Справа 206/3831/16-ц
Провадження 2/206/973/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2016 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи: Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на частку нерухомого майна у порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетовська з даним позовом.

У позовній заяві посилається на те, що 67/100 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Сніговій, 15 належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 1988року. 22/100частин зазначеного домоволодіння належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 22 серпня 2000 року. Інші 11/100 частин даного домоволодіння належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину від 16.04.1980року. Зазначене домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовами, житловою площею 52,6кв.м., загальною площею 92,1кв.м., сараїв літ. В, Д. літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. Г споруд №1-6. На момент придбання нею у 1988році 67/100 частин домоволодіння, що складали на той період квартиру № 2, у квартирі №1, яка являла собою 33/100 частин домоволодіння мешкала лише ОСОБА_5. Власниці 11/100 частин домоволодіння ОСОБА_4 на момент придбання нею домоволодіння вже не було в живих. Спадкоємців на спадщину, що відкралась після її смерті також не було. 03.06.1999 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1802, 22/100 частин домоволодіння придбала ОСОБА_6, яка в подальшому подарувала цю частину домоволодіння їй згідно договору дарування від 22.08.2000 року. Що стосується 11/100 частин домоволодіння, що входили до квартири 1 та належали згідно даних КП ДМБТІ, ОСОБА_4, то цією частиною домоволодіння стала користуватися вона після отримання в дар квартири №1. Таким чином, з серпня 2000року по теперішній час вона єдина проживає у домоволодінні, єдина сплачує всі необхідні податки, а також підтримує все домоволодіння у належному стані. Впродовж з 2000 року до теперішнього часу вона відкрито, безперервно та добросовісно користуєся частиною домоволодіння, що належала ОСОБА_4, тому вона набула право на це майно, згідно до вимог ст. 344 ЦК України.

На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 11/100 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Снігова, 15 що складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовами, житловою площею 52,6кв.м., загальною площею 92,1кв.м., сараїв літ. В, Д, літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. Г споруд № 1-6 (а.с.2-4).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 повністю підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 міської ради ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити. Надала письмові заперечення, які обґрунтовує тим, що у даному випадку не має місце добросовісність заволодіння майном, як обовязкова умова застосування положень набувальної давності. Домоволодіння по вул. Сніговій (Снежной), 15 у місті Дніпрі має три окремі обладнані входи до будинку, що підтверджується копією технічного паспорту виготовленого ФОП ОСОБА_10 станом на 18.05.2016. Померлій ОСОБА_4 у домоволодіння № 15 по вул. Сніговій (Снежной), 15, належали приміщення №№ 1-3, 1-4, сіни а'-1, ганок а, під А-1 погріб, сарай Д, під Д погріб, що підтверджується копією акту від 09.04.1999 року складеного фахівцями КП Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації. Але позивачем не надано доказів на підтвердження того чи затверджувався зазначений акт ідеальних часток або акт конкретного користування уповноваженим органом - виконавчим комітетом Самарської районної у місті Дніпропетровську ради. Без відповідного затвердження зазначеного акту органом місцевого самоврядування даний акт не може мати силу офіційного документу та не породжує відповідних наслідків і не є підставою виникнення цивільних прав. Також необхідно звернути увагу суду на те, що відомості акту конкретного користування від 09.04.1999 та технічного паспорту від 18.05.2016 не збігаються в частині літерацїї приміщень, які належали ОСОБА_11, при цьому в порушення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна затвердженого наказом від 24.05.2001 № 127 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р. за № 582/5773 позивачами не надано належних доказів, щодо підстав зміни літерації. Наявність окремих входів до житлового будинку № 15 по вул. Сніговій (Снежной) свідчить, що приміщення належні на праві власності ОСОБА_4, були окремою квартирою, до якої співвласник ОСОБА_1 не мала жодного відношення, тому її твердження, що з 2000 року вона самостійно користується усім домоволодінням суперечать фактичним обставинам справи. Отже, позивачка не довела та не підтвердила належними доказами, що вона користується житловим будинком з трьома окремими входами, тобто поділеним на три окремі квартири, одноособово. В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження, що позивачка, утримувала майно належне ОСОБА_11, отже посилання позивачки, що вона самостійно утримує усе домоволодіння у належному стані, не підтверджено доказами. Акт голови квартального комітету № 4 від 18.05.2016 не містить відомостей щодо періоду користування, розміру земельної ділянки та складений без комісійного обстеження (а.с.96-98).

Від третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.58-59, 85).

Заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Судом встановлено, що позивачу належить 67/100 домоволодіння № 15 по вул. Сніговій в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01 грудня 1988 року, посвідченого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2132. Договір зареєстровано в КП "Дніпропетровське МБТІ" за реєстраційним № 142 від 16.01.1989р. (а.с.5-6).

22/100 домоволодіння № 15 по вул. Сніговій в м. Дніпропетровську належать на праві власності позивачу на підставі договору дарування від 22 серпня 2000 року, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-2763, договір зареєстровано в КП "Дніпропетровське МБТІ" за реєстраційним № 45 від 01.11.2000р. (а.с.7).

27 квітня 1991 року позивач ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_12) ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (а.с.35).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 15 по вул. Снігова в м. Дніпропетровську, виготовленого станом на 18 травня 2016 року, домоволодіння в цілому має загальну площу 92,1кв.м, житлову площу 52,6кв.м, допоміжну 39,5кв.м та складається з домоволодіння літ А-1: кв.№1 загальною площею 31,2кв.м, житловою 12,5кв.м, допоміжна 18,7кв.м: 1-коридор площею 7,4кв.м, 2-коридор площею 5,1кв.м, 3-кухня площею 6,2кв.м, 4-житлова площею 12,5кв.м. Кв. № 2 загальною площею 60,9кв.м, житловою 40,1кв.м, допоміжна 20,8кв.м.: 1- тамбур площею 5,7кв.м, 2-житлова 12,6кв.м, 3-житлова 8,4кв.м, 4-житлова 4,9кв.м, 5-житлова 14,2кв.м, 6-кухня 6,1кв.м, 7-санвузол 4,2кв.м, 8-коридор 4,8кв.м. А1-1 прибудова, а-1 прибудова, а1-1 прибудова, а2-1 прибудова а3-1 прибудова, а4 ганок, а5 ганок, під а-1 погріб, Б літня кухня, В сарай, Г убиральня, Д сарай, №1-6,І споруди, замощення (а.с.12-15).

З акту голови квартального комітету № 4 від 18.05.2016р. вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 та користується домоволодінням та земельною ділянкою в цілому (а.с.26).

В будинку № 15 по вул. Снігова в м. Дніпропетровську зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 чоловік, ОСОБА_3 донька, ОСОБА_14 мати (а.с.27).

18 листопада 2016 року ОСОБА_14 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерт від 21 листопада 2016 року, актовий запис № 1401 (а.с.106).

З листа Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 16.06.2016р. № 8211 вбачається, що право власності на буд. 15 по вул. Снігова в м. Дніпропетровську зареєстровано: на 67/100ч. за ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.1988р., на 22/10ч. за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 22.08.2000р. на 11/100ч. за іншою особою (а.с.28-29).

З акту конкретного користування від 09.04.1999 року затвердженого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації вбачається, що 11/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Сніговій належить ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину від 16.04.1980р. Також вбачається, що ОСОБА_12 належить в житловому будинку А-1 квартира № 2, яка складається з 2-2, 2-3-житлова, прибудова А1-1, сіни а-1, сіни а3-1, сіни а2-1, літня кухня Б, вбиральня Г, № 1,3- огорожа, № 2 водоколонка, в загальному користуванні № 4 - калитка, мощення 1. ОСОБА_15 та власнику 22/100 частин домоволодіння належить в житловому будинку А-1 квартира № 1, яка складається з: 1-3, 1-4, сіни а1-1, ганок а, під А-1 погріб, сарай Д, під Д погріб, у загальному користуванні № 4 калитка, мощення 1. Сарай В, сіни а3-1, приміщення 2-2 площею 14,3кв.м в житлове самовільно переобладнане і побудоване ОСОБА_12 (а.с.30).

На ухвалу суду про витребування доказів Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 14.09.2016р. повідомили, що право власності на 11/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Снігова в м. Дніпропетровську зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.82).

З наданої Самарським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану копії актового запису про смерть № 476 від 25.08.1980р. вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживала з 1938 року по вул. Снігова № 15 в м. Дніпропетровську померла 24.08.1980 року (а.с.79-80).

З відповіді Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі спадкового реєстру до майна ОСОБА_4, яка померла 24 серпня 1980 року, спадкова справа не відкривалася (а.с.90-91).

Відповідно до акту фізичної особи підприємця ОСОБА_10 від 18.05.2016р. № 16/0581-1 про обстеження домоволодіння № 15 по вул. Сніговій у м. Дніпропетровську встановлено, що у житловому будинку літ А-1 приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 користується ОСОБА_1 (а.с.103).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивач з сім'єю повністю користується спірним будинком з 80-х років. Коли померла ОСОБА_4, будинок був занедбаний, до неї ніхто не приїздив.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже є всі підстави вважати, що позивач будучи власником 67/100 та 22/100 частин домоволодіння, понад десять років тому добросовісно заволоділа 11/100 частинами цього ж будинку № 15 по вул. Снігова у м. Дніпропетровську, які належали померлій 24.08.1980 року ОСОБА_4 і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном в цілому.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи у суду є достатні підстави вважати, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном, безперервно та відкрито володіла ним понад десять років, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 344 Цивільного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася 29 вересня 1957 року в м.Переяслав-Хмельницький Київської області (і.н. НОМЕР_1), право власності за набувальною давністю на 11/100 (одинадцять сотих) частин домоволодіння за адресою буд. 15 вул. Снігова у м.Дніпрі, що складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовами, загальною площею 92,1 кв. м, житловою площею 52,6 кв.м, сараїв літ. В, літ. Д, літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. Г, споруд №1-6, що за життя належала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої 24 серпня 1980 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков