Справа № 212/1170/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі;

Головуючого судді; ВОДОП 'ОСОБА_1 ,

при секретарі ; ОСОБА_2

розглянувши за участю представника позивача ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, представника ПАТ « ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ріг» - ОСОБА_7 у відкритому судовому засіданні у залі суду міста ОСОБА_6 позовну заяву за позовом,-

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ріг» про відшкодування моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обовязків,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_6 з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ріг» про відшкодування моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, суду зазначив, що ОСОБА_3, працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища 11 років 02 місяці, з 06.09.2002 р. по 14.11.2013 p.- прибиральник гарячого металу, СПЦ №2, ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_6 Ріг»..

У серпні 2015 року рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково дослідного інституту промислової медицини ОСОБА_3 було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні протрузії диска L5-S1 справа (до 4 мм) з вираженими статико-динамічними порушеннями, м'язово-тонічним стійким больовим синдромом.

ОСОБА_8 розслідування хронічного професійного захворювання, який складений 16 вересня 2015 року, в пункті 17 встановлено, що причиною отримання ОСОБА_3 профзахворювання явилась, саме робота в умовах фізичного перенавантаження (параметри, ступінь, важкість роботи): періодичне перебування в незручній позі 29,1 % часу за зміну при нормі - до 25%; потужність зовнішньої роботи з переважною участю м'язів нижніх кінцівок та тулуба - 90-92 Вт при нормі 90 Вт; нахили корпуса - 301- 450 разів при нормі 51-100разів.

За висновком МСЕК від 03.11.2015 року серії 12 AAA № 014813 ОСОБА_3 була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 35 % і 3 група інвалідності з 26 жовтня 2015 року з переоглядом у жовтні 2016 року.

В зв'язку з професійним захворюванням змінилися образ та якість життя позивача в справі, що завдає позивачу в справі моральних страждань. При відвідуванні магазину позивач в справі неспроможний нести сумки самостійно, цим займається дружина позивача в справі, це викликає неприхований осуд з боку оточуючих, що завдає позивачу в справі моральних страждань та хвилювань, Ці хвороби змінили життя позивача в справі назавжди, позивач в справі не може няньчити своїх онуків, піти з ними на прогулянку, бо найменший різкий рух викликає не тільки шалений біль, а й може замкнути спину, таким чином це ставить під загрозу життя онуків, навіть підняти їх на руки позивач в справі не здатний. При захворюванні позивача в справі повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання.

В звязку з цим, представник позивача в справі звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача в справі на користь позивача 275 600,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини та данні, вказані в позовній заяві та просила їх задовольнити. Зазначила, що у звязку з професійними захворюванням, втратою працездатності, інвалідністю, його довіритель зазнає щоденно фізичного болю та моральних страждань, він позбавлений нормального життя, негативні зміни в його організмі вимагають від нього додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоровя.

Представник відповідача в справі ОСОБА_7, у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, та суду вказала що доводи позивача в справі є однобокими, субєктивно-вигідними та такими, що не дозволяють суду в повній мірі оцінити фактичні обставини справи та зробити належні висновки. Позивач в справі стверджує, що саме порушення відповідачем в справі ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України призвели до виникнення у нього професійного захворювання, проте протиправних дій відносно позивача в справі, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання, відповідач в справі не вчиняв. В позовній заяві зазначено, що внаслідок винних дій і бездіяльності адміністрації підприємства позивач в справі переносить як фізичні, так і моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням його здоров'я через дії шкідливих і небезпечних виробничих факторів при виконанні трудових обов'язків, однак не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди. З огляду на вищезазначене, представник відповідача в справі вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем в справі, належним чином не вмотивований, завищений та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач в справі.

Отже, виходячи з аналізу фактичних обставин справи та норм діючого в Україні законодавства варто дійти висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Суд, вислухавши представника позивача в справі та представника відповідача в справі вважає, що позовні вимоги представника позивача в справі підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_3 внаслідок втрати ним працездатності при виконанні важкої праці на підприємстві відповідача в справі, та не створення належних умов відповідачем в справі для виконання безпечної роботи для життя та здоровя працівників, знайшли підтвердження у наданих позивачем в справі письмових доказах.

Так судом встановлено, що згідно, рішення лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини ОСОБА_3 було встановлено професійне захворювання за діагнозом: Радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні протрузії диска L5-S1 справа (до 4 мм) з вираженими статико-динамічними порушеннями, м'язово-тонічним стійким больовим синдромом. М54.1..

ОСОБА_8 розслідування хронічного професійного захворювання, який складений 16 вересня 2015 року, в пункті 17 встановлено, що причиною отримання ОСОБА_3 профзахворювання явилась, саме робота в умовах фізичного перенавантаження (параметри, ступінь, важкість роботи): періодичне перебування в незручній позі 29,1 % часу за зміну при нормі - до 25%; потужність зовнішньої роботи з переважною участю м'язів нижніх кінцівок та тулуба - 90-92 Вт при нормі 90 Вт; нахили корпуса - 301- 450 разів при нормі 51-100разів.

Умови праці на робочому місці прибиральника гарячого металу СПІД-2, згідно інформаційної довідки про умови праці №2/2-11-3/1478 від 30.03.2015, підготовленої відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке міськрайонне Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області» та карт умов праці, відносяться по важкості праці до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості.

А також за висновком МСЕК від 03.11.2015 року серії 12 AAA № 014813 ОСОБА_3 була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 35 % і 3 група інвалідності з 26 жовтня 2015 року з переоглядом у жовтні 2016 року.

ОСОБА_8 до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення особистих немайнових прав, право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У відповідності зі ст.1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою яка її завдала.

З огляду на особливості захисту здоров'я потерпілого, поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди (яку йому встановлено відшкодовувати), компенсується і моральна шкода, тому що є в наявності факт, заподіяння цієї шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам, яким є позивач в справі, не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23 ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників.

Згідно, рішення Конституційного суду від 27 січня 2004 року, громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. ОСОБА_8 до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення, надані Верховним Судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судом встановлено, що втрата працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків внаслідок порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обовязок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці.

Оскільки ОСОБА_3 отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має бути відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 35% втрати професійної працездатності внаслідок хронічного професійного захворювання, а також враховуючи характер захворювання, пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, час роботи позивача на підприємстві, наслідків, що наступили, вік позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості відповідно до ст. 23 ЦК України, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ріг» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 25 000 гривень 00 копійок, без утримання податку на доходи фізичних осіб.

Оскільки згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач у справі звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 1378 грн. підлягає стягненню з відповідача в справі на користь Державного бюджету України.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст.. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60,88, 212-214, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В;

Позов задовольнити частково, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ріг» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 - 25 000 гривень 00 копійок без утримання податків з доходів фізичних осіб , а в іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ріг» судовий збір на користь державного бюджету України в сумі,- 1378 гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга усіма учасниками процесу на протязі 10 днів, з дня виготовлення судом повного тексту цього рішення, в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_6. Суддя: С. М. Водоп"янов