АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1219/16 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 22 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, виселення,

ВСТАНОВИЛА:

у грудні 2015 року позивачі звернулися з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 31 березня 1970 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 липня 2008 року є власником 208/300 частин житлового будинку № 51-а по вулиці Котовського у місті Херсоні, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2011 року є власником 46/300 частин вказаного будинку, батьку ОСОБА_4 ОСОБА_6, померлого 03 грудня 2014 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 грудня 2008 року належало 46/300 частин вказаного будинку, після смерті останнього на вказану частину житлового будинку відкрилась спадщина, єдиною спадкоємницею є ОСОБА_4, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала через відсутність грошових коштів, таким чином вказаний житловий будинок належить позивачам на праві спільної часткової власності, однак 15 липня 2008 року ОСОБА_3 без погодження із іншими співвласниками житлового будинку надав дозвіл на проживання та реєстрацію у ньому ОСОБА_2, який не є членом сімї позивачів, між сторонами фактично склалися відносини договору найму житлового приміщення на невизначений строк, 03 вересня 2015 року позивачами на імя відповідача було направлено попередження про виселення, яке було отримано ним 04 вересня 2015 року, відповідач добровільно не виселився, у позові поставлено питання про усунення позивачам перешкод у користуванні житловим будинком № 51-а по вулиці Котовського у місті Херсоні шляхом виселення відповідача з вказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 22 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку № 51-а по вулиці Котовського у місті Херсоні без надання іншого жилого приміщення, вирішено питання відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що 03 вересня 2015 року відповідачем було отримано попередження позивачів про розірвання договору найму, так як в отриманому поштовому відправленні був порожній аркуш паперу без будь-якого змісту, доказів відправлення позивачами саме листа-попередження, який міститься в матеріалах справи, не надано, підстави для застосування положень ст. 168 ЖК України відсутні, позивачами не було надано доказів необхідності використання житла для проживання їх членів сімї, не доведено факту проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у спірному будинку, не підтверджено факту перебування вказаних осіб у сімейних відносинах із власниками житла, висновок суду першої інстанції щодо вселення відповідача у житловий будинок № 51-а по вулиці Котовського у місті Херсоні на умовах найму не відповідає дійсності, оскільки вселення відповідача у вказане житло було зумовлене відносинами, згідно яких у ОСОБА_2 із ОСОБА_3 склались взаємні права та обовязки, які ґрунтувались на повязаності одним побутом, доглядом і піклуванням за ОСОБА_3, проведенням ремонтних робіт у будинку та повним його утриманням за рахунок ОСОБА_2, ОСОБА_4 не є належним позивачем у справі, оскільки на теперішній час вона не є співвласником вказаного будинку.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи учасники процесу свої процесуальні позиції підтримали, ОСОБА_2 наполягав на задоволенні скарги, пояснив, що ніс матеріальні витрати по утриманню будинку та доглядом за ОСОБА_3, при цьому спільного бюджету у вказаних осіб не було, визнав факт прийняття спадщини ОСОБА_4 та періодичне перебування у будинку сімї сина ОСОБА_3, ОСОБА_3М, пояснив, що до нього переїхали син з невісткою та онуком, житло необхідно для їх проживання, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що жиле приміщення, зайняте відповідачем, необхідне для проживання їх та їх дітей.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 31 березня 1970 року власником 54/100 частин житлового будинку № 51-а з належними до нього будівлями та спорудами по вулиці Котовського у місті Херсоні виступає ОСОБА_3, відповідно до копії домової книжки у житловому будинку № 51-а по вулиці Котовського у місті Херсоні ОСОБА_2 зареєстрований з 15 липня 2008 року, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 грудня 2008 року власником 46/100 частини житлового будинку № 51-а з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд є ОСОБА_6, 03 грудня 2014 року ОСОБА_6 помер, відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті останнього 12 травня 2015 року заведено спадкову справу, згідно свідоцтва про народження від 05 червня 1980 року ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2011 року власником 46/300 частин вказаного житлового будинку є ОСОБА_5, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 25 серпня 2015 року у цивільній справі за іншим позовом позивачів до відповідача про його виселення встановлено статус відповідача як наймача у даному житловому будинку, 07 серпня 2015 року позивачами на адресу відповідача було направлено попередження про виселення із спірного будинку, яке отримане відповідачем 04 вересня 2015 року, у даному житловому будинку приписалися син та онук ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 168 ЖК України, яка зазначена як правова підстава для задоволення заявленого позову, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці, за його ст. 169 у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до підставного висновку про те, що займане відповідачем, як наймачем, жиле приміщення необхідне для проживання позивачів, як наймодавців та співвласників житлового будинку, та членів їх сімей, позивачами було дотримано вимоги закону щодо попередження відповідача про розірвання договору найму та необхідність виселення з будинку, добровільно відповідач не виселився, тому право позивачів підлягає захисту у судовому порядку.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 не отримала свідоцтва про право на спадщину, а тому не має права вимоги за позовом, не може бути підставою для задоволення скарги, оскільки відповідачем не заперечується такого права у інших позивачів та факту прийняття ОСОБА_4 спадщини, яка, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, належить спадкоємцеві з часу відкриття.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на обставини у справі чи норми права, які б могли бути підставою для її задоволення, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_8

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_9

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1