вченої ради факультету фізичного виховання й в цілому відповідача. 21 липня 2015 року він пішов у відпустку, отримавши заробітну плату за час відпустки та передбачені кошти на оздоровлення. 17 серпня 2015 року на його адресу надійшов лист відповідача за підписом начальника відділу кадрів університету про те, що у звязку із звільненням 27 липня 2015 року із займаної посади згідно наказу ректора від 6 липня 2015 року за № 181-вк його просять терміново зявитись у відділ кадрів університету для отримання трудової книжки. Також йому було надіслано разом з цим копію наказу відповідача за № 181-вк від 6 липня 2015 року про звільнення з роботи, в якому у параграфі 1 було зазначено, що ОСОБА_1 доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор звільнити 27 липня 2015 року у звязку з закінченням строку трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. 17 серпня 2015 року він ознайомився зі змістом оспорюваного наказу відповідача. Даний наказ є незаконним в силу того, що підставою для його прийняття є рішення Вченої ради факультету фізичного виховання щодо проведення конкурсу на заміщення посади доцента у Львівському державному університеті фізичної культури, у відповідності до якого його не було рекомендовано на заняття посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету. З врахуванням того, що він був звільнений незаконно з посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор університету, повинен бути поновлений на роботі з виплатою середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення по час поновлення на роботі.

Позивач та його представник, кожен окремо, в судовому засіданні підтримали внесений позов, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_5 ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви позивач вважає, що прийняте рішення на засіданні Вченої ради факультету фізичного виховання від 28 травня 2015 року №4 не відповідає вимогам п. 7 частини 2 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту», оскільки згідно Закону України «Про вищу освіту» до вченої ради входить 10 відсотків студентів університету, однак на Вчені раді не було жодного, що є одним з порушень даного закону». Тобто, позивач стверджує, що в разі відсутності на засіданні вченої ради 10 відсотків студентів університету, таке рішення вченої ради є незаконним.

Дане твердження позивача є помилковим та необгрунтованим, так як згідно ч. 7 ст.36 цього Закону у вищому навчальному закладі можуть бути утворені вчені ради структурних підрозділів, повноваження яких визначаються вченою радою вищого навчального закладу відповідно до статуту вищого навчального закладу. Вчена рада вищого навчального закладу може делегувати частину своїх повноважень вченим радам структурних підрозділів. Склад відповідних вчених рад формується на засадах, визначених частинами третьою і четвертою цієї етапі.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про виїду освіту» за рішенням вченої ради до її складу можуть входити також представники організацій роботодавців. При цьому не менш як 75 відсотків складу вченої ради повинні становити наукові, науково-педагогічні працівники вищого навчального закладу і не менш як 10 відсотків - виборні представники з числа студентів (курсантів).

ОСОБА_5 Наказу Ректора Львівського Державного університету фізичної культури №139-с від 05 липня 2013 року /а.с.91/, в університеті затверджено склад Вченої ради факультету фізичного виховання на 2013-2018 роки у кількості 20 членів, з яких - четверо осіб є студентами: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Кількість зазначених студентів складає 20% від загальної чисельності складу, що відповідає вимогам частини четвертої статті 36 Закону України «Про вищу освіту».

Тобто, наказом ректора університету у відповідності до вимог частини четвертої статті 36 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що до Вченої ради факультету входить більше ніж 10% виборних представників з числа студенів.

Крім того, відповідно до п. 4.5.3 Статуту університету, «вчена рада факультету може розглядати питання та приймати рішення, якщо в її засіданні беруть участь не менше 2/3 членів».

ОСОБА_5 з протоколу №4 від 28 травня 2015 року /а.с.79-90/, на засіданні були присутніми 14 членів Вченої ради, що становить більше 2/3 членів від її загальної кількості та у відповідності до п. 4.5.3 Статуту Вчена рада факультету була повноважною для прийняття рішень.

Відсутність інших членів Вченої ради не впливає на недійсність самого прийнятого рішення.

Твердження позивача про порушення ч.4 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» під час прийняття рішення на засіданні Вченої ради факультету фізичного виховання від 28 травня 2015 року №4 є помилковим та необгрунтованим.

Посилання позивача, що «Вчена рада університету має право делегувати частину своїх повноважень Вченій раді факультету. Це ще одне порушення Закону України «Про вищу освіту», тому що в Законі дана норма не зазначена» є також помилковим та необгрунтованим та спростовується ч. 7 ст. 36 цього ж Закону.

Так, згідно ч. 7 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» у вищому навчальному закладі можуть бути утворені вчені ради структурних підрозділів, повноваження яких визначаються вченою радою вищого навчального закладу відповідно до статуту вищого навчального закладу. Вчена рада вищого навчального закладу може делегувати частину своїх повноважень вченим радам структурних підрозділів. Склад відповідних вчених рад формується на засадах, визначених частинами третьою і четвертою цієї статті.

26 травня 2015 року відбулось засідання Вченої ради Львівського Державного університету фізичної культури, на якому Вчена рада університету у відповідності до вимог ч. 7 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» та п. 4.5.1. Статуту ЛДУФК постановила доручити обрання за конкурсом на посаду таємним голосуванням доцентів Вченій раді відповідного факультету /а.с.108-116/.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог та вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3-11,88,212-215, 224-228 ЦПК України,суд

вирішив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Котельва К.О.