Справа № 456/1751/15 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/3288/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Струс Л. Б., Шандри М. М.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 серпня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов»язання не чинити перешкод у користуванні ним,-

в с т а н о в и л а:

16.04.2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1, встановити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 35, будинку № 10 по вул. Січових Стрільців в м. Стрий, Львівської області шляхом закріплення за ним права користування кімнатою площею 12,5 кв.м. з балконом із залишенням в спільному користуванні місць загального користування, а саме кухні, коридора, вбиральні та зобов»язати відповідача не чинити йому перешкод в користуванні виділеною йому кімнатою і підсобними приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що спірна квартира АДРЕСА_2 належить йому і ОСОБА_2 на праві власності в рівних частинах по 1/2 частині квартири за кожним.

Відповідач ОСОБА_2 є його колишньою дружиною. Спільне життя у них з ОСОБА_2 не склалося, у зв»зку з чим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.08.2012 року шлюб між ними розірвано. Згідно довідки № 1025 від 06.04.2015 року, виданої КП «Мрія», в спірній квартирі зареєстровані: він, відповідач - колишня дружина ОСОБА_2, донька і внучка колишньої дружини. Однак, донька та внучка колишньої дружини в квартирі не проживають та не користуються спірною квартирою. Іншого житла на праві власності у нього немає. Відповідачем ОСОБА_2 на вхідні двері квартири встановлено замки, від яких у нього немає ключів, що створює для нього перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування житловим приміщенням квартирою № 35, будинку № 10 по вул. Січових Стрільців в м. Стрий, Львівської області, закріплено за ОСОБА_4 право користування кімнатою площею 12,5 кв.м. з балконом. Місця загального користування, а саме кухню, коридори, вбиральню, комору залишено в спільному користуванні. Зобов»язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкоди в користуванні виділеною йому кімнатою та місцями загального користування.

Заочне рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3

Вважають його незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У апеляційній скарзі зазначають, що, визначивши порядок користування квартирою та закріпивши за позивачем ОСОБА_4 право користування балконом, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням вимог Додатку Б Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2.-15-2005» та порушенням прав інших членів сім»ї на користування балконом. Суд не врахував, що у кімнаті, яка визначена судом для проживання позивача, проживає ОСОБА_3, ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Суд не залучив їх до участі у справі, у зв»язку з чим ухвалив рішення без врахування їхніх прав та інтересів. Вважає, що позивач ОСОБА_4 не надав суду жодного доказу на підтвердження заявлених ним вимог щодо перешкоджання у проживанні в квартирі та необхідності його примусового вселення на підставі рішення суду.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3.

Згідно договору купівлі продажу квартири від 20.12.2015 року серія ВСК № 621154 та договору дарування частини квартири від 09.03.2011 року сторонам на праві приватної власності належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до технічного паспорта від 15.06.2012 року, спірна квартира складається із 2 кімнат житловою площею 29,2 кв.м., в тому числі одна кімната площею 16,7 кв.м., друга кімната площею 12,5 кв.м., кухні площею 6,3 кв.м, коридорів площею, 4,8 та 2,2 кв.м., вбиральні площею 2,9 кв.м, комори площею 1,3 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що позивачу чиняться перешкоди у здійсненні права власності та розпорядженні належною йому часткою у спірній квартирі шляхом недопуску його у цю квартиру у зв»язку зі зміною відповідачем замків на вхідних дверях спірної квартири.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися.

Як вбачається з матеріалів справи, в такій відсутні будь-які докази чинення ОСОБА_4 перешкод у проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_2 та необхідності його вселення у спірну квартиру на підставі рішення суду.

Крім того, як вбачається із довідки про склад сім»ї № 3447 від 28.11.2016 року, виданої ЛКП «Мрія», в квартирі АДРЕСА_4 проживають та зареєстровані, крім ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її малолітня донька ОСОБА_6-Ю. А., ІНФОРМАЦІЯ_3, які не є співвласниками квартири, однак мають право користування нею.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції не з»ясував коло осіб, які мають право на користування квартирою, незважаючи не наявну у матеріалах справи довідку КП «Мрія» про реєстрацію в квартирі, крім сторін, ОСОБА_3 та її малолітньої дитини ОСОБА_6-Ю. А., ІНФОРМАЦІЯ_3, не залучив останню до участі у справі не з»ясував чи має вона інше житло та визначив порядок користування квартирою без врахування інтересів ОСОБА_3 та її дитини.

Крім того, наявна в матеріалах справи позовна заяви є повністю нечитабельною.

Судом прийнято позовну заяву ОСОБА_4 з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, не усунуто недоліки такої, що утруднює розгляд даної справи судом апеляційної інстанції.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст. 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 серпня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенніпозову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов»язання не чинити перешкод у користуванні ним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Струс Л. Б.

ОСОБА_7