АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22-ц/793/1096/16
Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"26" квітня 2016 р. м. Черкаси

Суддя Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області Бородійчук В. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2016 року про справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» про визнання недійсними кредитного договору та договору застави транспортного засобу, застосування наслідків недійсності правочинів, зобов'язання здійснити перерахунок (звірку) сплачених в рахунок погашення заборгованості в доларах США, за результатами звірки проведення взаєморозрахунку та повернення позичальнику в рахунок погашення заборгованості по кредиту, зобов'язання прийняти від позичальника кошти в гривнях, стягнення за невиконання умов кредитного договору коштів в сумі 811 723,50 доларів США, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Правекс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Правекс Банк», в якому просила визнати недійсним кредитний договір та договір застави транспортного засобу, що укладений між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1, застосувати наслідки недійсності правочинів, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок (звірку) сплачених нею в рахунок погашення заборгованості в доларах США коштів, за результатами звірки провести взаєморозрахунок та повернути позичальнику в рахунок погашення заборгованості по кредиту: по тілу кредиту, процентах та інших нарахуваннях, зобов'язати відповідача прийняти від позичальника кошти в гривнях та стягнути з відповідача на її користь за невиконання умов кредитного договору 811 723,50 доларів США.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс Банк» про визнання недійсними кредитного договору та договору застави транспортного засобу, застосування наслідків недійсності правочинів, зобов'язання здійснити перерахунок (звірку) сплачених в рахунок погашення заборгованості в доларах США, за результатами звірки проведення взаєморозрахунку та повернення позичальнику в рахунок погашення заборгованості по кредиту, зобов'язання прийняти від позичальника кошти в гривнях, стягнення за невиконання умов кредитного договору коштів в сумі 811 723,50 доларів США визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила вказану ухвалу в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала про наявність пільг щодо сплати нею судового збору в даній категорії справи та вказувала, що відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Також, звертала увагу на висновок, викладений у п. 5 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого, оскільки стаття 5 ЗУ «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим спеціальним законодавством України, наприклад статтею 14 ЗУ від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 ЗУ від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 ЗУ від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».

Вважаючи вимогу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги такою, що на неї не розповсюджується в силу положень ЗУ «Про захист прав споживачів», порушувала питання про відкриття провадження за поданою нею апеляційною скаргою, та зазначала що спеціальною нормою, яка регулює питання звільнення заявника від сплати судового збору є частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору справах, що пов'язані з порушенням їх прав.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, як таку що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 297 ЦПК України, оскільки апелянтом при подачі апеляційної скарги не було сплачено судовий збір по справі. У вказаній ухвалі, судом апеляційної інстанції дано правову оцінку клопотанню ОСОБА_1 щодо звільнення її від сплати судового збору, зазначено та проаналізовано правові норми, які застосовуються в даному випадку для вирішення питання щодо звільнення апелянта від сплати судового збору та зазначено, що правових підстав від такого звільнення у ОСОБА_1 немає. В підтвердження цього, також зазначено номери справ та дати постановлення ухвал ВСУ, в яких суд вищої інстанції дотримується такої ж практики при вирішенні аналогічних питань.

Копію ухвали було направлено ОСОБА_1 для виконання.

Апелянту надано строк до 19 квітня 2016 року але не пізніше п'яти днів з моменту отримання апелянтом копії ухвали для усунення недоліків та роз'яснено, що в разі невиконання вимог даної ухвали в зазначений термін, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

18 квітня 2016 року на адресу апеляційного суду Черкаської області від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

В обгрунтування заяви про усунення недоліків, ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду про залишення її апеляційної скарги без руху є необґрунтованою та помилковою, апеляційним судом неправильно дано оцінку ЗУ «Про судовий збір» та ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо сплати її, як апелянта судового збору по категорії справ про захист прав споживачів. Вважає, що вона звільнена в даному випадку від сплати судового збору і правильно не сплатила судовий збір по справі за подачу апеляційної скарги. Також, зазначає, що посилання апеляційного суду Черкаської області в своєму висновку на позиції ВСУ при вирішенні аналогічного питання під час розгляду ВСУ справ № 6-31ц16 від 09 лютого 2016 року, № 6-341ц16 від 15 лютого 2016 року, № 6-114ц16 від 09 березня 2016 року справи є безпідставними, оскільки таких висновків серед переліку Постанов ВСУ не існує, про що свідчать надані у додатку копія переліку Постанов ВСУ 2016 року та три копії з Інтернет-ресурсу про відсутність відомості про такі постанови ВСУ.

Перевіривши доводи заяви про усунення недоліків та звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, вважаю такі доводи апелянта необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими обставинами по справі та вимогами діючого законодавства.

Як вже зазначалося в ухвалі про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху, перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 17 частини першої статті 5 Закону було передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян.

Також, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій пункт 17 відсутній.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду 23 березня 2016 року, тобто на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб.

Оскільки, спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, підлягають застосуванню при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону. Вказану позицію було роз'яснено апелянту в ухвалі про залишення її апеляційної скарги без руху та повідомлено, що її посилання щодо звільнення від сплати судового збору не можуть бути прийняті судом як обгрунтовані.

Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, тому й посилання ОСОБА_1 в заяві про усунення недоліків від 18 квітня 2016 року про звільнення її від сплати судового збору з посиланням на положення ЗУ «Про захист прав споживачів» також є необґрунтованими та не можуть бути взяті до уваги.

Щодо посилання ОСОБА_1 на безпідставність застосування апеляційним судом в своїй ухвалі позицій ВСУ, яких він дотримується в своїй практиці при вирішенні аналогічних питань, через відсутність вказаних ухвал ВСУ серед переліку Постанов ВСУ, розміщених на сайті ВСУ за 2016 рік, суд вважає також їх безпідставними з слідуючих обставин.

В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційним судом зазначено, що такий висновок суду узгоджується також і з позицією ВСУ, застосованою при вирішенні ним аналогічних питань у справах № 6-36ц16 від 09 лютого 2016 року, № 6-341ц16 від 15 лютого 2016 року, № 6-114ц16 від 09 березня 2016 року. Дана вказівка суду не містить посилання на правові позиції чи правові висновки, які містяться на сайті ВСУ, а зазначає лише загальноприйняту позицію ВСУ під час вирішення аналогічного питання. Для прикладу такої позиції, апеляційним судом зазначені справи ВСУ № 6-36ц16, № 6-341ц16, № 6-114ц16 та дати ухвал суду, в яких ВСУ вирішувалось питання щодо сплати судового збору споживачами за оскарження ухвал та рішень нижчестоящих судів. Такі ухвали розміщені в ЄДРСР та доступні для перегляду та використання в загальному доступі користувачами сайту.

За таких обставин, враховуючи, що апелянту надавався строк для усунення недоліків до 19 квітня 2016 року, їй роз'яснювалися наслідки несплати судового збору та приводилися вмотивовані обгрунтування висновку суду про залишення апеляційної скарги без руху з зазначенням аналізу правових норм, що застосовуються при вирішенні такого питання але станом на 26 квітня 2016 року вимоги ухвали не виконані, суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід визнати неподаною та повернути апелянту.

Керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2016 року про справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс Банк» про визнання недійсними кредитного договору та договору застави транспортного засобу, застосування наслідків недійсності правочинів, зобов'язання здійснити перерахунок (звірку) сплачених в рахунок погашення заборгованості в доларах США, за результатами звірки проведення взаєморозрахунку та повернення позичальнику в рахунок погашення заборгованості по кредиту, зобов'язання прийняти від позичальника кошти в гривнях, стягнення за невиконання умов кредитного договору коштів в сумі 811 723,50 доларів США визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дна набрання нею законної сили.

Суддя: В. Г. Бородійчук