АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/774/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дзензелівське" про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ТОВ "Дзензелівське", посилаючись на те, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 106550, виданий 16 лютого 2004 року та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 червня 2013 року, позивачці належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :03:001:1148 для ведення особистого селянського господарства площею 1,5 га. Вказана земельна ділянка розміщена в адміністративних межах Іваньківської сільської ради. В цьому році позивачці стало відомо, що із нею укладено, на вищевказану земельну ділянку, договір оренди земельної ділянки від 3 червня 2013 року терміном на 10 років, зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права реєстраційною службою Маньківського районного управління юстиції Черкаської області 27 червня 2013 року за №1447834. Вказаний договір та акти прийому передачі, визначення меж в натурі (на місцевості) позивачка не підписувала та не надавала свою земельну ділянку в оренду, у зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду з даним позовом.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак рішення суду вказаним вимогам закону не відповідає, тому не може залишатися без змін.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 106550, виданий 16 лютого 2004 року та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 червня 2013 року, позивачці належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :03:001:1148 для ведення особистого селянського господарства площею 1,5 га. Вказана земельна ділянка розміщена в адміністративних межах Іваньківської сільської ради. В 2015 році позивачці стало відомо, що із нею укладено, на вищевказану земельну ділянку, договір оренди земельної ділянки від 3 червня 2013 року терміном на 10 років, зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права реєстраційною службою Маньківського районного управління юстиції Черкаської області 27 червня 2013 року за №1447834.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово - технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи №1305/15-23 №31/16-23 від 20 січня 2016 року встановлено, що підпис від імені позивачки у графі "Орендодавець" в розділі «Підписи сторін» договору оренди землі б/н від 3 червня 2013 укладеному між ОСОБА_6 та ТОВ "Дзензелівське" - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів.

Підпис від імені ОСОБА_6, в графі "Орендодавець" в договорі оренди землі б/н від 3 червня 2013 року укладеному між ОСОБА_6 та ТОВ «Дзензелівське» - виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

В ч. 1 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Стаття 17 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що районний суд не врахував, що спірний договір оренди землі не відповідає волі ОСОБА_6 Відсутність підпису сторони у договорі власника земельної ділянки свідчить про відсутність його волі на укладання такого договору та є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203,215 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і його слід скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задоволити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2016 року у даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задоволити.

Визнати недійсним договір оренди землі між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дзензелівське» від 3 червня 2013 року.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дзензелівське», яка зареєстрована 27 червня 2013 року за №5425650.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дзензелівське» на користь ОСОБА_6 257 грн. 92 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :