Справа № 585/3501/16-ц
Номер провадження 2/585/1005/16
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді Ганзя О.Д., при секретарі Шаповаленко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління реєстраційних послуг Роменської міської Ради, Роменська міська Рада, про визнання права користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом у якому прохав визнати що він ( ОСОБА_1 ) має право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивував тим, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і з часу свого народження проживав в будинку АДРЕСА_2 частини вказаного будинку належать на праві батьку позивача ОСОБА_2 , а на інші 11/25 частин будинку залишилась відкритою спадщина після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після отримання паспорта громадянина України позивач з 24.12.2010 року був зареєстрований за постійним місцем проживання в зазначеному будинку. Після закінчення навчання в школі, позивач у 2012 році вступив на навчання до Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України, у зв`язку з чим з 20.09.2012 року по 06.06.2016 року, тобто на протязі всього часу навчання інституті, позивач був зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_3 . Після закінчення навчання, позивач повернувся на постійне проживання в будинок АДРЕСА_1 , проте зареєструватись в ньому за місцем проживання відразу не зміг, так як право власності батька на належні йому 64/75 частини будинку не були зареєстровані за ним згідно вимог чинного законодавства. З метою працевлаштування, позивач, продовжуючи проживати у будинку батька, тимчасово зареєструвався в будинку АДРЕСА_4 . 02.08.2016 р. позивач знявся з реєстрації в с. Хмелів Роменського району, оскільки батько подав до реєстраційної служби всі документи для реєстрації його права власності на належну йому частину будинку. Після реєстрації батьком його права власності на належну йому частину будинку, позивач звернувся до Управління реєстраційних послуг Роменської міської ради із заявою про реєстрацію свого місця проживання в будинку АДРЕСА_1 . Проте листом від 15.08.2016 р. № 04-06/751 «Про реєстрацію місця проживання» Управління реєстраційних послуг Роменської міської ради повідомило позивача, що для проведення реєстрації місця проживання йому необхідно надати правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на будинок, та письмову згоду співвласників. З огляду на відсутність іншого співвласника будинку, який би мав надати згоду на реєстрацію позивача в будинку за фактичним місцем проживання, позивач змушений був звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в заяві до суду розгляд справи прохав провести у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Третя особа Управління реєстраційних послуг Роменської міської Ради розгляд справи прохає провести у відсутності представника управління з приводу вирішення справи покладається на розсуд суду.

Третя особа Роменська міська Рада клопоче про розгляд справи у відсутності представника міської Ради, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 є власником 64/75 частин будинку АДРЕСА_1 , на інші 11/75 частин будинку спадщина залишилась відкритою.Відсутність власника 11/75 частин вказаного будинку підтверджується інформаційною довідкою з Державних реєстрів (а.с. 6-10).

З копії будинкової книги (а.с. 11-15) та копії паспорта ОСОБА_1 (а.с. 20-21) вбачається, що позивач з 24.12.2010 року був зареєстрований за постійним місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 . Після вступу на навчання до Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України (а.с. 16-18), 10.09.2012 р. він знявся з реєстрації за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 і з 20.09.2012 року по 06.06.2016 року, на протязі всього часу навчання інституті, був зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Після закінчення навчання, позивач повернувся на постійне проживання в будинок АДРЕСА_1 , проте зареєструватись в ньому за місцем проживання відразу не зміг, так як право власності батька на належні йому 64/75 частини будинку не були зареєстровані за ним згідно вимог чинного законодавства.

Позивач, продовжуючи проживати у будинку АДРЕСА_1 , тимчасово зареєструвався в будинку АДРЕСА_4 . А 02.08.2016 р. - знявся з реєстрації за вказаною адресою (а.с. 20).

З листа Управління реєстраційних послуг Роменської міської Ради Сумської області № 04-06/751 від 15.08.2016 року «Про реєстрацію місця проживання» адресованого ОСОБА_1 вбачається, що реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 можливо провести лише за згодою всіх співвласників, але у даному випадку власність на вищевказаний будинок недооформлена. Для проведення реєстрації місця проживання необхідно надати правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на цей житловий будинок та згоду всіх співвласників (а.с. 19).

Згідно ст. 156 ЖК України встановлено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно зі ст. 6 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання за реєструвати своє місце проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності, на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Вирішуючи вказаний спір, суд враховує, що вирішення питання про реєстрацію місця проживання особи в житловому приміщенні залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням (відсутність такого права, втрата права користування) відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК).

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 постійно проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 , народився в ньому, тобто набув права користування житловим приміщенням, був зареєстрованим в ньому за місцем проживання. А його відсутність в будинку, зняття з реєстрації за місцем проживання в ньому були пов`язані із тимчасовою відсутністю з огляду на навчання в іншому населеному пункті. Оскільки причина тимчасової відсутності за місцем постійного проживання була поважною, то за позивачем зберігалось право проживання в будинку та користування ним.

Вказані обставини визнаються сторонами і в силу вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб.
За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 10-11, 61, 209, 210, 214-215, 218 ЦПК, ст. ст. 3, 9, 71, 156 ЖК України, ст. 15, 16, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління реєстраційних послуг Роменської міської Ради, Роменська міська Рада, про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , має право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, без участі яких було проголошено судове рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: підпис …

КОПІЯ ВІРНА:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. Д. Ганзя