Номер провадження: 22-ц/785/3298/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Колмакова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року у справі за поданням старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013р. старший державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, посилаючись на те, що у відділі ДВС перебуває на виконанні виконавче провадження №37618599 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 166 374,65 грн., згідно виконавчого листа по справі №1510/20494/2012, виданого 08.04.2013р. Малиновським районним судом м. Одеси.

10.04.2013р. було відкрито виконавче провадження й запропоновано боржнику у 7-денний термін добровільно виконати рішення суду, про що 10.04.2013р. йому була надіслана копія цієї постанови.

Однак, боржник у строк, наданий йому для самостійного виконання рішення суду, не виконав.

Державним виконавцем було вжито такі заходи примусового виконання рішення: накладено арешт на майно боржника та оголошено його розшук, вчинена перевірка майнового стану та місця проживання боржника.

Проте рішення суду не виконане, тому старший державний виконавець просив про задоволення подання.

Ухвалою суду від 17.09.2013р. подання задоволено: встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 виїжджати за межі України до виконання зобовязань по виконавчому листу Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2013р. по справі /519/20494/2012.

У апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що мають значення, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою подання залишити без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав.

Стягувач ОСОБА_4 у судове засідання апеляційної інстанції не зявився, сповіщений належним чином, про що свідчать матеріали справи, тому за правилами ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів розглядає справу у його відсутності.

ОСОБА_4 надав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, у якій зазначає, що ухвала суду постановлена з додержанням закону, тому просить залишити її без змін

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

За правилами ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Тобто за вимогами зазначених норм закону юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду повязано лише за наявністю факту ухилення боржника від виконання зобовязання за рішенням.

У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Так, Верховний Суд України в узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України указав, що поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як видно з матеріалів справи, державний виконавець у поданні, а суд - в ухвалі, не навели будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання зобовязань за рішенням суду, а виходили лише з факту невиконання рішення суду.

Проте самі факти: непогашення боргу в добровільному порядку, розшук майна та місця перебування боржника, наявність у нього певного майна, ще не свідчать про його ухилення від виконання своїх зобовязань та які зумовлюють у тимчасовому обмеженні боржника у праві виїзду за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів.

Між тим представник ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає, що на погашення свого грошового зобовязання перед кредитором боржник сплатив йому 15 000 грн., що свідчить про відсутність ухилення боржника від зобовязань за виконавчими документами. Факт перерахуванню боржником стягувачу 15 000 грн. на виконання рішення суду учасниками процесу не заперечується.

Крім того, вирішуючи справу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у порушення закону, подання про вжиття заходів тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не погоджене з начальником відділу державної виконавчої служби, оскільки в матеріалах справи такі свідчення відсутні.

Ураховуючи, що при розгляді і вирішенні судом цього питання було порушено норми процесуального права, тому постановлена ним ухвала на підставі п. 2 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні поданням старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

ОСОБА_6

ОСОБА_7