Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 317/1969/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р.В.
Провадження № 22-ц/778/4931/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання оспорюваного правочину недійсним, застосування наслідків його недійсності, відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання правочину недійсним, застосування наслідків його недійсності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року, в якій зазначив, що в своєму позові він ставив питання про те, що Банк ввів позичальника в оману щодо сукупної вартості кредиту, не надавши достовірну інформацію. В рішенні суд послався на те, що сукупна вартість кредиту визначається «Графіком погашення кредиту», який є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту. Проте, певна точна сума сукупної вартості кредиту у рішенні відсутня. На теперішній час фактично між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» так і залишився спір щодо розміру сукупної вартості кредиту.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд роз'яснити рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року в частині визначення точної суми сукупної вартості кредиту: окремо за першим «Графіком погашення кредиту», окремо за другим «Графіком погашення кредиту», загалом за двома «Графіками погашення кредиту».

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення. Тому приводом для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання, у зв'язку з цим роз'ясненню підлягає рішення суду, яке має виконуватися.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку коли судове рішення не підлягає роз'ясненню, крім того, відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'ясненню підлягають лише ті судові рішення, які мають виконуватись як у добровільному порядку, так і примусово.

Обґрунтовуючи заяву про роз'яснення судового рішення, ОСОБА_3 фактично порушив питання про зміну рішення шляхом внесення в нього нових даних, просив суд роз'яснити мотиви ухваленого рішення, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 218 та ст. 221 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстав для роз'яснення рішення, передбачених ст. 221 ЦПК України, не має.

Крім того, підтвердження того, що є складнощі у реалізації рішення, не має, оскільки у задоволенні позову було відмовлено, рішення не підлягає як добровільному, так і примусовому виконанню.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права висновку суду не спростовують, фактично зводяться до незгоди з висновками, що викладені у рішенні Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання правочину недійсним, застосування наслідків його недійсності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди було відмовлено.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм процесуального права зводяться до особистого тлумачення ОСОБА_3 норм процесуального закону на свою користь. Ці доводи не є підставою для скасування ухвали, постановленої судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: