Справа №333/8433/15
Провадження №2/333/438/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Кабановій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 30.11.2015 року звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 01.09.2015 року син навчається в вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, тому потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позов підтримали, суду пояснили, що сторони перебували в шлюбі, після його розірвання було стягнуто аліменти з відповідача на утримання сина, які ОСОБА_2 в повному обсязі не виплатив, проте надавав допомогу в розмірі 520 гривень щомісячно після досягнення сином повноліття в рахунок погашення боргу по аліментіам, проте на теперішній час добровільно надавати допомогу відмовляється. ОСОБА_3 є студентом першого курсу інженерно-фізичного факультету Запорізького національного технічного університету, форма навчання денна, тому потребує матеріальної допомоги. Просять позов задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечували, так як ОСОБА_2 намагався сумлінно сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6, до досягнення останнім повноліття, надавав по можливості допомогу у розмірі 520 гривень щомісячно в рахунок погашення боргу по аліментам, проте на даний час його матеріальне становище погіршилось, відповідач не працює, має хронічні захворювання, на його утриманні знаходяться батьки пенсійного віку, тому не має можливості виплачувати аліменти на повнолітнього сина. Крім того, ОСОБА_3 отримує стипендію за навчання та премії за спортивні досягнення. Просять у позові відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

ОСОБА_7 народився 03.09.1995 року від батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3).

Згідно свідоцтва про зміну імені, серія І-ЖС № 006294, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_7 19.05.2015 року змінив прізвище на «Сизоненко» (а.с. 7).

Довідками про реєстрацію місця проживання від 23.09.2015 року, виданими Комунарським РВ у м. Запоріжжя підтверджено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 А разом зі своєю матірю (а.с. 5-6).

ОСОБА_3 навчається на 1 курсі денної форми навчання на інженерно-фізичному факультеті в Запорізькому національному технічному університет, не працює (а.с. 4).

З інформації, наданої Запорізьким національним технічним університетом від 18.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 отримує стипендію за навчання, отримував премію за спортивні досягнення, загальна сума його доходів за період з 01.09.2015 року по 31.03.2016 року становить 10 768 грн. 59 коп.

Позивачка ОСОБА_1 з 2002 року є фізичною особою підприємцем, взята на облік платника податків в ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя (а.с. 86,87), тобто отримує від своєї діяльності певний дохід.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

ОСОБА_2 не працевлаштований, не має постійного доходу, мешкає разом з батьками пенсійного віку і наразі знаходиться на їх утриманні.

Заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 станом на 03.09.2013 р. складала 2 755,07 грн.

Копією розписок підтверджено, що ОСОБА_2 сплачував ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 520,00 гривень в рахунок сплати аліментів (а.с. 47-75).

Згідно статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, наявності у платника аліментів інших дітей та обставин які мають істотне значення для вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну непрацездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Судом враховано, що повнолітній ОСОБА_3 досяг 18 років, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, проте отримує стипендію і премії до спортивні досягнення, проживає з матірю позивачкою по справі, яка є фізичною особою-підприємцем, тому суд вважає, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки не працює, знаходиться на утриманні батьків пенсійного віку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання залишити без задоволення.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська