У Х В А Л А

15 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення способу участі у вихованні дитини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Визначено ОСОБА_5 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою: понеділок, вівторок, четвер - з 17-30 год. до 09-00 год. наступної доби та з 09-00 год. суботи до 19-00 год. неділі, за відсутності батька дитини та інших осіб. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та направлення справи на новий розгляд з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статті 153 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2012 року та 11 листопада 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що батько й мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, та визначив спосіб участі матері у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою відповідно до вимог статей 141, 153, 159 СК України.

За рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2012 року, на яке посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд, визначаючи спосіб участі позивача у вихованні дитини, виходив з того, що батько та баба дитини мають право на участь у її вихованні.

За рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року, на яке посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд касаційної інстанції виходив з того, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому - хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, а виключення будь-якого спілкування батька з дітьми унеможливить їх подальше спілкування.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справах, судові рішення в яких надані заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення способу участі у вихованні дитини до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко