Справа № 527/634/16-ц
провадження 2/527/276/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.

з участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, треті особи: Глобинське районне управління юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Глобинського районного суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: селище Градизьк Глобинського району Полтавської області, вул. І.Франка, буд. 18.

Обґрунтував його наступним. 01 грудня 2000 року померла ОСОБА_2. При житті ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння володіла житловим будинком з господарськими будівлями, розташованим в селищі Градизьк Глобинського району Полтавської області по вул. І.Франка, буд. 18. Спадкоємцем майна ОСОБА_2 за заповітом був її син ОСОБА_3 19.05.2002 року син помер. Спадкоємець чи орган місцевого самоврядування не оспорювали законність його володіння будинком. З 2001 року позивач вселився у вищевказаний житловий будинок та став там проживати, доглядати за домоволодінням, підтримувати його в належному стані та проводити ремонти як текучі, так і капітальні. Весь цей час він відкрито добросовісно та безперервно володіє домоволодіння та земельною ділянкою за адресою: вул. І.Франка, буд. 18 селище Градизьк Глобинського району Полтавської області.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», прибудову літ. «б», сарай літ. «Б», ворота, хвіртку №1, огорожу №2, огорожу №3, огорожу №4, хвіртку №5, огорожу №6, який розташований за адресою: селище Градизьк, Глобинського району, Полтавської області, вулиця І.Франка, буд.18.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити

Від відповідача - Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечували.

Представник третьої особи Глобинського районного управління юстиції Полтавської області у судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надав.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши, письмові покази свідків, матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що будинок №18, по вул. Івана Франка, селище Градизьк Глобинського району Полтавської області, знаходиться на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області. Житловий будинок з господарськими будівлями належав померлій 01 грудня 2000 року ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 957 від 30 березня 1962 року, виданого Градизькою селищною радою депутатів трудящих.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 160108 від 01 грудня 2000 року встановлено, що ОСОБА_2 померла 01 грудня 2000 року.

За життя 27 грудня 1991 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, згідно якого усі права та обовязки, які належать їй на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки які можуть належати їй у майбутньому та усе її майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3, Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 211737 від 27 травня 2002 встановлено, що ОСОБА_3 помер 19 травня 2002 року.

Відповідно до інформації, наданої завідувачем Градизької державної нотаріальної контори, спадкова справа після померлої 01 грудня 2000 року ОСОБА_2 та після померлого 19 травня 2002 року ОСОБА_3 не заводилися.

Після смерті ОСОБА_2 й ОСОБА_3 та до цього часу ніхто із спадкоємців померлих жодних прав на спірне майно не заявляв.

Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» збудований в 1955 році, прибудова літ. «а» - 1990 році, прибудова літ. «б» - 1956 році, сарай літ. «Б» - 1956 році, ворота, хвіртка №1 - 1970 році, огорожа №2- 1970 році, огорожа №3- 1972 році, огорожа №4 -1980 році, хвіртка №5 - 1980 році, огорожа №6 - 1975 році, розташовані за адресою: селище Градизьк, Глобинського району, Полтавської області, вулиця І.Франка, буд.18.

Згідно довідки Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області № 1171 від 14.04.2016 року в будинку належному померлій ОСОБА_2 за адресою: смт. Градизьк Глобинського району, Полтавської області вул. І.Франка, буд. 18 тривалий час проживає без реєстрації ОСОБА_1.

Згідно наданих копій розрахункових книжок за комунальні послуги в яких зазначено, що оплата за комунальні послуги проводиться за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: будинок № 18 по вул. Івана Франка селище Градизьк Глобинського району Полтавської області ОСОБА_1

Свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, наданими суду письмовими поясненнями підтвердили, що позивач ОСОБА_1 з 2001 року проживає в будинку, розташованому за адресою: селище Градизьк, Глобинського району Полтавської області по вул. Івана Франка, буд. 18, веде господарство та добросовісно, відкрито ним користується.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, оскільки позивач протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє житловим будинком, який знаходиться в селищі Градизьк Глобинського району Полтавської області по вулиці Івана Франка, буд.18, то за ним може бути визнано право власності, за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Відповідно до п. 13 вказаної Постанови Пленуму ВССУ можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

А тому, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 344 ЦК України, ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 07.02.2014 року № 5, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 158,174,197,212, 214-215, 218, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем селища Градизьк Глобинського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 - право власності за набувальною давністю на житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», прибудову літ. «б», сарай літ. «Б», ворота, хвіртку №1, огорожу №2, огорожу №3, огорожу №4, хвіртку №5, огорожу №6 який розташований на не приватизованій земельній ділянці розміром 0,02 га за адресою: селище Градизьк, Глобинського району, Полтавської області, вулиця І.Франка, буд.18.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька