Справа № 310/1485/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в їх інтересах діє мати ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Бердянської райдержадміністрації про виселення,

Встановив:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, де вказав, що 08. 07. 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZPB0GК00000031, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 39450,00 грн. строком до 08. 07. 2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

У забезпечення договору 08. 07. 2008 року сторони уклали договір іпотеки №, ZPB0GК00000031, згідно п. 35. 3 якого відповідач надав в іпотеку житловий будинок загальною площею 48,10 кв. м. житловою площею 18,00 кв. м., розташований по вул. Побєди, 9 в с. Шевченко Бердянського району Запорізької області, який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, у звязку з чим рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14. 09. 2015 року у погашення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу.

На цій підставі усі мешканці будинку повинні його звільнити і підлягають виселенню.

Представник позивача в судовому засіданні за довіреністю ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити, пояснив, що ОСОБА_1 неодноразово попереджали про необхідність виселення з будинку. Він обіцяв розрахуватися, але у даний час прописав в будинку усю свою сім»ю та малолітніх дітей, а на час укладання договору іпотеки діти в будинку зареєстровані не були, і без згоди банку прописані би не могли. Просить виселити з будинку усіх, хто там зареєстрований та фактично мешкає.

Відповідачі до суду повторно не явилися, про день, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не надали, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у заочному порядку на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України.

Представник 3-ї особи Служби у справах дітей Бердянської райдержадміністрації за довіреністю ОСОБА_8 в судовому засіданні віддала вирішення питання на розсуд суду, пояснивши, що малолітні діти повинні мати місце постійного проживання разом зі своїми батьками.

Вислухавши представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08. 07. 2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPB0GК00000031, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 39450,00 грн. строком до 08. 07. 2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

У забезпечення договору 08. 07. 2008 року сторони уклали договір іпотеки №, ZPB0GК00000031, згідно п. 35. 3 якого відповідач надав в іпотеку житловий будинок загальною площею 48,10 кв. м. житловою площею 18,00 кв. м., розташований по вул. Побєди, 9 в с. Шевченко Бердянського району Запорізької області, який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу.

У звязку з невиконанням відповідачем свої зобовязань по кредитному договору рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14. 09. 2015 року у погашення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 48,10 кв. м. житловою площею 18,00 кв. м., розташований по вул. Побєди, 9 в с. Шевченко Бердянського району Запорізької області, який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі продажу з наданням Банку права укладати від імені відповідача договори купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

14. 12. 2015 року ОСОБА_1 була направлена вимога про добровільне звільнення житлового будинку, що є предметом іпотеки, проте відповідач відмовляється виселятися у добровільному порядку.

Згідно довідки виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області від 01. 06. 2016 року в житловому будинку по вул. Побєди, 9 в с. Шевченко зареєстрований ОСОБА_1, а також члени його сім»- ОСОБА_3 - донька, ОСОБА_4 10. 12. ІНФОРМАЦІЯ_1 - онук, ОСОБА_5, 14. 10. ІНФОРМАЦІЯ_2 онука.

Позивач стверджує, що в будинку також мешкає дружина відповідача ОСОБА_2.

Пункт 44 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачає, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та ст. 17 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

У звязку з наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладенні договору іпотеки. Будь які дії, вчинені без згоди Іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладання договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Частина 3 ст. 109 ЖК України передбачає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк.

Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Суд враховує той факт, що малолітні діти були зареєстровані у предметі іпотеки без згоди Іпотекодержателя, під час укладання договору іпотеки вони в ньому не мешкали і не були зареєстровані, а тому підлягають виселенню на загальних підставах.

Враховуючи, що позовні вимоги Банку законні, обґрунтовані, не оспорені відповідачем, вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст. ст. 10,60,212-215,169,224 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 10. 12. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, 14. 10. ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку (предмету іпотеки), розташованого по вул. Побєди, 9 в с. Шевченко Бердянського району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_9