Справа № 161/2059/16-ц
Провадження № 2/161/1567/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

за участю:

позивача - ОСОБА_1.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 07 жовтня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького РУЮ ОСОБА_4 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48927778 про стягнення з нього в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором, відсотків, штрафу та витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису на загальну суму 204 612,31 грн., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №5140 від 24 вересня 2015 року, у звязку із непогашенням ним (позивачем) боргу за кредитним договором №SAMDN0544 від 24.12.2009 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що про всі вищевказані дії дізнався 09 лютого 2016 року, коли ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №48927778 від 07 жовтня 2015 року. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушення вимог чинного законодавства України. Так, вказаний у виконавчому написі кредитний договір №SAMDN0544 від 24.12.2009 року, фактично є додатковою угодою б/н до договору №SAMDN0544 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжних карт, а тому вказаного кредитного договору не існує. Крім того, у виписці з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості станом на 15.09.2015 року вказано, що строк погашення один день з моменту відправки письмової вимоги про усунення порушень, проте вказану письмову вимогу він (позивач) не отримував і з отриманих документів не вбачається доказів її відправки, а тим більше отримання. У звязку із чим просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинений 24.09.2015 року, зареєстрований в реєстрі за номером 5140, таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що письмову вимогу про усунення порушень він не отримував, а надані відповідачем документи також не свідчать про отримання ним письмової вимоги. Також до документів, на підставі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис, не було додано основну угоду.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було дотримано всі вимоги чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, а також письмові заперечення проти позову. В своїх запереченнях відповідач зазначила, що при вчиненні нею оспорюваного виконавчого напису були дотримані вимоги, що ставляться законом до виконавчих написів, а саме вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису. Просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31.0.1.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк2 було укладено договір № SAMDN0544 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки (а.с. 31), відповідно до якого Банк відкриває Клієнту картковий рахунок з кредитним лімітом «Фінансовий» у розмірі 10000 доларів США, а клієнт зобовязується повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені цим договором.

24.12.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду б/н до договору № SAMDN0544 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжних карт, відповідно до якої банк відкриває клієнту карткові рахунки з кредитним лімітом «Фінансовий» у розмірі 80000 грн. і видає клієнтові платіжні картки).Клієнт зобовязується повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені цим договором (а.с.31-32).

Умовами договору передбачена щомісячна сплата позичальником відсотків за користування кредитом, а у разі непогашення заборгованості в 30-денний термін з моменту її виникнення позичальник сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період - Базової місячної процентної ставки від заборгованості. З 31-го дня виникнення заборгованості за кредитним лімітом нарахування відсотків за користування кредитним лімітом здійснюється виходячи з Базової процентної ставки.

24.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 204 612,31 грн., як з боржника за кредитним договором №SAMDN0544 від 24.12.2009 року (а.с. 6).

За виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 204 612,31, що складається з: 81 720,94 грн. залишок заборгованості за кредитом, 111 528,88 грн. заборгованість по відсотках, 9 662,49 - штраф, а також витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн. Строк за який проводиться стягнення пять років вісім місяців двадцять два дні, а саме з 24.12.2009 року по 15.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною другою статті 87 зазначеного Закону передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172.

Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктами 282-209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року, яка діяла на час вчинення виконавчого напису (п. 3.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5) передбачено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу подається заява, документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов'язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому написі не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, не підтверджено його безспірність, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та пунктів 282-209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Крім того, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням процедури, а саме: кредитор не направляв боржнику письмову вимогу про повернення заборгованості у визначений строк та попередження про початок примусових заходів стягнення заборгованості у випадку не задоволення боржником вимоги Банку в добровільному порядку, хоча таке попередження повинно бути направлено боржникові не менш, ніж за 30 днів до звернення кредитора до нотаріуса за виконавчим написом (п. 2.3. Глави 16 Наказу «Про затвердження Порядку нотаріальних написів нотаріусами України» від 22.02.2002 року № 296/5.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу позивача було направлено вимогу про дострокове повернення кредитних коштів (а.с.

Проте, матеріали справи не містять і представником відповідача суду не надано доказів отримання ОСОБА_1 досудової вимоги про дострокове повернення кредиту.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

ЩО стосується позовних вимог ОСОБА_1 заявлених до відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як слідує з розяснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Таким чином, оскільки, нотаріус, який вчинив виконавчий напис не може бути відповідачем за даним позовом, а дійсним відповідачем може бути лише кредитор, то позовні вимоги ОСОБА_1, предявлені до приватного нотаріуса ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

У урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинений 24.09.2015 року, зареєстрований в реєстрі за номером 5140, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (п»ятьсот п»ятьдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5