Дата документу 03.08.2016
Справа № 320/351/16-ц
Провадження № 2/320/1021/16
«03» серпня 2016 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Бахаєва І.М.,
при секретарі - Фурсовій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, суд
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Брів Ла- ГайардАДРЕСА_1 на підставі свідоцтво про право власності на житло. 11.08.2015 року в будинку проводилася запланована промивка системи опалення. Про це мешканці будинку були оповіщені за два тижні до початку промивання шляхом письмових оголошень на кожному під'їзді будинку. У день промивки мешканців квартири № 22 не було вдома. В ході промивки виявилося затопленими кілька квартир у будинку. Квартира позивачки в тому числі. Причиною залиття, відповідно до акта від 18.08.2015 року, складеного членами правління ОСМД «Молодіжний-25», є відкритий спусковий кран, який приварений до батареї на кухні квартири № 22. В наслідок затоплення квартири позивачки паркет в залі і коридорі піднявся, шпалери в кухні, коридорі, залі мають сліди патьоків, відійшли від стін. Стеля в кухні, залі, коридорі потріскався. У туалеті кахель відійшов від стіни. Вказані обставини відображені у акті від 24.08.2015 року, складеному членами правління ОСМД «Молодіжний-25». Вимоги позивачки щодо відшкодування матеріальної шкоди відповідачем ігноруються. Внаслідок затоплення квартири заподіяно майнову шкоду у сумі 12 101 грн., що підтверджується зведеним кошторисним розрахунком від 17.12.2015р., локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 від 17.12.2015р., підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису №2-1-1. В результаті затоплення окрім матеріальної шкоди причинена і моральна шкода, яка полягає в емоційних переживаннях з приводу того що квартира позивачки перетворилася на дуже не приваблюване житло. Порушений звичайний образ життя. Деформована стеля пригнічує позивачку. Позивачка втратила радість від повернення додому. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 5 000 гривень.
У якості нормативного обґрунтування позивачка посилається на ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1209 Цивільного кодексу України.
Позивач у судове засідання не зявився але надав до суду заяву якої підтримав позовні вимоги та просив слухати справу у її відсутність.
Відповідач по справі ОСОБА_2 не зявилася за невідомою суду причині, про час та дату слухання повідомлена належним чином, рекомендованим листом, про що свідчить поштове повідомлення про вручення виклику (повістки) до суду.
Представник відповідача ОСОБА_2, який діяв на підставі договору про надання юридичних послуг від 29.06.2016 року, не зявився, на адресу суду від нього надійшла заява, де він зазначив, що 05.07.2016 року укладена між ОСОБА_2 угода була розірвана за згодою сторін, у звязку із чим, він не має повноважень здійснювати представництво інтересів ОСОБА_2 у суді.
У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене позивачу належним чином.
Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відкриваючи провадження у справі суд попередив сторони про те, що відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, вони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.
Виходячи зі змісту положень статті 60 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, які подані сторонами до початку безпосереднього судового розгляду.
Судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, розташована за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Брів Ла- ГайардАДРЕСА_1 на підставі свідоцтво про право власності на житло реєстровий №715, виданого 25.07.2000 р. ДП «Мелітопольжитлосервіс» м. Мелітополя Запорізької області та технічного паспорту КП Мелітопольське МБТІ від 22.01.2000р., про що свідчать копії документів, (а.с.6, 7-8).
11.08.2015 року в будинку проводилася запланована промивка системи опалення. Про це мешканці будинку були оповіщені за два тижні до початку промивання шляхом письмових оголошень на кожному під'їзді будинку. У день промивки мешканців квартири № 22 не було вдома. В ході промивки виявилося затопленими кілька квартир у будинку. Квартира позивачки в тому числі. Причиною залиття, відповідно до акта від 18.08.2015 року, складеного членами правління ОСМД «Молодіжний-25», є відкритий спусковий кран, який приварений до батареї на кухні квартири № 22. В наслідок затоплення квартири позивачки паркет в залі і коридорі піднявся, шпалери в кухні, коридорі, залі мають сліди патьоків, відійшли від стін. Стеля в кухні, залі, коридорі потріскався. У туалеті кахель відійшов від стіни. Вказані обставини відображені у акті від 24.08.2015 року, складеному членами правління ОСМД «Молодіжний-25», (а.с.9, 10).
Вимоги позивачки щодо відшкодування матеріальної шкоди відповідачем ігноруються. Внаслідок затоплення квартири заподіяно майнову шкоду у сумі 12 101 грн., що підтверджується зведеним кошторисним розрахунком від 17.12.2015р., локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 від 17.12.2015р., підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису №2-1-1, (а.с.11-19).
В результаті затоплення окрім матеріальної шкоди причинена і моральна шкода, яка полягає в емоційних переживаннях з приводу того що квартира позивачки перетворилася на дуже не приваблюване житло. Порушений звичайний образ життя. Деформована стеля пригнічує позивачку. Позивачка втратила радість від повернення додому. Завдану моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 5 000 гривень.
За правилами ч.1 ст.1166 ЦК, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Ч.2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України.
Так, ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandali v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до ст. 1177 ,1195 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до ст. 454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заподіяння шкоди позивачу протиправними діями відповідача, затопленням квартири, підтверджено зведеним кошторисним розрахунком від 17.12.2015р., локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 від 17.12.2015р., підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису №2-1-1, сума збитків 12 101 гривень.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 гривень суд зазначає наступне.
В силу ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і ця моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступенем вини особи, яка задала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Вина відповідача ОСОБА_2 у завданні матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1 доведена зведеним кошторисним розрахунком від 17.12.2015р., локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 від 17.12.2015р., підсумковою відомістю ресурсів до локального кошторису №2-1-1, сума збитків 12 101 гривень.
За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що неправомірними діями відповідача була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через неправомірну поведінку останньої, ігнорування, не йде на контакт.
Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, емоційні переживання позивача та дійшов висновку, що внаслідок затоплення квартири, житло перетворилося на дуже не приваблюване. Порушений звичайний образ життя. Деформована стеля пригнічує позивачку, втратила радість від повернення додому.
Ухвалою суду від 10.02.2016 року, у відповідності ст. 82 ЦПК України, було відстрочено позивачці по справі ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп..
На підставі викладеного, керуючись п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 224-231 ЦПК України, ст. 22, 23, 454, 1166, 1167, 1192, 1209 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України СА 671539 виданий Мелітопольським МВ УМВС в Запорізькій області, від 10.02.1998 року, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ