РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/345/16-ц
Провадження № 2/327/149/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2016 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Вьюкіній Г.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області (далі Розівська селищна рада) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора),-

В С Т А Н О В И В :

22 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказала, що 30 березня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 7,63 гектара (далі га), що розташована на території Розівської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗП №032831, виданого 09 вересня 1999 року на підставі рішення Розівської селищної ради від 24 лютого 1999 року №39 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №681. Позивач вказала, що спір про спадщину відсутній, інших спадкоємців за законом та заповітом не має, оскільки їх спільний син ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, а їх спільна донька ОСОБА_5 в передбачений діючим законодавством термін із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась. При цьому, ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, однак державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку на імя спадкодавця, який було втрачено. Посилаючись на відсутність можливості отримати дублікат державного акту, позивач ОСОБА_2 прохає суд визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_2 у письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує позов та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Прохала розглянути справу за участі її представника ОСОБА_6 (а.с.36-38).

Позицію позивача ОСОБА_2 підтримав її повноважний представник ОСОБА_6, який надав судові відповідну письмову заяву (а.с.39).

Повноважний представник відповідача - Розівської селищної ради ОСОБА_7, у письмовій заяві, поданій до суду повідомив про те, що Розівська селищна рада позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с.42-43).

Представник нотаріальної контори як третьої особи без самостійних вимог завідувач нотаріальної контори ОСОБА_8 у письмовій заяві, поданій до суду, не заперечувала проти задоволення позову, погодившись із доводами, наведеними у ньому (а.с.32).

Сторони, третя особа та їх представники в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином (а.с.29-31), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.32,36,39,42).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, третьої особи та їх представників.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, зясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 1969 року позивач ОСОБА_2 (дівоче прізвище Пашко) Л.С. та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Розівській селищній раді, про що складено відповідний актовий запис №5. Вказані відомості підтверджуються копією відповідного свідоцтва (а.с.7).

09 вересня 1999 року на підставі рішення Розівської селищної ради від 24 лютого 1999 року №39 ОСОБА_3 було видано державний акт серії І-ЗП №032831 на право приватної власності на землю та передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,63 га, що розташована на території Розівської селищної ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №681 (а.с.9,10,11-14).

ОСОБА_3 помер 30 березня 2015 року в смт. Розівка Розівського району Запорізької області, про що 01 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис №35. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про його смерть серії I-ЖС № 361799 (а.с.5).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи, а саме, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори встановлено, що після померлого 30 березня 2015 року ОСОБА_3 нотаріальною конторою 07 серпня 2015 року за заявою спадкоємця за законом ОСОБА_2 заведена спадкова справа №77/2015 за номером у спадковому реєстрі 57784608. При цьому, син померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 письмово від прийняття спадщини відмовився на користь ОСОБА_2. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. В матеріалах спадкової справи відсутні дані про усунення спадкоємців померлого від права на спадкування (а.с.8,33-35).

Проте, постановою державного нотаріуса від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2, яка 20 жовтня 2016 року здійснила обмін паспорта громадянина України у звязку з неточностями в записі її по-батькові, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Розівської селищної ради, що залишилась після померлого 30 березня 2015 року ОСОБА_3. При цьому, державний нотаріус розяснив, що ОСОБА_2 може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку лише за умови надання документів, що підтверджують право власності померлого на земельну ділянку (а.с.15,41).

Частинами 1,4 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За правилами частини 1 статті 125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області встановлено, що померлому ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №032831, виданого 09вересня 1999 року на підставі рішення Розівської селищної ради від 24 лютого 1999 року №39, належить земельна ділянка площею 7,63 га, що розташована на території Розівської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 681 (а.с.9,10).

З матеріалів справи вбачається, що померлим ОСОБА_3 за життя було втрачено оригінал державного акту серії І-ЗП №032831на право приватної власності на вищевказану землю.

Проте, виготовлення, видача та реєстрація державних актів (дублікатів) з 01 січня 2013 року не передбачена.

Разом з тим, суд враховує, що свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний документ, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців.

За таких обставин, неможливість отримання дубліката державного акта замість втраченого не позбавляє спадкоємця ОСОБА_2 права на спадщину.

Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_2 виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем предявленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем ОСОБА_2 не порушувалось.

Керуючись стст.182,373,1216,1218,1297 ЦК України, стст.125,126 ЗК України, стст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася 24 листопада 1949 року в с.Розваж Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно земельну ділянку загальною площею 7,63 (сім цілих шістдесят три сотих) гектара, кадастровий номер :01:002:0027, яка розташована на території Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3, який помер 30 березня 2015 року в смт. Розівка Розівського району Запорізької області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗП №032831, виданого 09 вересня 1999 року на підставі рішення Розівської селищної ради народних депутатів Розівського району Запорізької області від 24 лютого 1999 року №39 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №681.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ