АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6705/14-ц Номер провадження 22-ц/786/174/16Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третьої особи - приватного нотаріуса Дробітько Вікторії Вікторівни про встановлення факту постійного проживання разом с спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третьої особи - приватного нотаріуса Дробітько Вікторії Вікторівни про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання його членом сім'ї квартирного наймача та визнання права користування жилим приміщенням, в якому просив визнати його членом сім'ї основного квартиронаймача квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_8 та визнати за ним право користування вказаною квартирою. Крім того, просив суд зобов'язати КП «Житлово-експлуатаційну організацію № 2» Полтавської міської ради укласти з ним договір житлового найму квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог зазначив, що в грудні 2006 року поселився, в якості квартиранта, у жиле приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла власник квартири ОСОБА_8 Позивач зазначав, що за час сумісного проживання, протягом 6 років, вони з померлою вели спільний побут, домашнє господарство, бюджет. Вважає, що вселившись в квартиру в якості члена сім'ї основного квартиронаймача, проживаючи разом з нею однією сім'єю, набув право користування житлом.

В листопаді 2014 року до суду з заявою звернулась ОСОБА_5, в якій просила залучити її до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки вона є спадкоємицею ОСОБА_8

Уточнивши позовні вимог, ОСОБА_6, просив суд визнати належною відповідачкою на справі ОСОБА_5 Встановити факт проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_8 однією сім'єю з травня 2007 року. Визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В березні 2015 року до суду з зустрічною позовною заявою звернулась ОСОБА_5, в якій просила суд встановити факт родинних відносин між нею і ОСОБА_5, а саме, що ОСОБА_8 є двоюрідною племінницею ОСОБА_5, а ОСОБА_5 є двоюрідною тіткою ОСОБА_8 Визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування після померлої ОСОБА_8

Мотивувала свої вимоги тим, що приходиться двоюрідною тіткою ОСОБА_8 Зазначає, що, оскільки інших близьких родичів у померлої не було, то в травні 2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вказує, що для оформлення спадщини їй необхідно подати нотаріусу документи на підтвердження родинних відносин із ОСОБА_8

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_6 однією сім'єю з ОСОБА_8 з травня 2007 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_8

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин ОСОБА_5 і ОСОБА_8, а саме, що ОСОБА_5 є двоюрідною тіткою ОСОБА_8, а ОСОБА_8 є двоюрідною племінницею ОСОБА_5.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 січня 2016 року доповнено рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 1 704, 56 грн.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1 826, 36 грн.

З рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року не погодилась ОСОБА_5, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити оскаржуване рішення - відмовити ОСОБА_6 у задоволенні його позову у повному обсязі. Визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_8 В іншій частині оскаржуване рішення прохає залишити без змін. Вважає, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт проживання позивача і ОСОБА_8 однією сім'єю, а сама по собі обставина проживання позивача в одній квартирі з ОСОБА_8, в якості квартиранта, не є підставою для визнання його членом сім'ї власника спірного житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, з підстав, визначених п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 1996 року, ОСОБА_8, на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 /т. 1 а.с. 70/.

Згідно до довідки № 2305 від 03 червня 2014 року, виданої КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2», за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована тільки ОСОБА_8 /т. 1 а.с. 71./

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 08 січня 2014 року, серії НОМЕР_2, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /т. 1 а.с. 196/.

З довідки від 17 листопада 2014 року, виданої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., вбачається, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. заведена спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 В спадковій справі є: заява про прийняття спадщини від ОСОБА_6, зареєстрована за порядковим № 84 від 05 червня 2014 року; заява про прийняття спадщини від ОСОБА_5, зареєстрована за порядковим № 112 від 24 червня 2014 року. Спадкова справа № 27/2014 року. Свідоцтво про спадщину не видавалося /т. 1 а.с. 153/. Крім того, зазначене підтверджується копією спадкової справи № 27/2014 до майна померлої ОСОБА_8, початої 05 травня 2014 року /т. 2 а.с. 8-56/.

Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна, складеного 27 січня 2016 року, вартість квартири за адресою АДРЕСА_1, складає 330 700 грн. /т. 2 а.с. 185-203/.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини є спадкоємцем ОСОБА_8 четвертої черги спадкування. ОСОБА_5, як двоюрідна тітка ОСОБА_8, є її спадкоємицею п'ятої черги спадкування, а тому право власності на спадкове майно має бути визнане за позивачем, як за спадкоємцем вищої черги спадкування за законом.

Однак, колегія суддів, не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, керуючись наступним.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Отже, аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку, що для встановлення факту постійного проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і, відповідно визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом, юридично важливою обставиною є не сам по собі факт спільного проживання в житловому приміщенні особи з спадкодавцем, а доведеність факту спільного проживання зазначених осіб, як сім'ї, що передбачає пов'язаність заявника зі спадкодавцем, протягом не менш як п'яти років, спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між такими особами взаємних прав і обов'язків.

Так, позивач, у позовній заяві, аргументуючи обґрунтованість позовних вимог про визнання факту проживання однією сім'єю зазначає, що між ним і ОСОБА_8 було узгоджено ведення спільного побуту, а саме: позивач придбавав продукти харчування, ремонтував меблі, а ОСОБА_8 готувала їсти, прала. Крім того, ОСОБА_6 стверджує, що надавав кошти на оплату комунальних послуг.

Згідно показів свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які є товаришами позивача ОСОБА_6, останній перебував у дружніх відносинах з померлою власницею квартири ОСОБА_8, допомагав їй по господарству, запрошував її у театр на вистави.

Відповідно до показань ОСОБА_14, яка була сусідкою ОСОБА_8 більше 40 років, ОСОБА_8 протягом 13-14 років до самої смерті проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_16, який разом зі своєю дочкою доглядав за ОСОБА_8 Вказувала, що ОСОБА_8 завжди тримала квартирантів, серед яких був ОСОБА_6 Стверджувала, що померла прохала квартирантів з'їхати, у зв'язку з необхідністю зробити ремонт, однак, вони відмовлялись.

Таким чином, колегія суддів, аналізувавши покази свідків, матеріали і обставини справи, вважає доведеним той факт, що ОСОБА_6 наймав у власника квартири ОСОБА_8, з кінця 2006 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2, за орендну плату, кімнату у квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Проте, наявність договірних правовідносин з оренди кімнати між власником квартири і квартиронаймачем не свідчить про їхнє проживання однією сім'єю. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім'єю позивачем не надано. Крім того не були надані докази й того, що позивач і власник квартири були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

За положеннями ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 6 Постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, за участю заявників і заінтересованих осіб.

Заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії, передбачені статтями 99, 103 ЦПК.

Позивачем, в порушення наведених положень закону не було доведено обґрунтованість заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю, а тому колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6 і віднесення його до спадкоємців ОСОБА_8 четвертої черги за законом.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання разом с спадкодавцем на час відкриття спадщини, про на думку судової колегії, є таким, що не відповідає обставинам справи, а тому підлягає скасуванню і ухваленню в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовним вимог. Крім того, не підлягають задоволенню, як похідні, позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, встановивши неправильність висновку суду про визнання факту постійного проживання позивача однією сім'єю разом с спадкодавцем на час відкриття спадщини, колегія вбачає підстави для задоволення позову ОСОБА_5 в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Так, зі змісту апеляційної скарги убачається, що рішення Октябрського районного суду не оскаржується апелянтом в частині визнання факту родинних відносин між нею і ОСОБА_8.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, колегія суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України, здійснює перегляд оскарженого рішення, виходячи із встановленого факту перебування ОСОБА_5 і ОСОБА_8 у спорідненні, що відноситься до п'ятої черги спадкування за законом, оскільки рішення суду першої інстанції у цій частині сторонами не оскаржується.

З копії матеріалів спадкової справи № 27/2014 від 05 травня 2015 року після померлої ОСОБА_8 вбачається, що до приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. з заявою про прийняття спадщини звернулося дві особи: ОСОБА_6, зареєстрована за порядковим № 84 від 05 червня 2014 року, /т. 2 а.с. 9/ і ОСОБА_5, зареєстрована за порядковим № 112 від 24 червня 2014 року /т. 2 а.с. 25/. Інших спадкоємців померлої не встановлено.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що судом встановлено відсутність інших належних спадкоємців померлої ОСОБА_8 попередніх черг спадкування, то ОСОБА_5, яка є двоюрідною тіткою спадкодавця, як спадкоємець п'ятої черги спадкування, має право на одержання спадщини, в обсязі всіх прав та обов'язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі квартири АДРЕСА_1.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення в частині позовних вимог ОСОБА_6 і ОСОБА_5 нового рішення, то додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтаві від 28 січня 2016 року, яким вирішено питання судових витрат, так само підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог.

Так, позивачем, з урахуванням уточнених позовних вимог, було заявлено одну немайнову вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю і майнову вимогу про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В зустрічний позовній заяві відповідачка також заявила одну немайнову вимогу про встановлення факту родинних відносин і майнову вимогу про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (що діяла на момент звернення позивача з позовом до суду і звернення відповідачки з зустрічною позовною заявою) за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати (243, 60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 грн.), за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати (243, 60 грн.).

Згідно до висновку про вартість майна від 12 червня 2014 року, ринкова вартість квартири квартиру АДРЕСА_1, складає 194 816 грн., а отже 1 відсоток від її вартості складає 1 948, 16 грн.

Таким чином, при звернені до суду з позовами сторонами підлягало сплаті по 2 191, 76 грн. (243, 60 грн. + 1 948, 16 грн.).

Так, документально підтверджені судові витрати, які були понесені позивачем складаються з: судового збору в сумі 730, 80 грн. за подачу позову до суду /т. 1 а.с. 1-3/. Отже, недоплачена сума судового збору підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Документально підтверджені судові витрати, які були понесені відповідачкою складаються з судового збору, у розмірі 243, 60 грн. за подачу позову до суду /т. 2 а.с. 59/. Отже, недоплачена сума судового збору за звернення до суду з зустрічним позовом складає 1 948, 16 грн.

Крім того, відповідачкою при зверненні до суду з апеляційною скаргою було сплачено судовий збір у сумі 4 853, 561 грн. /т. 2 а.с. 160, 224/.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 і задоволення зустрічного позову ОСОБА_5, то, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню недоплачена відповідачкою сума судового збору за звернення до суду зі зустрічним позовом, у розмірі 1 948, 16 грн.

Крім того, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, які були нею понесені при зверненні до суду зі зустрічним позовом і за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, що у загальному розмірі складають 5 097, 21 грн. (243, 60 грн. + 300 грн. + 4 553, 61 грн.).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне частково скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимоги сторін.

Керуючись ст.ст. 303, п. 3, 4 ч. 1 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 і відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та скасувати додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 січня 2016 року. Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третьої особи - приватного нотаріуса Дробітько Вікторії Вікторівни про встановлення факту постійного проживання разом с спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом п'ятої черги після ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3 404, 12 грн. (три тисячі чотириста чотири гривні 12 копійок) недоплачений судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5 097, 21 грн. (п'ять тисяч дев'яносто сім гривень 21 копійку) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року залишити без мін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Чумак

Судді: (підпис) Ю. В. Дряниця

(підпис) Л. І. Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Чумак