Справа № 333/3367/16-ц
Провадження №2/333/2019/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

при секретареві: Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - 61/300 частину домоволодіння, а саме 1/3 частину житлового будинку літ. Д загальною площею 37,0 кв.м., житлова 26,2 кв.м., підсобна 10,8 кв.м., розташованого за адресою м. Запоріжжя вул. Глебова 14.

У відкритому судовому засіданні представник позивача зробив заяву і надав суду укладену та підписану сторонами по справі мирову угоду.

За умовами даної мирової угоди:

ОСОБА_4 відмовляється від права власності на 61/100 частин домоволодіння, а саме цілу частину житлового будинку літ. Д загальною площею 37,0 кв.м., житлова - 26,2 кв.м., підсобна - 10,8 кв.м, розташованого за адресою м. Запоріжжя вул. Глебова

14.

2.Сапа ОСОБА_5(мешкає Запорізька обл. смт. Веселе вул. Чкалова 4/22 ІПН НОМЕР_1) набуває право власності на 61/200 частин домоволодіння, а саме Уг частина житлового будинку літ. Д загальною площею 37,0 кв.м., житлова - 26,2 кв.м., підсобна - 10.8 кв.м, розташованого за адресою м. Запоріжжя вул. Глебова 14.

ОСОБА_6(мешкає м. Запоріжжя вул. Глебова 14 ІПН НОМЕР_2) набуває право власності на 61/200 частин домоволодіння, а саме Уг частина житлового будинку літ. Д загальною площею 37,0 кв.м., житлова - 26,2 кв.м., підсобна - 10,8 кв.м, розташованого за адресою м. Запоріжжя вул. Глебова 14.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні просив затвердити дану мирову угоду.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3ст. 31 ЦПК Українисторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обовязки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обовязків для сторін.

Відповідно до ч. 1ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з'ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

За умовами мирової угоди до сторін переходить право на майно, а саме сторони просять фактично узаконити перехід права власності на спірне спадкове майно від спадкодкодавця до спадкоємців всупереч встановленому законом порядку оформлення спадщини.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно (житловий будинок, земельну ділянку), визначені статями 328, 331, 1218, 1268 ЦК України. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно.

Аналіз положень вищевказаних норм закону вказують на те, що право власності на нерухоме майно не може бути предметом мирової угоди за обставинами, викладеними у позовній заяві.

Крім цього, визнання такої мирової угоди спрощує порядок визнання права власності на нерухоме майнов порядку спадкування і фактично позбавляє державу надходжень до бюджету і пенсійного фонду (обовязкових платежів).

Як вбачається із визначених умов мирової угоди, сторони домовились, що право власності у сторін на вказане в мировій угоді майно виникне з моменту визнання даної угоди судом, відповідно ухвала суду про визнання мирової угоди буде правовстановлюючим документом відносно вказаного майна.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобовязання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Також суд враховує, що відповідачі, які зазначені стороною в мировій угоді не зявились до суду, тому суд позбавлений можливості впевнитись в наявності дійсного волевиявлення даних осіб відносно затвердження вищезазначеної мирової угоди.

Отже, мирова угода містить умови, які суперечатьст. 175 ЦПК України.

Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди.

За положеннями ч. 5ст. 175 ЦПК Україниякщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити.

Керуючисьст.ст. 175, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У визнані мирової угоди укладеної, по даній справі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Наумова І.Й.