Провадження № 2/369/371/16
28.03.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Кондратенко М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ВДВС ОСОБА_2 РУЮ м. Києва, ВДВС Солом»янського РУЮ м. Києва, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту,
30 липня 2014 року право грошової вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором та договором застави через ПАТ КБ «Стандарт» та ТОВ «Сігал» були відступлені ОСОБА_1.
На даний час він, ОСОБА_1 є новим кредитором-заставодержателем по відношенню до ОСОБА_3.
Боржник ОСОБА_3 не виконує умови кредитного договору та жодних дій щодо врегулювання наявної заборгованості за кредитним договором не здійснює.
Оскільки середня ринкова вартість заставного майна складає 82 300 грн., і є значно меншою ніж сума основного зобовязання за кредитним договором, а право застави виникло раніше вищенаведених обтяжень, в такому випадку неможливе звернення стягнення на заставне майно на користь інших осіб.
На даний час його право як кредитора-заставодержателя щодо права на першочергове задоволення своїх вимог до ОСОБА_3 за рахунок заставного майна, переважає перед іншими кредиторами боржника у спосіб, передбачений законом, що передбачено вимогами Закону України «Про заставу», нормами ЦК України та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
У судовому засіданні від 13 січня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено ОСОБА_3.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.
У судове засідання представник відповідача ВДВС ОСОБА_2 РУЮ м. Києва не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
У судове засідання представник відповідача ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
У судове засідання представник відповідача ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки представник позивача у поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В подальшому між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» 30 липня 2014 року було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов п. 2.1 якого на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст. ст. 512-519 ЦК України, первісний кредитор ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» передає (відступає) новому кредитору ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» за плату, а новий кредитор передає первісному кредитору права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору визначені в Додатку № 1 до договору (реєстр боржників), що є його невід'ємною частиною.
Відповідно до умов п. 2.3 договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, і відповідно вказані у реєстрі боржники, та набуває право грошових вимог первісного кредитора за такими договорами, включаючи право вимоги від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань за кредитними договорами. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотнього відступлення.
30 липня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» та ПАТ «КБ «Стандарт» був укладений договір комісії № 3007714/2 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов п. 1.1. якого комісіонер ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» зобовязується за дорученням комітента ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини щодо набуття права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та позичальниками-боржниками згідно переліку кредитних договорів та боржників, зазначених в Додатку № 1 до договору та договорами забезпечення, укладеними з метою забезпечення виконання зобовязань боржників за кредитними договорами, а саме договорами застави, зазначеними в Додатку № 2 до договору, разом з додатками, а також додатковими угодами.
Згідно договору про відступлення права вимоги за договорами застави, укладеного 30 липня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал», у зв'язку з підписанням сторонами акту прийому-передачі права вимоги від 30 липня 2014 року до договору комісії № 300714/2 від 30 липня 2014 року на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами, первісним кредитором було відступлено (передано) право вимоги новому кредитору, зокрема, за договором застави автомобіля, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» і ОСОБА_3, як заставодавцем, що посвідчений 31 липня 2006 року за реєстровим номером 1688, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6.
Згідно акта прийому-передачі (додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги за договором застави від 30 липня 2014 року) ПАТ «КБ «Стандарт» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» отримав документи, зокрема договір застави автомобіля, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та боржником ОСОБА_3.
В послідуючому, 30 липня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» та ОСОБА_1 був укладений договір комісії № 300714/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами.
Відповідно до умов п. 1.1. вказаного договору комісії комісіонер зобовязується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини щодо набуття права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та позичальниками-боржниками згідно переліку кредитних договорів та боржників, зазначених в додатку № 1 до договору та договорами забезпечення, укладеними з метою забезпечення виконання зобовязань боржників за кредитними договорами, а договорами застави, зазначеними в додатку № 2 до договору, разом з додатками, а також додатковими угодами за ціною не більше узгодженої сторонами, що становить 709 300 грн. і в строки, визначені сторонами у цьому договорі, а саме до 30 липня 2014 року.
Згідно наявного в матеріалах справи копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 30 липня 2014 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами застави № 2353 від 30 липня 2014 року, а саме відбулася зміна обтяжувача з ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» на ОСОБА_1.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень стало відомо, що відносно боржника ОСОБА_3 відкрито ряд виконавчих проваджень та накладено арешт на все належне йому майно.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем ОСОБА_1 та його представником надані постанови державних виконавців про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження, про відкриття виконавчого провадження, про розшук майна боржника, які роздруковані з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.
Так, відповідно до постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ у м. Києві від 10 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження № 42869008 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1 000 грн.. В ході вказаного виконавчого провадження згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 квітня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.
Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ у м. Києві від 21 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження № 40882171 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 на прострочення сплати аліментів на утримання сина. В ході вказаного виконавчого провадження згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30 січня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.
Згідно постанови державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві від 31 січня 2014 року відкрито виконавче провадження № 41730195 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь КП «ДУОЖФ» борг у розмірі 2794,28 грн.. В ході вказаного виконавчого провадження згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31 січня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. Згідно постанови державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ у м. м. Києві від 28 квітня 2014 року на підставі вимог п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» вищевказане виконавче провадження за № 41730195 було закінчено.
Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ у м. Києві від 05 жовтня 2009 року відкрито виконавче провадження № 15100909 щодо стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 340 грн.. В ході вказаного виконавчого провадження згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 травня 2010 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. Згідно постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ у м. Києві від 05 травня 2010 року на підставі вимог ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вищевказане виконавче провадження за № 15100909 закінчено.
Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ у м. Києві від 03 липня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38700728 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів у розмірі ? частини. В ході вказаного виконавчого провадження згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 лютого 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.
Згідно постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 управління юстиції м. Києва від 05 травня 2011 року закінчено виконавче провадження № 17019244 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини, починаючи з 23 листопада 2009 року, на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Згідно вимог ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі згідно з виконавчим документом.
Згідно вимог п.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, відносно боржника ОСОБА_3 відкрито одночасно декілька виконавчих проваджень і лише два з них, а саме виконавчі провадження № 15100909 та № 17019244 були закінчені на підставі ст. 37, п. 10 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Інші виконавчі провадження на даний час не закінчені, і в ході їх виконання на все майно боржника ОСОБА_3 накладено арешт.
В ході виконавчого провадження № 33622888 згідно постанови державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 грудня 2012 року було накладено арешт на автомобіль ЗАЗ DAEWOO, 2006 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, який належить на праві власності боржнику ОСОБА_3.
З наданих позивачем та його представником доказів вбачається, що на даний час вказане виконавче провадження не закінчено.
Крім того, слід зазначити, що постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_10 від 06 жовтня 2014 року в ході виконавчого провадження № 44214013 оголошено розшук автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO, 2006 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1. Також згідно постанови державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_10 від 19 лютого 2014 року в ході виконавчого провадження № 40882171, та згідно постанови державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_10 від 31 жовтня 2013 року в ході виконавчого провадження № 38700728 оголошено розшук автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO, 2006 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1.
Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно із ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат.
Згідно вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.
Чинне законодавство не обмежує можливих способів звільнення майна з-під арешту залежно від порядку його накладення та наявності чи відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, оскільки ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватися, як на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, так і в позасудовому порядку згідно із цим законом.
Однак, як встановлено судом, ОСОБА_1 є новим кредитором (заставодержателем) у відповідності до умов договору про відступлення права вимоги за договорами застави, який був укладений між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» від 30 липня 2014 року, згідно якого він, як новий кредитор набув право вимоги за договором застави автомобіля, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» і боржником ОСОБА_3, як заставодавцем.
З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області від 31 липня 2012 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3039, виданого Оболонським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» боргу в сумі 125 896 грн. 82 коп., проте відомостей, що вказане виконавче провадження, в ході якого накладено арешт на спірний автомобіль, закінчено, суду не надано.
Слід зазначити, що арешт майна є мірою, що забезпечує інтереси громадян, організацій та держави у випадках, передбачених законом, який полягає: у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, обмеженні права користування майном, вилученні у боржника та передаванні на зберігання іншим особам. Види, обсяг і термін обмеження встановлюють безпосередньо державні виконавці при виконанні судового рішення в кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідність використання та інших обставин.
Опис майна і заборона ним розпоряджатися можуть бути здійснені в певних передбачених законом випадках для забезпечення майнових прав громадян, погашення ними боргів, що виникли на підставі зобовязань або заподіяння шкоди, адміністративних правопорушень, виконання вироку про конфіскацію майна.
Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що передбачено положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження.
Стаття 44 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.
Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.
Згідно положень ст. 1 ЦПК України метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
За вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідоків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У звязку з відсутністю належних доказів в обґрунтування заявленого позову суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зняття накладеного арешту на автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO, 2006 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1.
В даному випадку позивач звернувся з позовом до суду про звільнення майна з-під арешту, який був накладений державним виконавцем в межах відкритих відносно ОСОБА_8 виконавчих проваджень, виконання яких ще не закінчено, тому суд вважає вимоги позивача ОСОБА_1 необґрунтованими.
Враховуючи викладене, та оцінюючи в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 та його представник не довів своїх заявлених вимог про зняття арешту з майна, а тому суд відмовляє у задоволенні вказаних вимог позивача.
Керуючись ст. ст. 1, 11, 49, 50, 54, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 572, 589 ЦК України, ч. 3 ст. 10, ст. ст. 57-60, 213, 215, 218, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ВДВС ОСОБА_2 РУЮ м. Києва, ВДВС Солом»янського РУЮ м. Києва, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.