Ухвала

іменем україни

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Парінової І.К., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, Управління ветеринарної медицини у Хмільницькому районі, Хмільницьке міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Вінницькій області, дев'ята державна пожежно-рятувальна частина другого ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Вінницькій області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, про припинення дій, які порушують право та відшкодування моральної шкоди,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником 53/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_6 є власником сусіднього будинку АДРЕСА_2.

Протягом останнього року ОСОБА_6 займається утриманням та подворним забоєм свиней з подальшою реалізацією їх на ринку, порушує санітарні норми забою свиней, утримує тварин в сараї, який побудований з порушенням Державних будівельних норм та розташований занадто близько до його будинку, порушує протипожежні та ветеринарні норми.

Посилаючись на те, що в результаті діяльності відповідача створено умови, які негативно впливають на стан його здоров'я, позивач просив зобов'язати ОСОБА_6 припинити дії, які порушують його права шляхом перенесення господарської споруди будинку АДРЕСА_2, в якій утримуються свині на відстань не меншу ніж 15 м від фасаду його будинку, а також стягнути з ОСОБА_6 на його користь 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_6 припинити дії, які порушують право ОСОБА_5 Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 є власником 53/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 є власником сусіднього будинку АДРЕСА_2 З 1 березня 2011 року ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем вид діяльності 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, платником єдиного податку.

20 жовтня 2014 року ОСОБА_6 пройшла інструктаж по дотриманню «Правил подвірного забою тварин» і включена до списку забійників, яким надано право здійснення подвірного забою тварин.

З 2014 року ОСОБА_5 одноособово та разом з іншими особами неодноразово звертався в різні інстанції: Хмільницьку міську раду, Хмільницького міського голови, Хмільницьку міжрайонну прокуратуру, санітарно-епідеміологічну службу, ініціював депутатські звернення з приводу порушення ОСОБА_6 законодавства щодо утримання та забою свиней.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності останнім факту порушення його прав внаслідок діяльності відповідача та завдання йому моральної шкоди.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку Управління ветеринарної медицини у Хмільницькому районі від 26 серпня 2015 року № 133 щодо дотримання ОСОБА_6 встановлених ветеринарно-санітарних норм забою та первинної переробки тварин, утилізації відходів їх забою, охорони довкілля та запобігання розповсюдження збудників хвороб серед тварин та людей при здійсненні подвірного забою встановлено, що ветеринарно-санітарні вимоги при подвірному забої та первинна переробка туш витримуються (а. с. 166).

Згідно з висновком Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 20 серпня 2015 року № 1002-13-1016 встановлено, що ОСОБА_7 у 2009 році провів будівництво прибудови до житлового будинку та господарської будівлі зблокованої з даною прибудовою на приватній садибній ділянці АДРЕСА_2 (а. с. 167). Дані будівлі та споруди введені в експлуатацію та на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Вінницької області за № ВН9 від 28 листопада 2011 року.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Місцевий суд, в порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, не надав належної оцінки всім доказам у їх сукупності. При цьому, у порушення вимог ст. ст. 215-217 ЦПК України не конкретизував, які конкретні дії відповідач повинен вчинити, яке саме право позивача порушено. Також суд не надав належної оцінки висновкам служб (а. с. 166, 167) щодо відсутності порушень з боку відповідача, не перевірив належним чином заперечень відповідача.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд всупереч вимогам ст. ст. 303, 304 ЦПК України не звернув достатньої уваги на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права та не перевірив належним чином всіх доводів апеляційної скарги, в результаті чого помилково залишив без змін рішення суду першої інстанції.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
І.К. Парінова

О.В. Попович