Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/1352/16 Головуючий у 1 інстанції: Лисенко Л.І.
Провадження № 22-ц/778/3485/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання діда та витрат на поховання дружини,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання та витрат на поховання дружини.

В позові зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер його син та батько відповідача - ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина - ОСОБА_6, 1937 р.н. Тобто на теперішній час він опинився самотнім, переніс декілька операцій, хіміотерапію, а також щомісячно проходить коштовну терапію, постійно потребує обстеження і медикаментозного лікування, але пенсії не вистачає для лікування, харчування, сплати комунальних послуг. Його донька - (ОСОБА_7) ОСОБА_7, 1963 р. н., за станом здоров'я проживає і лікується в Італії, тому не має можливості надавати йому матеріальну допомогу.

У 2013 році він з дружиною поклав всі заощадження (49 000 грн.) в АТ Ощадбанк», рахунок був відкритий на ім'я дружини. Після смерті дружини відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка і зазначений грошовий вклад, та відповідач спадщину за правом представлення прийняв, отримавши у спадок частину вкладу та земельної ділянки. Проте ОСОБА_2 коштами на лікування та фізично йому не допомагає, хоча працює, має нормальний стан здоров'я і має можливість надавати йому таку допомогу. Інших родичів, крім відповідача, які б мали можливість надати йому допомогу на утримання, він не має.

Крім того, на організацію і проведення поховання дружини він витратив кошти у розмірі 8580 грн., а відповідач участі у витратах на поховання бабусі ОСОБА_6 не приймав, тому має відшкодувати йому 1/2 частину витрачених коштів. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на його утримання у розмірі 550 грн. щомісячно, а також стягнути витрати на поховання ОСОБА_6 у розмірі 4 290 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_4 вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржив.

Не погоджуючись з рішення суду, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з неправильним встановленням дійсних обставин справи стосовно відсутності у позивача інших родичів, які можуть надавати йому матеріальну допомогу, а також наявності у нього можливості сплачувати дідові аліменти, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання позивача та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в цих позовних вимогах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За доводами апеляційної скарги рішення суду перевіряється тільки в частині стягнення аліментів з онука на утримання діда.

Відповідно до ст. 266 Сімейного кодексу України повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, вирішуючи позов діда, заявлений до онука, про стягнення з останнього аліментів на своє утримання, суд має встановити наступні обставини: дід потребує матеріальної допомоги, не мається інших близьких родичів, які можуть надавати йому таку допомогу, або вони є, але неспроможні надавати її з поважних причин, наявність можливості у онука надавати допомогу діду, а при визначення розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших утриманців, його непрацездатність, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, 1931 року народження, мешкає один за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою квартального комітету № 151 (а.с.13).

Дружина позивача - ОСОБА_6, 1937 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), а його син - ОСОБА_5, який є батьком відповідача у справі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.83).

У позивача є повнолітня дочка - ОСОБА_7, яка мешкає в Італії. Також, у позивача є інші повнолітні онуки: сестра відповідача - ОСОБА_8 та діти його доньки: ОСОБА_9, 1982 р.н., і ОСОБА_10, 1997 р.н., які є працездатними.

Донька позивача ОСОБА_7 надає матеріальну допомогу своєму батькові, оплачуючи щомісячно послуги особи, яка доглядає за ним, але даної суми не достатньо для забезпечення позивача.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на утримання діда ОСОБА_4 аліменти у розмірі 100 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що дід потребує допомоги, оскільки є пенсіонером за віком, має незадовільний матеріальний стан, проживає один; тих коштів, якими він забезпечується з боку повнолітньої доньки, не вистачає на його достатнє забезпечення, а відповідач ОСОБА_2 прийняв у спадщину за правом представлення грошовий вклад, має стабільний заробіток, члени його сім»ї також мають дохід, але за своїм матеріальним станом з нього можливо стягнути лише по 100 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що позивач, крім нього, має ще трьох онуків, на яких також може бути покладено обов»язок щодо утримання діда.

Проте, сам же апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_11, яка є його сестрою та онукою позивача, на теперішній час не працює. Тобто не може матеріально утримувати діда, оскільки не має доходу.

За ствердженнями відповідача онук позивача - ОСОБА_9 працює таксистом, а онука ОСОБА_10 працює моделлю. Однак ці ствердження нічим не підтверджено.

З пояснень представника позивача ОСОБА_12 слідує, що вказані онуки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мешкають на тепер в Італії та є не працевлаштованими, а отже не мають доходу. Тому дід звернувся саме до онука ОСОБА_2, який має стабільне матеріальне становище та може надавати хоча б якусь допомогу йому.

Тому вказані ствердження апеляційної скарги колегія вважає неспроможними.

Також апелянт посилається на ті обставини, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти дідові, та висновки суду в цій частині вважає помилковими.

Однак ці доводи не відповідають наявним у матеріалах справи доказам.

Так, суд встановив, що з 09.08.2008р. ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мається неповнолітній син - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач працює в АТ "Мотор Січ" на посаді токаря і отримує заробітну плату в сумі 3908 грн. (а.с.75). Дружина відповідача працює медичною сестрою і навчається у Запорізькому медичному коледжі на платній основі (а.с.78, 79, 80). Зарплата її складає 2381 грн.

Оскільки відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, то за сукупним доходом на кожного члена його сім»ї приходиться по 2096 грн.

Натомість, його дід ОСОБА_4 до травня 2016р. мав пенсію - 1648,15 грн., з травня - 1712,55 грн., а кошти, надані дочкою ОСОБА_7, яка також в Італії не має постійного місця роботи та заробляє періодичними підробітками ( а.с. 37), має незадовільний стан здоров»я ( а.с. 38-39), спрямовуються на оплату догляду за позивачем. До того ж, дід є хворим та потребує для лікування коштовних ліків ( а.с. 14-29).

Те, що дружина відповідача навчається на платній основі, та оплата за 2015-2016 навчальний рік складає 5 249 грн., не може вказувати на важкий матеріальний стан відповідача, оскільки за угодою про підготовку спеціаліста у Запорізькому медичному коледжі від 04.07.2012р. оплату можна здійснювати помісячно, що буде складати 437 грн. на місяць, що є меншим, ніж позивач потребує щомісячно на ліки.

Та обставини, на яку посилається відповідач, що дід з чотирирічного віку не цікавився ним та не приймав участі в його житті, не є тією умовою, яка може виключити обов»язок онука піклуватись про непрацездатного діда. Правовою підставою для виникнення цього обов»язку є сам факт кровного споріднення між ними, а також наявність у онука можливості надавати допомогу.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд, у відповідності зі ст. 205 Сімейного Кодексу України, враховував матеріальне становище позивача, а також матеріальне становище платника, а тому стягнув лише 100 грн. щомісячно, а не будь-яку іншу значну суму, яка суттєво відображається на сімейному бюджеті відповідача.

Зважаючи на викладене, колегія визнає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України відхиляє її із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

Кочеткова І.В.