Справа № 656/593/16-ц
Номер провадження 2/656/177/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 року смт. Іванівка
Іванівський районний суд Херсонської області
головуючого судді Крисанової В.І.
секретаря судового засідання Шиян М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
справу за позовом ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, ОСОБА_3 - про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власником жилого будинку АДРЕСА_1 в якому зареєстровані вона, її чоловік ОСОБА_3, 1950 року народження, син ОСОБА_3, 1975 року народження, та невістка ОСОБА_2, 1976 року народження.
Син ОСОБА_3 систематично порушує правила співжиття, що виражається у зловживанні алкогольними напоями, вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо членів сім'ї, зокрема в застосуванні погроз, образ, що робить неможливим проживання з ним в одному будинку. Внаслідок дій відповідача члени сім'ї постійно перебувають в стані психологічної напруги, страху, тривоги. Чоловік ОСОБА_3 неодноразово звертався із заявами до поліції на поведінку відповідача ОСОБА_3, йому пропонувалося добровільно виселитися з будинку, але він ні на які зауваження та заходи, що вживались до нього працівниками поліції, не реагує. Відповідач ОСОБА_3 вчиняв насильство в сім'ї щодо неї та інших членів родини 8 листопада 2013 року, 4 січня 2015 року, 12 березня 2015 року, 26 березня 2015 року, 7 серпня 2015 року та 23 березня 2016 року.
Відповідач ОСОБА_2 з 2001 року виїхала до м. Севастополя АР Крим (адреса проживання невідома) та з того часу фактично не проживає в будинку.
Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням на АДРЕСА_1 та зобов'язати Іванівський районний сектор Державної міграційної служби України в Херсонській області зняти її з реєстраційного обліку; відповідача ОСОБА_3 виселити із зазначеного жилого будинку без надання іншого жилого приміщення та зобов'язати Іванівський районний сектор Державної міграційної служби України в Херсонській області зняти його з реєстраційного обліку.
До початку судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що є власником жилого будинку № АДРЕСА_1, в якому зареєстровані вона, її чоловік ОСОБА_3, 1950 року народження, син ОСОБА_3, 1975 року народження, та невістка ОСОБА_2, 1976 року народження.
Її син ОСОБА_3 систематично порушує правила співжиття, яке виражається: у вчиненні фізичного та психологічного насильства в сім'ї щодо неї та інших членів сім'ї, зокрема в застосуванні погроз, образ, чим робить неможливим для членів сім'ї проживання з ним в одному будинку; зловживанні алкогольними напоями; викраденні речей з будинку та подвір'я. Внаслідок таких дій відповідача всі члени сім'ї перебувають в стані психологічної напруги, страху, тривоги. Її чоловік неодноразово звертався із заявами до відділення поліції із заявами на протиправну поведінку відповідача. Відповідач ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про те, що він раніше вже притягувався до відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, але належних висновків не зробив, а заходи адміністративної відповідальності на нього не мали впливу. Батько відповідача - ОСОБА_3 неодноразово проводив із сином бесіди з приводу припинення неналежної поведінки, про недопустимість зловживання алкогольними напоями. Також, дільничним інспектором Іванівського відділення поліції Каховського відділу ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 з сином неодноразово проводилася профілактична робота з метою попередження насильства в сім'ї. Крім того з відповідачем ОСОБА_3 проводив бесіди сусід ОСОБА_5, який робив зауваження синові з приводу зловживання алкогольними напоями, лайок з батьком, погроз та фізичного насильства. Позивач з чоловіком внаслідок неадекватної поведінки сина та погрози вчинення фізичного насильства змушені були тікати з дому та ховатися в будинку сусіда.
Востаннє відповідач ОСОБА_3 у вересні 2016 року у стані алкогольного сп'яніння вчинив сварку, яка сталася після того, як її чоловік виявив зникнення з подвір'я автомобільної коробки перемикання швидкостей. На зауваження чоловіка син виражався нецензурною лайкою і чоловікові знову довелося викликати працівників поліції, які після прибуття забрали сина до відділення поліції. Проте відповідач ОСОБА_3 не реагує ні на зауваження, ні на заходи, що вживаються до нього працівниками поліції.
Відповідач ОСОБА_2 вже більше шести місяців фактично не проживає в будинку з 2001 року, виїхала з смт. Іванівка, місце перебування її невідомо. ОСОБА_2 розлучена з сином ОСОБА_3, не перебуває з ним в родинних стосунках
Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням № АДРЕСА_1 та зобов'язати Іванівський районний сектор Державної міграційної служби України в Херсонській області зняти її з реєстраційного обліку; виселити відповідача ОСОБА_3 із зазначеного жилого будинку без надання іншого жилого приміщення та зобов'язати Іванівський районний сектор Державної міграційної служби України в Херсонській області зняти його з реєстраційного обліку.
Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві, та просив їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися двічі, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені судовою повісткою.
За згодою представника позивача суд ухвалив виносити рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України.
З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК Української РСР передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом.
Ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на повагу до житла.
Ст. 109 ЖК Української РСР передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.
Згідно ст. 157 ЖК Української РСР право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, у тому числі колишніх, має власник жилого будинку (квартири) за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.
У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено судам, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.
Із матеріалів справи видно, що жилий будинок АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на жилий будинок (а.с.21); в зазначеному будинку зареєстровані позивач, її чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_3 та невістка ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Іванівської селищної ради Херсонської області № 2453 від 7 вересня 2016 року та копією домової книги (а.с.19,91-95); позивач ОСОБА_1 є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія 10 ААА № 992909, виданою 28 травня 2013 року безстроково (а.с.99); чоловік позивача ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія 2-18 А3 № 088971 від 8 липня 2009 року безстроково (а.с.97-98); відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря нарколога з лютого 2015 року з діагнозом - розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкогольними напоями, постійна залежність, що підтверджується довідкою Комунального закладу «Іванівська центральна районна лікарня» № 239 від 2 грудня 2016 року (а.с.96).
Згідно довідки №3977/10-5/01/16 від 9 грудня 2016 року, видано Іванівським відділенням поліції Каховського відділу поліції ГУНП України в Херсонській області, відповідач ОСОБА_3 з 16 травня 2015 року перебуває на обліку як особа, що вчиняє насильство в сім'ї, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (а.с.89).
30 березня 2015 року відповідачу ОСОБА_3 інспектором Іванівського відділення поліції ОСОБА_4 винесено офіційне попередження про кримінальну, адміністративну, цивільно-правову відповідальність у разі вчинення насильства в сім'ї (а.с.114).
25 березня 2016 року у Іванівському відділенні Каховського відділу поліції в Херсонській області зареєстровано факт насильства в сім'ї, вчинений відповідачем ОСОБА_3 23 березня 2016 року, за місцем проживання щодо батька ОСОБА_3 (а.с.118).
Згідно постанови № 656/177/16-п від 25 березня 2016 року, виданої Іванівським районним судом Херсонської області, до відповідача ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у вигляді адміністративного арешту за вчинення насильства в сім'ї щодо батька ОСОБА_3 (а.с.53).
7 вересня 2016 року у Іванівському відділенні Каховського відділу поліції в Херсонській області зареєстровано факт насильства в сім'ї, вчинений відповідачем ОСОБА_3 7 вересня 2016 року, за місцем проживання щодо батька ОСОБА_3 (а.с.118).
Із пояснень свідка ОСОБА_4 видно, що відповідач ОСОБА_3 з березня 2015 року перебуває у Іванівському відділенні Каховського відділу поліції в Херсонській області на обліку як особа, що вчиняє насильство в сім'ї щодо батька та матері. Відповідач ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями і в такому стані поводить себе щодо батька та матері протиправно, зокрема кидається до батька битись, закривається у кімнаті, де знаходиться хвора мати, двері відчиняти відмовляється. На відповідача ОСОБА_3 в 2016 році складено два протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення насильства в сім'ї щодо батька ОСОБА_3 Останній протокол про адміністративне правопорушення не розглянуто судом у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 переховується. З відповідачем ОСОБА_3 неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо недопущення насильства в сім'ї.
Із пояснень свідка ОСОБА_3 видно, що відповідач ОСОБА_3 є його сином, який проживає з ним та позивачем в одному будинку, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, у стані алкогольного та наркотичного сп'яніння приходить додому, приводить із собою інших осіб, розкидає речі, вимагає їжі та питва, нецензурно лається, принижує його честь та гідність як батька, б'є його та матір, викрадає речі. Коли дружина в 2015 році ще з палицею рухалась, то вони ховались від сина у сусіда. На даний час дружина самостійно не рухається. Син заходить до матері, закривається і нікого не пускає. Сина лікували від алкогольної залежності багато разів, але він знову починає пити. Інспектор поліції ОСОБА_7 протягом 2015 та 2016 року неодноразово проводив із сином профілактичні бесіди, які не дали позитивних результатів. Він є інвалідом третьої групи, а його дружина - інвалід першої групи. У зв'язку з неправомірною поведінкою сина проживання з ним в одному будинку є неможливим.
Із пояснень свідка ОСОБА_5 видно, що він проживає по сусідству із сім'єю ОСОБА_3 (через дорогу), відповідач ОСОБА_3 часто приходить додому в стані алкогольного сп'яніння. Коли позивач самостійно рухалась, то вона з чоловіком ОСОБА_3 шукали притулку у його будинку, так як син позивача принижував батька, виносив з дому речі, які міняв на спиртні напої, бив батька.
Із пояснень свідка ОСОБА_8 видно, що відповідач ОСОБА_3 є її рідним братом та проживає на АДРЕСА_1 разом з батьком та матір'ю. Брат зловживає спиртними напоями, працювати не хоче, вимагає від батьків грошей, цигарок, живе за рахунок пенсії батьків, б'є матір та батька незважаючи на те, що мати є інвалідом та самостійно не рухається. Коли мати ще самостійно рухалась, то батьки часто шукали притулку у сусіда ОСОБА_5 Вона просила брата змінити спосіб життя, неодноразово приходила захищати своїх батьків від насильства брата.
Суд вважає, що в судовому засіданні підтвердився факт систематичного порушення протягом 2015-2016 років з боку відповідача ОСОБА_3 правил спільного проживання в одному жилому будинку з батьками, які є інвалідами першої та третьої групи тим, що вчиняв щодо них насильство, за що притягувався двічі до адміністративної відповідальності, до нього застосовувалися адміністративні стягнення. Крім того, відповідач ОСОБА_3 з березня 2015 року перебуває на обліку в у відділенні поліції, йому виносилось офіційне попередження за недопущення насильства в сім'ї. Зазначені заходи громадського впливу на відповідача виявились безрезультатними.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для виселення відповідача ОСОБА_3 із жилого будинку № АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно ч. 2 ст. 156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.
До членів сім'ї власника житла належать дружина (чоловік) наймача, діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР).
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.
Таким чином, ст. 71 ЖК Української РСР не стосується права зберігання жилого приміщення за особою, що не є членом сім'ї наймача.
Із матеріалів справи видно, що рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2001 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у жилому будинку № АДРЕСА_1 після розірвання шлюб у- з 14 квітня 2011 року.
Із пояснень свідка ОСОБА_3 видно, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в жилому будинку № АДРЕСА_1 за згодою позивача, в жилому будинку ніколи не проживала.
Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_8 підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 в будинку № АДРЕСА_1 не проживає.
Оскільки шлюб між сином позивача та відповідачем ОСОБА_2 розірваний 16 серпня 2001 року, відповідач ОСОБА_2 вселилась в жиле приміщення 14 квітня 2011 року за згодою позивача і на той час вже не була членом сім'ї власника жилого приміщення, то вона не має права на збереження жилого приміщення за собою у випадках, передбачених ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Суд вважає, що право позивача як власника жилого будинку підлягає захисту на підставі ст. 391 ЦК України шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1 так як збереження за відповідачем права користування зазначеним жилим приміщенням обмежує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд..
Що стосується вимог позивача в частині зняття відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, так як згідно зі ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382- IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється протягом семи днів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення.
Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Як установлено в судовому засіданні позивач є інвалідом першої групи та на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3671-17 від 08 липня 2011 року звільнена від плати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Ухвалення судом рішення на користь позивача є підставою для його стягнення з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3671-17 від 08 липня 2011 року за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. З 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 378,00 грн., а розмір судового збору - 551,20 грн. (1 378,00 грн. х 0,4 = 551,20 грн.).
Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 275,60 грн. з кожного на загальну суму 551,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213, 215, 216, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на повагу до житла, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 319, ст. 391, ЦК України, ст. 9, ст. 71, ст. 109, ст. 157 ЖК Української РСР, п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Виселити без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з житлового будинку № 180, розташованого на вулиці Іванівській, в смт. Іванівка, Іванівського району Херсонської області.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги до Іванівського районного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Крисанова