Справа № 155/951/16-ц Провадження № 22-ц/773/1797/16 Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом. Покликалась на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, який на випадок своєї смерті все своє рухоме й нерухоме майно, в тому числі земельну ділянку площею 2,07 га, що знаходиться на території Пустомитівської сільської ради, Горохівського району, Волинської області, заповів їй. Після смерті батька вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з померлим спадкодавцем.

Крім того позивач зазначала, що з приводу оформлення спадщини зверталась у нотаріальну контору і отримала письмову відповідь-роз'яснення нотаріуса, з якої їй стало відомо, про те, що крім неї право на спадкування після смерті ОСОБА_3 належить її матері ОСОБА_2, яка має право на обов'язкову частку у спадщині.

Просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_3, право власності на всю земельну ділянку площею 2,07 га, що знаходиться на території Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області і призначена для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Горохівського районного суду від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/8 частини зазначеної спірної земельної ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить його скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм процесуального права, у якому висновки суду суперечать дійсним обставинам справи та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_1 не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно-земельну ділянку площею 2,07 га. призначену для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно ст. 1216 ч. 1, 1225 ч. 1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 1 пункту 10 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту серія НОМЕР_1, виданого 04 вересня 2006 року і зареєстрованого у відповідному реєстрі, на праві власності належала земельна ділянка площею 2,07 га, розташована на території Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а. с. 7).

22 травня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому майно, в тому числі і вказану земельну ділянку, заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 5). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а. с. 4). На момент смерті спадкодавця у житловому будинку в АДРЕСА_1 разом із ним проживали його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 (а.с. 6).

Наведені обставини свідчать про те, що вказаних спадкоємців, які постійно проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини, слід вважати такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів: відповіді з Горохівської державної нотаріальної контори на запит суду від 9 листопада 2016 року; інформаційної довідки зі Спадкового реєстру; письмового роз'яснення приватного нотаріуса Горохівського районного нотаріального округу Кудими Р. А. від 27 червня 2016 року на звернення ОСОБА_1 вбачається, що сторони спору, з часу відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 із заявами до нотаріуса за видачею їм свідоцтв про право на спадщину не звертались і спадкова справа не заводилась (а.с. 10; 26-27).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають і лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на зазначені обставини справи та положення матеріального права уваги не звернув та передчасно, без звернення позивачки ОСОБА_1 із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину і за відсутності відповідної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ухвалив рішення про задоволення її позову частково, а не відмовив у позові.

Враховуючи, що фактичні обставини встановлені судом першої інстанції повно і вірно, однак судом їм дано неправильну правову оцінку і як наслідок порушено норми матеріального права, то в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року в даній справі скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: