Провадження № 4-с/761/68/2016
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника скаржника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_3, Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталія Вікторівна про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вказана скарга.

З врахуванням уточненої скарги від 22.02.2016 року скаржник просить: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталії Вікторівни по виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Києва №761/5386/13-ц від 17.05.2013 року; зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталію Вікторівну направити запити до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Креді Агріколь банк» про номери рахунків боржника-фізичної особи ОСОБА_3; зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталію Вікторівну направити запити до Реєстраційної служби України, територіального сервісного центру №8043 Регіонального сервісного центру МВС у м.Києві, Головного управління держземагентства у м.Києві та Київській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про наявність зареєстрованого за ОСОБА_3 майна; зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталію Вікторівну здійснити примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва №761/5386/13-ц від 17.05.2013 року в порядку, встановленому законом.

Скаргу заявник обгрунтовує тим, що на виконанні у ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві знаходиться виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м.Києва по стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 471 119,91 грн. боргу та судовий збір в розмірі 3 441,00 грн.

Після відкриття виконавчого провадження заявник через представника звертався до державного виконавця із заявами в яких просив направити запити до відповідних установ для з'ясування майнового стану боржника, здійснити вихід державного виконавця за фактичним місцем проживання боржника, викликати боржника для надання пояснень та інформації про відкриті рахунки, також повідомляв про наявність у боржника рахунків у банківських установах. Проте державний виконавець відповідних дій не вчинив та не надав відповідь на заяву. Заявником було подано скаргу на бездіяльність державного виконавця в зв'язку з невчиненням відповідних дій, проте начальником ВДВС будь-яких дій вжито не було.

Як зазначає заявник, державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження не здійснено жодної дії для з'ясування майнового стану боржника.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі, оскільки державним виконавцем не здійснюються будь-які дії для належного виконання рішення суду.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, до суду надійшли пояснення державного виконавця в яких він зазначає, що не було надано будь-якого підтвердження про відкриття боржником зазначених рахунків, тому постанова про арешт коштів боржника не виносилась.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, пояснення чи заперечення до суду не надійшли. А тому суд продовжив розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника заявника, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)..

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.05.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва проголошено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договорами позики з урахуванням 3% річних в розмірі 471 009,91 грн. та судовий збір в розмірі 3 441,00 грн.

02.09.2013 року видано виконавчий лист на виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Руденко Н.В. від 13.10.2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду.

Постановою державного виконавця від 24.10.2014 року накладено арешт на все майно боржника.

01.11.2014 року, 11.02.2015 року та 08.05.2015 року представник ОСОБА_2 звертався до ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві із заявою в якій з метою повного і своєчасного виконання рішення суду просив направити запити до Реєстраційної служби України, УДАІ ГУ МВС у м.Києві, Головного управління держземагентства у м.Києві та Київській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про наявність зареєстрованого за ОСОБА_3 майна; здійснити вихід державного виконавця за місцем фактичного проживання боржника - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для виявлення, опису й арешту майна, яке належить йому; направити боржнику вимогу про виклик до ВДВС для надання пояснень і копій документів щодо відомостей про доходи та майно, в тому числі і рахунки в банках.

12.11.2014 року та 16.11.2015 року представник ОСОБА_2 звертався до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві із скаргою та просив вжити заходи реагування щодо примусового виконання рішення суду.

26.06.2015 року, 10.07.2015 року, 30.09.2015 року представник стягувача звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві із заявою в якій зазначав, що за інформацією стягувача боржник має відкриті рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Креді Агріколь банк» та просив направити постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника у вказаних банківських установах.

З копій відповідей Державної податкової служби України, які містяться в матеріалах виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем робились запити про номери рахунків відкритих у банківських та інших фінансових установах боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців.

Проте в матеріалах справи відсутні докази, що боржник є фізичною особою-підприємцем. Водночас державним виконавцем не було з'ясовано чи має фізична особа ОСОБА_3 в банківських установах, які зазначав боржник відкриті банківські рахунки.

Як вбачається з копії виконавчого провадження, в межах виконавчого провадження №45037093 державним виконавцем лише накладено арешт на майно боржника, було звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, яке відхилене судом, запити 13.10.2014 року до пенсійного фонду України та Державної податкової служби України про отримані доходи боржника, запит до реєстру речових прав на нерухоме майно (з якого вбачається, що за боржником не зареєстроване нерухоме майно).

Державним виконавцем не було направлено вимоги боржнику, він не викликався до державного виконавця та не з'ясовано його майновий стан.

Постановою від 25.12.2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не вдалось виявити майно боржника на яке можливо звернути стягнення.

Частина 2 ст.387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

Державний виконавець у відповідності з ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право (ч.3 ст.11 Закону), зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Крім того, частина 8 статті 52 Закону передбачає, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не вчинялись в повному обсязі дії, щодо перевірки майнового стану боржника, будь-якого реагування на заяви стягувача з боку державного виконавця не було, крім запиту до реєстру речових прав, який містить інформацію з 2013 року та не містить інформації про право власності, яке виникло до 01.01.2013 року. А тому, оскільки в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вчинялись дії щодо виявлення майна боржника, суд приходить до висновку про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталії Вікторівни щодо не направлення запитів до банківських установ для з'ясування інформації щодо відкритих рахунків та майнового стану боржника.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги в частині зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталію Вікторівну направити запити до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Креді Агріколь банк» про номери рахунків боржника-фізичної особи ОСОБА_3, направити запити до Реєстраційної служби України, територіального сервісного центру №8043 Регіонального сервісного центру МВС у м.Києві, Головного управління держземагентства у м.Києві та Київській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про наявність зареєстрованого за ОСОБА_3 майна, оскільки на даний час закінчено виконавче провадження та виконавчий лист повернуто стягувачеві.

Також не можуть бути задоволені вимоги заявника в частині зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталію Вікторівну здійснити примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва №761/5386/13-ц від 17.05.2013 року в порядку, встановленому законом, оскільки згідно Закону України «Про виконавче провадження» здійснювати дії щодо примусового виконання рішення суду це обов'язок державного виконавця, неналежне виконання якого є підставою для оскарження певних дій чи бездіяльності державного виконавця до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_3, Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталія Вікторівна про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Наталії Вікторівни щодо не направлення запитів до банківських установ для з'ясування інформації щодо відкритих рахунків та майнового становища боржника.

В іншій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка приймала участь у справі, але не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Н.Г.Притула