Справа № 2-2398/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року Солом′янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргфітнес» про видачу належним чином оформленої трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов'язати відповідача видати йому належним чином оформлену трудову книжку з внесеним записом про звільнення датою видачі трудової книжки та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час його вимушеного прогулу у розмірі 15 417, 85 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що він працював у ТОВ «Оргфітнес» з 05 травня 2015 року на посаді юриста.

16 липня 2015 року позивач подав відповідачу заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням з 24 липня 2015 року, у зв'язку з необхідністю догляду за батьком, який є інвалідом 1 групи.

Позивач вважав, що датою його звільнення з роботи було 24 липня 2015 року та 28 липня 2015 року надіслав відповідачу заяву про видачу йому трудової книжки і здійснення остаточного розрахунку.

У зв'язку з тим, що відповідачем не видано йому трудової книжки, позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Пізніше позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача видати йому належним чином оформлену трудову книжку з внесеним записом про звільнення датою видачі трудової книжки та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час його вимушеного прогулу у розмірі 20 472, 88 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Під час розгляду справи позивач знову подав заяву про збільшення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача видати йому належним чином оформлену трудову книжку з внесеним записом про звільнення датою видачі трудової книжки та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час його вимушеного прогулу у розмірі 23 505, 90 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим та просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Оргфітнес» з 05 травня 2015 року на посаді юриста.

17 липня 2015 року та 28 липня 2015 року ОСОБА_1 надіслав відповідачу заяви про звільнення його з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 24 липня 2015 року, у зв'язку з необхідністю догляду за батьком, який є інвалідом 1 групи (а.с.а.с.7-11).

В заяві від 27 липня 2015 року, відправленій 28 липня 2015 року відповідачу, позивач просив відповідача в строк до 31 липня 2015 року здійснити з ним всі передбачені законодавством розрахунки (а.с. 10).

05 серпня 2015 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про необхідність прибути до ТОВ «Оргфітнес» для ознайомлення з наказом про звільнення, отримання розрахунку та трудової книжки (а.с. а.с. 52, 53).

У судовому засіданні встановлено, що позивач був звільнений з роботи за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, 28 вересня 2015 року перераховано кошти по розрахунку на банківську картку позивача.

Судом встановлено, що в день звільнення з роботи позивач не був на робочому місці, чого не заперечував позивач.

Пунктом 4.1. Інструкції про прядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Згідно з ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 4.2. Інструкції про прядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Згідно з п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час.

Таким чином, судом встановлено, що трудову книжку позивач не отримував не з вини власника, а не з'являвся за отриманням трудової книжки і не надавав згоди на пересилання йому трудової книжки, був повідомлений про необхідність отримання трудової книжки власником в передбаченому законодавством порядку.

Також судом встановлено, що спору з приводу повернення трудової книжки немає, оскільки власник готовий у будь-який час видати позивачу трудову книжку у передбаченому законодавством порядку.

За таких обставин, суд вважав позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 48, 233, 235 КЗпП України, п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», п.п. 4.1, 4.2. Інструкції про прядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, статтями 10, 11, 27, 31, 60, 61, 209, 212- 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргфітнес» про видачу належним чином оформленої трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн