Справа № 367/8832/15-ц Головуючий у І інстанції Кухленко Д. С.
Провадження № 22-ц/780/2780/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 38 19.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ірпінської міської ради Київської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права забудовника в порядку спадкування,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права забудовника в порядку спадкування. Заявлені вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_3, він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. В грудні 2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_3 Постановою державного нотаріуса Журавель А.М. від 23 грудня 2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки мати за життя побудувала новий житловий будинок, який не здала в експлуатацію та не зареєструвала права власності на нього, а старий будинок було знесено. Крім того, йому необхідно в судовому порядку встановити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем, оскільки його прізвище за паспортом значиться як «Колесніков», а прізвище матері - «Колесникова». Просив встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_3 доводиться матір'ю ОСОБА_2, визнати за ним права забудовника жилого будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, а ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2016 року і повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме, що позивачем не додано копії всіх документів для відповідача, а саме копії квитанції; судовий збір сплачено позивачем не в повному обсязі, оскільки предметом позову є майно, яке набувається в порядку спадкування, тобто поданий позов є майновим спором, а згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; крім цього, в поданій позовній заяві йдеться про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин, що відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України повинно розглядатися в порядку окремого провадження; також до позовної заяви додані копії документів, які не перелічені в додатках до позову.

05 лютого 2016 року ОСОБА_2 подав заяву в порядку усунення недоліків, до якої додав два екземпляри позовної заяви в новій редакції і вказав всі додатки до позовної заяви, а також надав копію квитанції про оплату судового збору і зазначив, що оскільки в даному випадку існує спір про його право спадкодавця на незакінчене будівництвом нерухоме майно, яке залишилось після смерті його матері, то встановлення факту родинних відносин та вирішення спору про переведення прав спадкодавця повинні вирішуватись в порядку позовного провадження. Визнання права забудовника є спором немайнового характеру, без визначення ціни позову, оскільки ним не заявлені вимоги по визнання права власності, з наведених підстав судовий збір сплачений ним як із вимог немайнового характеру.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу. Суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що позивачем не в повному обсязі усунуто недоліки, а саме представник позивача не погодився із висновками суду в ухвалі про залишення без руху та подав на адресу суду заяву стосовно роз'яснення норм діючого законодавства України, а саме щодо предмету позову, який на думку позивача не є майновим, та стосовно норм, викладених в ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Таким чином, підставою повернення позовної заяви судом першої інстанції є звернення до суду із вимогами окремого та позовного провадження в одній позовній заяві, а також несплата судового збору як за позовні вимоги майнового характеру.

Однак із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 119, 120 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки право забудовника не підлягає вартісній оцінці в зв'язку із відсутністю будинку як об'єкту цивільного права, на яке можна визнати право власності і яке має певну вартість, висновки суду першої інстанції про майновий характер даного спору є передчасними.

Також помилковими є висновки суду про необхідність встановлення факту родинних відносин у окремому провадженні, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 15, ст. 16 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Оскільки встановлення факту родинних відносин пов'язане із вирішенням інших вимог про визнання права забудовника в порядку спадкування, тобто вимог позовного провадження, справа в цілому підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Таким чином, суд не позбавлений можливості самостійно роз'єднувати позовні вимоги у самостійні провадження, якщо, на його переконання, спільний їх розгляд ускладнює вирішення справи, але подання позову із такими вимогами не є підставою для залишення позовної заяви, яка відповідає ст. ст. 119 - 121 ЦПК України, без руху, та в подальшому для визнання її неподаною та повернення позивачу.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.