Справа № 487/6529/15-ц
Провадження № 4-с/487/74/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року Заводського районного суду м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А.., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області неправомірною, визнати дій неправомірними, скасування постанов про повернення виконавчого документу та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області неправомірною та зобовязання відкрити виконавче провадження і направити копії на адресу стягувача.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що 16.06.2016 року ним було подано заяви до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про примусове виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва щодо стягнення з боржників ОСОБА_2 та ТОВ «Обарівінвест» в солідарному порядку на його користь 7241172,90 грн. та судові витрати, заяви отримані органом ВДС 17.06.2016 року, проте в порушення вимог ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та не направлені в установлений строк стягувану та боржникам.

22.07.2016 року скаржник ОСОБА_1 надав до суду заяву про доповнення скарги від 04.07.2016 року та просив суд визнати бездіяльність державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області неправомірною, визнати неправомірними дії щодо повернення виконавчих листів , скасування постанов від 18.07.2016 року про повернення виконавчих документів та зобовязання державного виконавця здійснити дії з метою примусового виконання виконавчих листів про стягнення заборгованості.

Посилаючись на те, що з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень йому стало відомо, що державним виконавцем безпідставно 18.07.2016 р. винесені постанови про повернення виконавчих документів, на підставі ст. 48 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», що стягнення з боржників заборгованості посилаючись на ухвалу апеляційного суду Миколаївського області від 04.07.2016 року про відкриття апеляційного провадження щодо оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва про виправлення арифметичної помилки. При цьому, 15.07.2016 року апеляційним судом Миколаївської області залишено без змін ухвала суду про виправлення помилки.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, доповнені вимоги скарги підтримав, просив про їх задоволення.

В судове засідання представник субєкту оскарження не зявився, надали до суду заяву просили відкласти розгляд справи у звязку з відпусткою головного державного виконавця Дудки І.О.

В судове засідання інші сторони по справі не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2015 року у с праві за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю Обарівінвест, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 8738997,68 грн., стягнути з ОСОБА_3 і Товариства з обмеженою відповідальністю Обарівінвест в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 8738997,68 грн., стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 100000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору з відповідачів по 913,50 грн. з кожного, рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 року та набрало законної сили.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2016 року в рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва (заочне) від 06.10.2015 року виправлена арифметична помилка в частині стягнення заборгованості з боржників на 7241172,90 грн. замість 8738997,68 грн., ухала залишена без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15.07.2016 року.

За заявою стягувача, 16.06.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконувачі листи: стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 7241172,90 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 і Товариства з обмеженою відповідальністю Обарівінвест в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 7241172,90 грн.

Вказані виконавчі листи передані стягувачем до примусового виконання до Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та отримані вказаним відділом 17.06.2016 року, що підтверджується копією заяви стягувача з відміткою відділу про отримання.

В порушення вимог ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом 3-х робочих днів з дня находження до нього виконавчих листів не відкрив виконавче провадження, або відповідно до ст.. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не відмовив у відкритті виконавчого провадження та не направив сторонам відповідні постанови. Належних доказів направлення постанов сторонам суду не надано.

Отже, суд приходить до переконання про неправомірну бездіяльність державного виконавця щодо несвоєчасного відкриття виконавчих проваджень.

Проте, 18.07.2016 року державним виконавцем Дудка І.О. було винесено дві постанови про повернення виконавчих документів відносно боржників ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ТОВ Обарівінвест, на підставі ст. 48 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», що стягнення з боржників заборгованості посилаючись на ухвалу апеляційного суду Миколаївського області від 04.07.2016 року про відкриття апеляційного провадження щодо оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва про виправлення арифметичної помилки, при цьому, державним виконавцем було припинено чинність арешту майна боржника.

Так, згідно ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду.

Проте, предметом апеляційного провадження, яке було відкрите 04.07.2016 року апеляційним судом Миколаївської області, було ні рішення суду, на підставі якого видані виконавчі листи, а ухвала від 10.06.2016 року про виправлення арифметичної помилки. При цьому, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15.07.2016 року ухвалу суду першої інстанції від 10.06.2016 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Так, стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд. В той же час, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Таким чином, суд приходить до переконання, що державним виконавцем було безпідставно, в порушення вимог чинного законодавства повернуто виконані листі постановами від 18.07.2016 року , його дії є неправомірними, а тому вказані постанови є незаконними та підлягають скасуванню. При цьому, суд також вважає про необхідність зобовязати державного виконавця, відповідно до вимог чинного законодавства, вчинити виконавчі дії з метою примусового виконання виконавчих листів про стягнення з боржників заборгованості.

Отже, на підставі викладеного скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області неправомірною, визнати дій неправомірними, скасування постанов про повернення виконавчого документу та зобовязання вчинити дії задовольнити. Визнати неправомірну бездіяльність державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 щодо несвоєчасного відкриття виконавчих проваджень про стягнення з боржників ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ТОВ Обарівінвест на користь ОСОБА_1 заборгованості та не направлення копії постанови сторонам виконавчого провадження.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 щодо повернення виконавчих листів про стягнення з боржників ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ТОВ Обарівінвест на корсить ОСОБА_1 заборгованості.

Скасувати постанови державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 від 18.08.2016 року (ВП№51482764 і ВП№51482961) щодо повернення виконавчих листів про стягнення з боржників ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ТОВ Обарівінвест на користь ОСОБА_1 заборгованості.

Зобовязати державного виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5, відповідно до вимог чинного законодавства, вчинити виконавчі дії з метою примусового виконання виконавчих листів про стягнення з боржників заборгованості ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ТОВ Обарівінвест на користь ОСОБА_1 заборгованості.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина