Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/5349/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/801/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, протягом часу розгляду справи розмір позовних вимог було збільшено.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що 01.04.2015р. уклав з відповідачем договір добровільного страхування від нещасних випадків № ZPJ1NS-15313LD, страхова сума за яким становить 125 000 грн.

11.06.2015р. позивача побили встановлені особи, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження та знаходився на лікуванні з 11.06.2015р. до 23.06.2015р.

27.06.2015р. ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування. 24.07.2015р. з сайту відповідача йому стало відомо, що у виплаті страхового відшкодування йому відмовлено.

Відмову відповідача позивач вважає неправомірною, за умовами договору від 01.04.2015р. відповідач має сплатити позивачу 10 000 грн. ((125 000 грн. х 3 %) + (125 000 грн. х 5%)).

Також, відповідач повинен сплатити на користь позивача пеню в розмірі 3% від суми страхової виплати за кожен день прострочення згідно п. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Термін прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування станом на 23.11.2015р. становить 123 дні. Отже, розмір пені склав 36 900 грн. (10 000 грн. х 3% х 123 дні).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на його користь страхову виплату за договором добровільного страхування від нещасних випадків № ZPJ1NS-15313LD від 01.04.2015р. в розмірі 10 000 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 36 900 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування за договором добровільного страхування від нещасних випадків № ZPJ1NS-15313LD від 01.04.2015р. в сумі 10 000 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 23 липня до 21 листопада 2015 року в сумі 36 900 грн., а всього - 46 900 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» в дохід держави судовий збір в сумі 703,50 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховим випадком визнається подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

З приведених норм закону вбачається, що обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування, якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов'язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

За ч. 3 ст. 16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 квітня 2015р. між сторонами по справі було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № ZPJ1NS-15313LD, страхова сума за яким становить 125 000 грн. (а.с. 5).

Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, повязані з життям, здоровям та працездатністю застрахованої особи (п. 4.1 договору).

За положеннями п. 6.1 вищевказаного договору страховими випадками згідно цього договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо).

Відповідно до п. 6.1.2. вказаного договору страховим випадком є ушкодження здоров'я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно Додатку № 1 до Правил страхування. Розмір страхових виплат в залежності від пошкоджень складає: черепно-мозкова травма від 3 до 100%, ушкодження органів слуху та дихання від 1 до 50%. (а.с. 5).

Зазначений договір не визнавався судом недійсним.

11 червня 2015р. позивач внаслідок побиття отримав тілесні ушкодження (а.с. 7), які є страховим випадком, і того ж дня звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8).

Згідно виписки з історії хвороби № 8897 позивачу встановлено діагноз: струс головного мозку, закритий перелом кісток носа, забиття та садна мяких тканей голови, обличчя, кінцівок (а.с. 7)

Відповідно до п. 1 Додатку № 1 до Правил добровільного страхування від нещасних випадків, в разі отримання застрахованою особою декількох пошкоджень або каліцтв, вказаних в різних розділах таблиці, загальний розмір страхової виплати розраховується шляхом підсумовування розмірів виплати по різних розділах (а.с. 33-34).

Отже, розмір страхової виплати, визначений відповідно до таблиці № 1 до Правил добровільного страхування від нещасних випадків (а.с. 35-38), становить 10 000 грн. (125 000 х 3% : 100% = 3 750 грн. за ушкодження у вигляді струсу головного мозку; 125 000 х 5% : 100% = 6 250 грн. за ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа).

Отже, врахувавши вищевказані норми матеріального права, умови договору страхування, встановивши наведені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що отримані позивачем ушкодження є страховим випадком, передбаченим договором страхування, тому у страховика виник обов'язок здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику у передбаченому договорами страхування розмірі 10 000 грн. В цій частині висновок суду є правильним.

Оскільки страховик свої зобов'язання за договором страхування не виконав, суд першої інстанції також прийшов до правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування. Проте, суд неправильно визначив її розмір.

Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Між сторонами виникли правовідносини з договору страхування, які регулюються Законом України «Про страхування» та главою 67 Цивільного Кодексу України. Питання відповідальності страховика у разі несплати ним страхової виплати регулюються ст. 992 ЦК України, яка передбачає сплату неустойки в розмірі, встановленому договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Обґрунтовуючи стягнення пені, суд послався на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Отже, за висновком суду, за договором страхування розмір пені має складати 36 900 грн., виходячи із розрахунку: 10 000 грн. х 3% х 123 дні : 100%.

Проте, суд не врахував, що до правовідносини між ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_3, які виникли з приводу договору страхування, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері страхування. Як зазначалося вище, питання відповідальності страховика у разі несплати ним страхової виплати регулюються ст. 992 ЦК України, яка передбачає сплату неустойки в розмірі, встановленому договором або законом.

Так, відповідно до п. 1.1.3 умов страхування до договору страхування страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строки та в порядку, передбачені Правилами страхування та розділом 3 умов страхування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення (а.с. 6).

Отже, неустойка у виді пені та її розмір визначені договором страхування № ZPJ1NS-15313LD від 01 квітня 2015р.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позивач просив суд стягнути пеню за 123 дні прострочення сплати страхового відшкодування. Отже, за договором від 01 квітня 2015р. пеня становить 12 300 грн. (10 000 грн. х 0,01 % х 123 дні).

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Інгосстрах» зазначає, що побиття ОСОБА_3 11.06.2015р. відбулося після того, як сторони відмовились від договору. Крім того, судом не було враховано той факт, що на момент побиття позивача договір страхування не був оплачений страховою премією, що виключає задоволення судом позову. При цьому, ПрАТ «СК «Інгосстрах» посилається на те, що 19.05.2015р. страхова компанія листом у звязку з порушенням ОСОБА_3 ст. 989 ЦК України щодо повідомлення страховика про інші договори страхування, повідомила останнього про відмову від цього договору. 25.06.2015р. платіжним дорученням від 25.06.2015р. відповідач на рахунок ОСОБА_3 повернув отриману за договором страхову премію у сумі 150 грн. Позивач отримав повідомлення та кошти на рахунок, на що відповіді не надав та кошти назад страховику не повернув.

Зазначені посилання на те, що сторони за взаємною згодою відмовились від правочину є безпідставними, належними та допустимими доказами не підтверджені.

Так, відповідно до п.п. 6.3, 11.2 договору страхування, цей договір діє 12 місяців з 03.04.2015р. по 02.04.2016р. (але не більш ніж сплачуємий період). Сплачуємий період страхування 1 місяць. Спосіб сплати: щомісячний регулярний платіж у розмірі 50 грн., сплачений на рахунок страховика.

Згідно зі ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний: 1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; 2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним; 4) вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника.

Відповідно до ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

ОСОБА_3 відповідно до умов укладеного між сторонами договору було внесено страхові платежі у розмірі 50 грн. 02.04.2015р., 02.05.2015р., 02.06.2015р., 02.07.2015р. (а.с. 39-42).

Як зазначалося вище, страховий випадок стався 11 червня 2015р., в той же день позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 19 травня 2015р. відповідач повідомив ОСОБА_3, що договір страхування № ZPJ1NS-15313LD є не укладеним у відповідності до ст. 989 ЦК України, страхова компанія зобовязана повернути страхувальнику сплачені страхові премії (а.с. 47).

25.06.2015р. ПрАТ «СК «Інгосстрах» як помилково перераховані суми згідно реєстру повернуло на СКС «КРЕДИТНАЯ КАРТА» 150 грн. (а.с. 45), а 10.08.2015р. повернуло як помилково перераховані суми за липень-серпень 2015р. за дог. ZPJ1NS-15313LD (ОСОБА_3В.) 100 грн. (а.с. 46).

Отже, доводи ПрАТ «СК «Інгосстрах» про неукладеність договору, відмову сторін за взаємною згодою від правочину не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, більш того, вони фактично є взаємовиключними і за своєю правовою природою не можуть бути наявні одночасно. Обставини наявності жодної з перелічених підстав не доведені.

За таких обставин у колегії суддів не має підстав для відмови в захисті права позивача на стягнення страхового відшкодування в сумі 10 000 грн. та пені в розмірі 12 300 грн.

Зважаючи на викладене, за наслідками апеляційного розгляду справи колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, необхідно зменшити пеню до 12 300 грн.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто, в частині стягнення судового збору рішення суду також підлягає зміні, необхідно зменшити суму стягнення судового збору до 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року по цій справі змінити: в частині стягнення пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування - зменшити пеню до 12 300 (дванадцять тисяч триста) грн., в частині стягнення судового збору - зменшити суму стягнення до 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: