У х в а л а

14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 березня

2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 липня

2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, адресно-довідковий підрозділ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про зняття з реєстрації та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.» в особі філії 14 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Львівської філії публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» в особі Львівської філії публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кам'яно-Бузького відділення № 6327 публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб'як Галина Ярославівна, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,

в с т а н о в и л а :

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 26 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області

від 24 липня 2015 року, позов ОСОБА_5 задовольнив, постановив зняти з реєстраційного обліку та виселити з квартири АДРЕСА_1 зареєстрованих у ній ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнила частково, постановила ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення позову про зняття з реєстраційного обліку та виселення скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції, а в іншій частині оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

23 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Галицького районного суду

м. Львова від 26 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пунктів 3.6, 3.9, 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, частини першої статті 58, частини п'ятої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», частини третьої статті 43 Закону України «Про іпотеку» статті 109 Житлового кодексу Української РСР, статей 15, 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2013 року та 28 травня 2014 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року (справа № 6-143цс14), 25 лютого (справа №3-8гс15) та 18 березня (справи

№ 6-30 цс15, 6-39цс15) 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 13 січня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, погодився з їх висновками про те, що прилюдні торги були проведенні з дотриманням вимог, встановлених Тимчасовим положенням, зокрема щодо належного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів та стартову вартість арештованого майна.

Разом з тим у наданих для порівняння судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться такі висновки:

- у рішенні від 22 травня 2013 року суд касаційної інстанції, скасувавши ухвалені у справі судові рішення та ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання прилюдних торгів недійсними, дійшов висновку, що спірні прилюдні торги проведені поза межами виконавчого провадження зі звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про порушення вимог закону в момент проведення прилюдних торгів та незаконну організацію їх проведення; крім того, порушено встановлені законом правила підготовки прилюдних торгів у частині належного повідомлення про їх проведення; не застосовано норми Закону України «Про іпотеку» щодо обов'язкового повідомлення в засобах масової інформації при реалізації земельних ділянок; крім того, торги проведено за присутності лише одного покупця;

- в ухвалі від 28 травня 2014 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про те, що на адресу боржника не надходило жодних повідомлень про проведення прилюдних торгів, чим порушено його права на участь у цих торгах; при цьому стартову ціну земельної ділянки визначено з порушенням порядку, передбаченого статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження, що суттєво вплинуло на кінцевий результат торгів, а тому наявні правові підстави для визнання недійсними цих прилюдних торгів.

Порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулювання норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У наданих для порівняння постановах Верховний Суд України зазначив таке:

- у постанові від 25 лютого 2015 року Верховний Суд України, відмовивши у задоволенні заяви про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої частиною першою статті 11126 Господарського процесуального кодексу України, погодився з висновком суду касаційної інстанції про наявність правових підстав для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки майно було реалізоване за ціною, визначеною з порушенням вимог, установлених законом, отже, проведені прилюдні торги (які є багатостороннім правочином) не відповідають положенням статті 203 ЦК України;

- у постанові від 18 березня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень, Верховний Суд України не встановив неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та відмовив у задоволенні заяви, не зробивши висновків щодо застосування в подібних правовідносинах зазначених норм матеріального права;

Таким чином, ці постанови не можуть слугувати прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а тому немає підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

В інших наданих для порівняння постановах Верховний Суд України указав на таке:

- у постанові від 17 грудня 2014 року висловлено правову позицію, відповідно до якої, при розгляді питання про дотримання під час проведення прилюдних торгів вимог пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу;

- у постанові від 18 березня 2015 року викладено правову позицію, відповідно до якої особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, зміст наданих ОСОБА_4 для порівняння постанов Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеним у цих постановах висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, адресно-довідковий підрозділ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про зняття з реєстрації та виселення та зустрічним позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.» в особі філії 14 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Львівської філії публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» в особі Львівської філії публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кам'яно-Бузького відділення № 6327 публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб'як Галина Ярославівна, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко