АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Осаулов А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Усика Г.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України - Кузнецова Дениса Валерійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року по справі за позовом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України до ОСОБА_3, третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 73826,45 грн.

В мотивування вимог посилався на те, що 25.12.2014 року з вини відповідача ОСОБА_3 цивільно-правова відповідальність якої застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування», сталася ДТП, в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень у розмірі 144218,14 грн.

Вартість матеріального збитку станом на момент ДТП (24.12.2014 року) складає 115844,96 грн. Ринкова вартість автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП станом на 24.12.2014 року складає 45453,27 грн.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» виконала свої зобов'язання за договором добровільного страхування сплативши 70391,69 грн.

Проте, різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням має бути стягнута з винуватця ДТП.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2016року у задоволенні позову Українського науково-дослідний інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України - Кузнецов Д.В.подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції встановлено, що згідно пояснень позивача, останній не згодний із визначенням автомобіля фізично знищеним та залишив автомобіль у себе, страховій компанії не передавав. Проте, судом не з'ясовувалася дана обставина у позивача, лише представником відповідача задавалося питання представнику позивача, чи вважає позивач автомобіль фізично знищеним, представник позивача послався на висновок експерта, відповідно до якого ремонт автомобіля є економічно недоцільним, і позивач вказану обставину не заперечував.

Водночас, в рішення суду суд зазначив, що оскільки позивач залишки автомобіля не передав та залишив їх собі, а тому підстав для задоволення позову немає.

Проте, апелянт не погоджується з вказаним твердженням суду першої інстанції, оскільки підстав для передачі позивачем - бюджетною державною установою залишків автомобіля страховій компанії немає та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Крім того, вказував на те, що вартість матеріального збитку, що було завдано власнику автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дорівнює вартості такого автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди і становить суму 115844,96 грн., а вартість після дорожньо-транспортної пригоди 45453,27 грн. тому страховою компанією в якій у відповідача було застраховано цивільно-правову відповідальність відшкодовано позивачу різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 70391,69 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 25.12.2014 року на перехресті вулиць Дегтярівської та Д.Запольського в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: марки «ChevroletLacetti» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія установи позивача - ОСОБА_5 та автомобіля марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_6.

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2015 року було визнано винною ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП за обставин порушення Правил дорожнього руху.

На момент ДТП цивільна-правова відповідальність водія за керування автомобілем марки «NissanQashqai» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у третьої особи ПрАТ «СК «АХА страхування» як за договором обов'язкового страхування (Поліс №АІ6756933 від 24.07.2014 року) та і за договором добровільного страхування цивільної відповідальності №192559 від 24.07.2014 року.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №6822/15-54 від 30.06.2015 року, проведеного експертом КНДІСЕ вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_3, 2007 p. в. внаслідок ДТП від 24.12.2014 року становить - 115844.96 грн., а вартісгь такого автомобіля до ДТП урахуванням фізичного зносу становить - 116068,97 грн., вартість залишків пошкодженого автомобіля становить - 45453,27 грн.

За наслідками звернення підприємства позивача до страхової компанії, страховиком позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі - 70391,69 грн. (а.с.36-37).

Звертаючись до суду із позовом, Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України ставило перед судом питання про стягнення з відповідача як винуватця ДТП різниці між фактичним розміром завданої шкоди страховою виплатою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом розмір відшкодування шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а у разі наявності спору між сторонами - судом.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого.

Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо).

Відповідно роз'яснень, які викладені в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Тобто у цьому випадку в разі виплати особі повної вартості речі, яку було знищено, залишки такої речі (спірний автомобіль) слід повернути особі, яка відшкодувала шкоду.

У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами).

Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи Моторне транспортне страхове бюро України.

Вважається, що положення цієї норми на підставі ст.8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.

З матеріалів справи вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу становить 115844,96 грн., що дорівнює вартості автомобіля до ДТП. При цьому, вартість автомобіля після ДТП становить 45453,27 грн.

Проте, позивач не визнає те, що автомобіль є фізично знищеним.

Оскільки рештки автомобіль залишилися у власності позивача, розмір страхового відшкодування було зменшено на таку вартість (115 844,96 - 45 453,27 = 70 391,69) грн. та повністю відшкодовано страховиком.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання апелянта на судом не враховано того, що позивач просив компенсувати матеріальну шкоду в розмірі 73826,45 грн., яка складає різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи відновлювальний ремонт пошкодженого при ДТП автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 не здійснювався і автомобіль перебуває у стані після ДТП.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України - Кузнецова Дениса Валерійовича- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді