Справа № 275/250/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді: Данилюк О.С.

при секретарі с/з Марієвській Н.А.,

за участю представника позивача адвоката Нестеренка М.М., представника відповідача адвоката Штундюка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особа служба у справах дітей Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, виконавчий комітет Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Так, 09 жовтня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_5, від якого народилась дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Втім, 27.12.2013 року нею з відповідачем шлюб було розірвано. При цьому відповідач свої батьківські обов'язки відносно дитини після розірвання шлюбу не виконував, через що у листопаді 2014 року вона була змушена звернутись до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Однак рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.03.2015р. їй було відмовлено у задоволенні вказаного позову, оскільки суд прийшов до переконання щодо передчасності застосування до відповідача такого заходу впливу, та на думку суду були всі підстави вважати, що відповідач змінив ставлення до дитини, приймає можливі заходи щодо участі у її вихованні, звернувшись до органу опіки та піклування з відповідною заявою про визначення днів спілкування з дитиною, та сплатив заборгованість по аліментах. Разом з тим, з моменту винесення вказаного рішення пройшло більше ніж рік, однак відповідач з дитиною не спілкується та не сплачує аліменти. У зв'язку з тим, що поведінка відповідача не відповідає інтересам дитини, а також з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач ОСОБА_4 просила суд позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_5 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник за договором адвокат Нестеренко М.М. позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. При цьому позивачка ОСОБА_4 додатково суду пояснила, що батько її дитини відповідач ОСОБА_5 не займається вихованням їх доньки та про дитину нічого не знає. Вказала, що після одруження вони жили в будинку батьків відповідача, однак відповідач став її ображати та навіть бив, тому через таке ставлення вона пішла від нього та на даний час з дитиною проживає у будинку своєї матері в с. Лазарівка. Зазначила, що спершу звернулась до суду з позовом про розлучення, а потім про стягнення аліментів. Вказала, що зараз дитині 3 роки 6 місяців, однак батько бачив дитину, коли той не було ще й року, хоча з відповідачем вони живуть майже по-сусідству; у дитячому садочку дитину відповідач також не відвідує. Стверджувала, що аліментів на дочку від відповідача вона не отримувала, втім, не заперечувала, що після її звернення з даним позовом до суду відповідач перерахував їй певну суму на утримання дитини. Вважає, що відповідач не виправився у своєму ставленні до дитини, а тому наполягає на позбавленні його батьківських прав відносно їх доньки.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав, суду пояснивши, що дитину він свою любить і хоче бачити її постійно. В садочку він бував і не один раз. Стверджував, що його донька знає його та любить. Однак позивачка та її мати не дають йому спілкуватись з власною донькою, постійно чинять в цьому перешкоди. Навіть коли він зустрів свою доньку на вулиці, вона боялась з ним спілкуватись через заборону її матері та бабусі. Підтвердив, що дійсно деякий час не сплачував аліменти на дитину, але тільки тому, що потрапив в ДТП на чужому автомобілі, і йому були потрібна велика сума грошей на його ремонт. Зазначив, що бачить дитину потайки, іноді в садочку, але не часто, а лише коли буває в с. Лазарівка, оскільки працює та мешкає в Києві, а тому додому приїжджає рідко. Однак постійно і він, і його батьки передають дитині продукти, іграшки, одежу, втім, позивачка та її мати в них нічого не беруть, особливо останнім часом. Вказав, що стосунки в нього з позивачкою напружені, на його телефонні дзвінки вона не відповідає. Підтвердив, що дійсно звертався до органу опіки та піклування з заявою про встановлення днів спілкування з донькою, втім, на їх засідання не з'явився через зайнятість на роботі. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача за договором адвокат Штундюк О.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував через його необґрунтованість, вважав, що відсутні передбачені законом підстави для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно його дитини, оскільки це є крайнім заходом впливу на батьків, які зовсім своїх батьківських прав не виконують, відповідач же намагається це робити навіть через перешкоди, які чинять позивачка та її матір. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області за довіреністю ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала, пояснивши, що батько дитини ОСОБА_7, 2012 р.н., відповідач у справі ОСОБА_5 з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться, матеріально не допомагає. На засідання комісії з питань захисту прав дитини Брусилівської РДА 20.01.2015р. відповідач не з'явився, що свідчить про його небажання брати участь у вихованні дитини. Вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_7, тому проти задоволення позову ОСОБА_4 не заперечувала. В подальшому надала заяву, згідно якої просила справу розглядати в їх відсутність.

Представник третьої особи виконавчого комітету Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою позивачки ОСОБА_4 Стверджувала, що допомагає позивачці доглядати дитину, втім, відповідача, який би відвідував дитину, вона ніколи не бачила.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що є матір'ю позивачки ОСОБА_4 Вказала, що відповідач ОСОБА_5 з її донькою та онукою після розлучення не спілкується, матеріальної допомоги їм не надає, аліменти платить нерегулярно, перерахував 1000 грн. лише після звернення її доньки до суду з цим позовом. Зазначила, що у березні цього року мала сварку з відповідачем через те, що він у стані алкогольного сп'яніння з'явився до садочка онуки. Заперечувала, що відповідач чи його мати передавали дитині продукти, іграшки та одяг. Зазначила, що з садочка дитину завжди забирає позивачка.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11, яка є матір'ю відповідача у справі ОСОБА_5, суду пояснила, що її син дуже любить свою доньку, завжди допомагав їй матеріально, вони разом купували дівчинці одяг, іграшки, передавали продукти харчування. Втім, останні півроку позивачка та її мати нічого в них не беруть, з дитиною спілкуватись не дозволяють, через що у березні в них виникла сварка у садочку, який відвідує її онука.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що є колишнім співмешканцем матері позивачки. Стверджував, що відповідач ОСОБА_5 спілкувався з дитиною, поки позивачка ОСОБА_4 йому це дозволяла, дарував їй подарунки, привозив продукти харчування. Вважає, що позивачка та її мати перешкоджають відповідачу у спілкування з донькою. Також вказав, що йому відомо, що відповідач дійсно потрапляв у ДТП та пошкодив автомобіль.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що є батьком відповідача ОСОБА_5 Вказав, що ще навесні позивачка давала можливість і його сину, і йому з жінкою спілкуватись з онукою. Втім, на даний час вона та її мати їм всім у спілкуванні з ОСОБА_7 перешкоджають. Стверджував, що відповідач дуже любить свою доньку, на даний час сплачує аліменти, про що є квитанції, завжди купував їй подарунки. Також вказав, що син мешкає під Києвом, там працює, тому нечасто приїжджає до с. Лазарівка, але завжди, коли приїжджає, намагається побачити дитину.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що працює разом з відповідачем ОСОБА_5 Вказав, що зі слів відповідача йому відомо, що той має проблеми з колишньою дружиною та тещою, які перешкоджають йому бачитись з донькою. Стверджував, що влітку вони разом з відповідачем приїжджали до с. Лазарівка, побачили доньку відповідача на вулиці, втім, коли відповідач намагався поспілкуватись з дитиною, її відразу забрали. Також вказав, що йому відомо про те, що відповідач у ДТП пошкодив чужий дуже дорогий автомобіль та вимушений був відпрацьовувати ремонт цієї машини. Він особисто бачив, як до відповідача приїжджали на роботу з цього приводу люди та він віддавав гроші.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_15, яка є керівником навчального закладу, який відвідує малолітня ОСОБА_7, пояснила, що знає сторони у справі як батьків дитини, неодноразово бачила їх у садочку разом з ОСОБА_7. Зазначила, що дитина знає батька та добре до нього ставиться, про що їй відомо з особистого спілкування з ОСОБА_7. Вважає, що у кожної дитини повинна бути як мати, так і батько.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 09.10.2012р. між позивачкою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено шлюб, який рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.12.2013р., що набрало чинності 08.01.2014р., було розірвано (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Згідно довідки Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 30.05.2016р. № 204 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., проживає та зареєстрована разом з матір'ю ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні (а.с. 14).

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91року №789-ХІП, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 зазначеної Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України всі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за додержання умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 157 ч.2 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Так, рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.03.2015р., що набрало чинності згідно ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 21.04.2015р., в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_7, 2012 р.н., відмовлено через передчасність застосування до ОСОБА_5 такого заходу впливу як позбавлення батьківських прав (а.с. 8-10).

При цьому позивачка ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначала, що відповідач продовжує ухилятися від виховання дитини, не проявляє до неї ніякого інтересу, не відвідує її та не надає матеріальної допомоги на її утримання, про що також свідчить довідка про заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 11).

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Разом з тим, наведених фактів свідомого та умисного ухилення відповідача ОСОБА_5 від виконання ним батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_7 в ході розгляду даної справи судом встановлено не було.

Крім того, відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, він не має можливості спілкуватись зі своєю дитиною через перешкоди в цьому з боку колишньої дружини та її матері. Зазначив, що не сплачував аліменти, оскільки мав борги, пов'язані з ремонтом пошкодженого у ДТП чужого автомобіля, що підтвердив свідок ОСОБА_14, сумніватись у свідченнях якого в суду немає підстав. Втім, на даний час відповідач намагається погасити існуючу заборгованість з аліментів, переказуючи відповідні кошти, чого не заперечувала в судовому засіданні й позивачка ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_10 Крім того факт неодноразового відвідування відповідачем дошкільного навчального закладу, в якому навчається ОСОБА_7, підтвердила свідок ОСОБА_15, що свідчить про небайдужість відповідача до виховання та розвитку своєї дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Згідно висновку від 08.09.2016р. № 02-29/2857 орган опіки та піклування Брусилівської РДА вважає доцільним позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 54).

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оскільки вказаний висновок органу опіки та піклування не містить належного обґрунтування нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками відносно власної дитини, є невмотивованим та формальним, й, на думку суду, суперечить інтересам дитини, суд не погоджується з даним висновком та не може взяти його до уваги при прийнятті рішення у справі.

Таким чином, оскільки судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_5 свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_7, позовні вимоги ОСОБА_4 щодо позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав задоволенню не підлягають. Крім того за встановлених у справі обставин суд вважає недоцільним попередження відповідача про зміну ставлення до виховання дитини та покладення на орган опіки та піклування контролю за виконанням ним батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, ст. ст. 7, 150, 151, 155, 157 ч. 2, 164 ч. 1 п. 2, 165, 166 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91року №789-ХІП,Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особа служба у справах дітей Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, виконавчий комітет Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав, -відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя О. С. Данилюк