АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8362/16 Справа № 202/1687/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

13 грудня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

за участі секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційнускаргуБудьонноїЮліїАнатоліївни

на рішенняІндустраільного районного суду м.Дніпропетровськавід 22 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8, третя особа державний нотаріус Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, про визнання договору про поділ спадщини недійсним, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, до ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_8., ОСОБА_7, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8., третя особа державний нотаріус Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, про визнання договору про поділ спадщини недійсним, визнання права власності.

ОСОБА_10 Індустраільного районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2016 року позов задоволено у повному обсязі /а.с.134-138/.

Визнано договір про поділ спадщини, посвідчений 26.07.2013 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, реєстровий № 1-1703, недійсним в частині, що стосується будівлі офісу, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Дмитра Донського, 8 (в новій адресній редакції вул. ОСОБА_11) і земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :03:291:0001, розташованої за тією ж адресою.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на домоволодіння, розташоване за адресою м Дніпропетровськ, вул. Дмитра Донського, 8 (в новій адресній редакції вул. ОСОБА_11), що складається з: літ. А-1, А1-2, а-1 - житловий будинок: поз. 1-7, 9-11, 1-22 (загальною площею 330,7 кв.м., житловою площею 150,7 кв.м.), літ. а, а1 - ганок, літ. Е - сарай, літ. Д, Ж - гаражі, №№ 1-8 огорожі, І - мостіння.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :03:291:0001, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дмитра Донського, 8 (в новій адресній редакції вул. ОСОБА_11) з категорією цільового призначення: «землі житлової та громадської забудови», вид (розділ КВЦПЗ) цільового призначення: «02. землі житлової забудови».

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8, солідарно на користь ОСОБА_3 6890,00 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року скасовано рішення Індустраільного районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2016 року, як такі, що ухвалені з порушенням судом норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального права.

У задоволенніпозовнихвимогЩукінаОлександраІгоровича -відмовлено.

Колегіясуддівдійшлависновку про необхідністьпостановлення, відповідно до ст.ст.211, 320 ЦПК України, окремоїухвали, у звязку з тим, що розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції допустив не тільки неправильне застосування норм матеріального права, а й грубе порушення норм процесуального закону, яке полягає у наступному.

Пунктом 1 частини 1 статті 11-1 ЦПК України встановлено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на час звернення ОСОБА_3 з позовом) Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Відповідно до ч.3,4,9,10 ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на час звернення ОСОБА_3 з позовом) У судах загальної юрисдикції функціонує автоматизована система документообігу суду. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні, закінчення терміну повноважень судді, а також в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відомості про результати розподілу зберігаються в автоматизованій системі документообігу суду та мають бути захищені від несанкціонованого доступу.

Результати автоматизованого розподілу справи та повторного розподілу (повторних розподілів) справи (у разі його (їх) проведення) оформлюються протоколом, який підписується уповноваженими особами апарату суду та додається до матеріалів справи. Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду та в розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Автоматизована система документообігу суду не застосовується для визначення судді (складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально) для розгляду конкретної справи виключно у разі настання обставин, які обєктивно унеможливили її функціонування та тривають понад пять робочих днів. Особливості розподілу судових справ у таких випадках визначаються Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Однак, дана цивільна справа не містить протоколу автоматизованого розподілу, що також є порушенням ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.11-1 ЦПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого ОСОБА_10 суддів України від 26.11.2010 N 30.

В письмових поясненнях апелянт зазначає, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 202/1312/16-ц за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_13 про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності. ОСОБА_3, не маючи жодного відношення до вказаної справи, як третя особа, звернувся з позовними вимогами не до ОСОБА_12 до ОСОБА_13, як того вимагає ч. 1 ст. 34 ЦПК України, а до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8, третя особа державний нотаріус Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, про визнання договору про поділ спадщини недійсним, визнання права власності.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2016 року у справі № 202/1312/16-ц вказані позови було розєднано в окремі провадження.Такі дії, на думку заявника апеляційної скарги, було здійснено виключно для розгляду даного позову суддею Морозом В.П., без проведення автоматизованого розподілу в загальному порядку.

Згідно пункту 2.21 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року за № 173, визначено, що у разі роз'єднання позовів у цивільній справі в самостійні провадження, нова судова справа реєструється як така, що надійшла до суду в день постановлення відповідного процесуального документа (постанови, ухвали) суду та їй присвоюється новий єдиний унікальний номер. Після цього справа підлягає автоматизованому розподілу в загальному порядку.

Між тим, вказані вимоги Інструкції не були дотримані судом першої інстанції, дана цивільна справа на автоматизований розподіл не направлялась.

Окрім того, колегією суддів під час розгляду справи виявлено грубі порушення процесуального закону щодо підсудності розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року розяснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

Предметом даного спору - є визнання права власності на нерухоме майно, а тому, виходячи з норм ч.1 ст.114 ЦПК України, позов повинен бути пред'явленим за його місцезнаходженням. Спірне домоволодіння та земельна ділянка розташовані по вул.Дмитра Донського, 8 у м.Дніпро, що згідно адміністративно-територіального поділу відноситься до Жовтневого (Соборного) району міста.

Отже, Індустріальним районним судом було відкрито провадження з порушенням правил підсудності, даний спір мав розглядатись Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

За правилами ст. ст. 74, 76 ЦПК України судові виклики здійснюються повістками, що надсилаються особам, які беруть участь у справі.Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Частиною ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, яка бере участь у справі, про яку немає відомостей, що їй вручені судові повістки.

Однак, відповідачі не були сповіщені належним чином про день, місце та час слухання справи, не отримували судових повісток, що підтверджується матеріалами справи, тим самим вони були позбавлені можливості брати участь судових засіданнях, подавати докази та заперечення проти позовної заяви, заявляти клопотання, а також користуватись іншими процесуальними правами, передбаченими нормами ст. 27, 31 ЦПК України. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою 14.03.2016 року, а рішення по суті спору було ухвалено фактично через тиждень 22.03.2016 року.

Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Колегія наголошує, що згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на наведене, колегія констатує, що вказані факти є недопустимими і свідчать про свідоме, грубе порушення суддею Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Морозом В.П. норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», цивільно-процесуального законодавства України та присяги судді, та вважає за необхідне довести викладене до відома Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з метою недопущення порушень вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст.209,211,320 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Інформацію про фактипорушеньвимогдіючогозаконодавстваУкраїнисуддеюІндустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 довести до відомаВищоїкваліфікаційноїкомісіїсуддівУкраїни.

Про вжиті заходи протягоммісяця, з дня надходженняокремоїухвали, повідомитиАпеляційний суд Дніпропетровськоїобласті (м.Дніпро, вул.Харківська, 13) з посиланням на апеляційне провадження за №22-ц/774/8362/16 (040) .

Окремаухваламоже бути оскарженаособами, інтересів яких вона стосується до Вищогоспеціалізованого суду України з розглядуцивільних і кримінальних справ протягомдвадцятиднів.

Головуючий

Судді