У х в а л а

іменем україни

8 серпня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кафідової О.В., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, - служба у справах дітей Київського району м. Харкова, про визнання недійсним договору іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_2, посилаючись на те, що його дружина ОСОБА_3 19 липня 2006 року уклала кредитний договір № 6/4/2006/840-К/937 з ВАТ КБ «Надра». За цим договором вона отримала у банку у тимчасове користування на умовах забезпеченості і строковості грошові кошти в розмірі 36 тис. доларів США. Зобов'язання за цим договором були забезпечені договором іпотеки №6/4/2006/980-І/939, який укладено між тими ж сторонами та того ж дня. Предметом іпотеки став житловий будинок АДРЕСА_1, в якому зареєстрована та проживає малолітня ОСОБА_2 - їх дочка.

Оскільки в порушення ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» і ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» договір іпотеки укладено без дозволу органу опіки та піклування, чим порушено права малолітньої дитини, просив визнати недійсним договір іпотеки 6/4/2006/980-І/939 від 19 липня 2006 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками малолітньої дитини, відомостей про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, що зловживали своїми правами законних представників дитини, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: О.В.Кафідова Т.О.Писана