РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/63/16-ц

22 квітня 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мініча Г. Г.

з участю:

секретаря Піонтківської О. О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1 000,00 грн. моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що позивач 25.10.2015 виконуючи обовязки члена дільничної виборчої комісії (далі ДВК) дала запит голові ДВК про те, чому не включено в список виїзної комісії по голосуванню на дому представника Блоку "Солідарність" ОСОБА_4. На це відповідач відповіла грубістю, зухвалістю, нетактовністю (хоч це її і не стосувалося): "воно тобі треба? сиділа б краще вдома, вже на пенсії, а хоч командувать, нема чого тут плутатися, не треба нам заважать". Коли позивач поверталася на своє робоче місце у залу, то відповідач слідувала за нею і тут знову почала продовжувати настирливо доказувати, що пенсіонери повинні сидіти вдома, тут немає їм місця. З огляду на це позивач змушена була вийти до ОСОБА_5, яка живе поряд з дільницею, щоб виміряти тиск і прийняти медичну допомогу. А тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, пояснили, що дійсно відповідач під час виборів 25.10.2015 зробила зауваження позивачу, але виключно як члену ДВК, який неналежним чином виконує свої обов'язки як члена ДВК. При цьому, відповідач не мала наміру якимось чином образити особисто позивача, а мала на меті виключно забезпечити належне проведення голосування. Погіршення стану здоров'я позивача зумовлене не зауваженням, зробленим відповідачем, а тим, що позивач вже давно хворіє.

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень учасників провадження, показів свідків, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

Позивач у позові просить про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в сумі 1 000,00 грн.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, у чому саме полягає моральна шкода, гарантовано право на її відшкодування.

Позивач, відповідач та представник відповідача в судовому засіданні визнали, що 25.10.2015 під час голосування відповідач дійсно сказала позивачу, що оскільки та вже є пенсіонером, то їй краще вже не брати участі як член ДВК у виборах. А тому дана обставина відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, дану обставину підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Також позивач та відповідач в судовому засіданні визнали, що позивач незважаючи на конфлікт з відповідачем продовжила роботу в ДВК до моменту закриття ДВК після підрахунку голосів виборців. А тому дана обставина відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України також не підлягає доказуванню.

Позивачем у позові та під час розгляду справи не обґрунтовано та не доведено, у чому саме полягає заподіяна їй відповідачем моральна шкода. Висловлена відповідачем думка щодо того, що оскільки позивач вже є пенсіонером, то їй краще вже не брати участі як член ДВК у виборах, є власною думкою відповідача, яка не містить образ, звинувачень в адресу позивача тощо. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

З пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд приходить до висновку, що конфлікт між позивачем та відповідачем був короткочасним, відповідач висловлювалася в адресу позивача без використання завідомо образливих слів тощо. А тому суд приходить до висновку, що висловлювання відповідача в адресу позивача є проявом реалізації відповідачем її права на вираження власної думки, що гарантоване ч. 1 ст. 34 Конституції України. А тому таке вираження відповідачем своєї думки не є протиправним.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позивачем у позові та під час розгляду справи не доведено факту порушення її прав та їх порушення відповідачем. При цьому, відповідно до консультативного заключення від 01.04.2016 (а.с. 37) позивач хворіє гіпертензією протягом 10 років, а не з 25.10.2015, а частий біль за грудиною пекучого характеру виникає при незначному фізнавантаженні, тобто не є зумовленим нервовими переживаннями позивача в зв'язку з подіями, що мали місце 25.10.2015. А тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 294 ЦПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Г. Г. Мініч