Справа № 750/3120/16-ц
Провадження № 2/750/1318/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради,

в с т а н о в и в :

28 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: частиною будинку № 19 по вул. Седнівській в м. Чернігові, оскільки відповідачі не проживають в ньому з лютого 2014 року без поважних причин.

Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є і законними представниками неповнолітнього ОСОБА_4, та відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких зазначили, що проти задоволення позовних вимог не заперечують та позов визнають.

Представник Органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що при вирішенні справи просить врахувати інтереси дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно технічного паспорту на житловий будинок від 18.06.2008 року, затвердженого начальником Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» позивач є власником частини будинку № 19 по вул. Седнівській в м. Чернігові (а/с 12).

В даному будинку, крім позивача, зареєстровані також: ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про що свідчить довідка Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 08 березня 2016 року (а/с 4).

Позивач в позовній заяві зазначила, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважних причин з лютого 2014 року, будинком не цікавляться та участі у витратах на його утримання не приймають.

Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У пункті 24 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218, ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку № 19 по вул. Седнівській в м. Чернігові.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя