Справа №431/580/16-ц
Провадження №2/431/234/16
29 квітня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кудрявцева І.В.
при секретарі Арабаджи Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області у м.Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, збитків та інфляційних втрат,
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась через оголошення у пресі відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» не зявився, до початку судового засідання надав заяву, у якій у повному обсязі підтримував позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. У звязку з чим відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника позивача.
29 квітня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:
Відповідно до кредитного договору №50007075 від 14.12.2012р.(а.с.9), договір укладений між Компанією ТОВ «Порше Мобіліті» та Позичальником ОСОБА_1, основні умови кредиту: сума кредиту 111 674,57грн. що еквівалентно 13 761,50дол.США, строк кредиту 60 місяців, процента ставка 9,90% змінна відповідно до ст.2.3 Загальних умов кредитування, цільове призначення на придбання автомобіля марки VW модель Рolo Sedan. Договір між сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені та підписані сторонами у відношення кредиту.
Відповідно до п.1.1 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору №50007075 від 14.12.2012р.(а.с.10-17), Компанія зобовязується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеній в українських гривнях, в Кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті. Відповідно до п.п.1.2 вказаних Загальних умов кредитування позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Компанії кредиту повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до п.1.3.1. вказаних Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною Кредитного договору, в подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Згідно п.1.4.2 вказаних Загальних умов кредитування, повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту (ст.3). Відповідно до п.1.4.3 вказаних Загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця Компанія надсилає Позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту, черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіку погашення кредиту, у разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту. Відповідно до п.1.7 вказаних Загальних умов кредитування, за домовленістю сторін будь-які кошти, отримані компанією від позичальника, будуть зараховуватись у виконання зобовязань позичальнику у наступному порядку (незалежно від призначення платежу визначеного позичальником): у першу чергу пеня та штрафні санкції, у другу чергу прострочені комісії, у третю чергу сплачені компанією страхові платежі в порядку п.5.6 цього кредитного договору, у четверту чергу прострочені проценти, у пяту чергу строкові комісії, у шосту чергу строкові проценти, у сьому чергу прострочена сума основного боргу, у восьму чергу строкова сума основного боргу, у девяту чергу інші вимоги та витрати компанії. Відповідно до п.2 вказаних Загальних умов кредитування, за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує компанії проценти за процентною ставкою, визначеною у договорі. якщо сторони домовились про фіксовану процентну ставку. Розмір цієї ставки вказаний у Кредитному договору, застосовуватиметься до Графіку погашення кредиту. Якщо сторони домовились про змінну процентну ставку, графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки EURBOR. У цьому випадку компанія готує новий графік погашення кредиту та направляє його позичальнику. Нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми Кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіку погашення. Термін сплати процентів: одночасно з поверненням чергового платежу, в терміни та в сумі відповідно до Графіку погашення кредиту. Відповідно до п.п.3.2.1 вказаних Загальних умов кредитування, компанія має право визнати термін повернення кредиту таким що настав у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.
Графіком погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору №50007075 від 14.12.2012р.(а.с.18-20) визначено суми та періодичність внесення платежів за кредитним договором.
Згідно договору про внесення змін/ додаткової угоди №1 від 06.12.2013р. до Кредитного договору №50007075 від 14.12.2012р. укладеного між Компанією ТОВ «Порше Мобіліті» та Позичальником ОСОБА_1В.(а.с.100-101) Компанія зобовязується надати позичальнику додаткову суму кредиту у сумі еквіваленту 3 302,76 долари США в українських гривнях, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати та повернути компанії суму додаткового кредиту.
Графіком погашення кредиту від 06.12.2013р., який є додатком до кредитного договору №50007075 від 14.12.2012р.(а.с.102-103) визначено суми та періодичність внесення платежів за кредитним договором.
З 12.01.2015р. по 04.12.2015р. виставлялись рахунки-фактура (а.с.27-38) про сплату відповідачем ОСОБА_1 чергових платежів за договором №50007075.
Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 станом на 26.01.2016р. має заборгованість за наданим кредитом перед позивачем ТОВ «Порше Мобіліті»за кредитним договором №50007075 від 14.12.2012р. та додатковою угодою №1 до нього від 06.12.2013р. за несплаченими платежами у сумі 68 321,51грн., по достроковому поверненню кредиту у сумі 154 639,45грн, по відсоткам за період з 01.01.2016р. по 26.01.2016р. у сумі 1 105,67грн., а всього у сумі 224 066 гривень 63 копійки, що підтверджується дослідженими матеріалами справи (а.с.а.с.9,12-17,18-20,27-38,100-101,102-103), а відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, і згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, та згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги позивача ТОВ «Порше Мобіліті»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором №50007075 від 14.12.2012р. та додатковою угодою №1 до нього від 06.12.2013р. за несплаченими платежами у сумі 68 321,51грн., по достроковому поверненню кредиту у сумі 154 639,45грн, по відсоткам за період з 01.01.2016р. по 26.01.2016р. у сумі 1 105,67грн., а всього у сумі 224 066 гривень 63 копійки - законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За розрахунком інфляційних втрат, складеним позивачем та перевіреним у судовому засіданні, сума інфляційних втрат нарахована на вказану заборгованість складає 4 356,40 гривень, що відповідає встановленим індексам інфляції та є математично правильною, у звязку з чим позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення збитків у сумі 6 000 гривень, то суд приходить до наступного:
Позивач посилаючись на ст.22 ЦК України, зазначає, що відповідачем завдано збитків позивачу у вигляді оплачених позивачем юридичних послуг у сумі 5000грн. без ПДВ та 6000грн. з ПДВ.
Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Витрати по оплаті юридичних послуг не відносяться до збитків у розумінні ст.22 ЦК України, як помилково зазначає позивач, а є витратами на правову допомогу і відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України відносяться до судових витрат, та підлягають розподілу за правилами ст.88 ЦПК України.
У звязку з викладеним, позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, збитків та інфляційних втрат підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №50007075 від 14.12.2012р. та додатковою угодою №1 до нього від 06.12.2013р. за несплаченими платежами у сумі 68 321,51грн., по достроковому поверненню кредиту у сумі 154 639,45грн, по відсоткам за період з 01.01.2016р. по 26.01.2016р. у сумі 1 105,67грн., а всього у сумі 224 066 гривень 63 копійки, в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 4 356,40грн., а у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 6 000грн. слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: у вигляді сплаченого позивачем судового збору - у розмірі 3 426,68грн., та у вигляді витрат на оголошення у пресі для виклику відповідача - у розмірі 420грн.
Крім того, на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» надано суду договір про надання юридичних послуг з ТОВ «ЮФ Вернер і Партнери» №24/2010 від 15.10.2010 року (а.с.44-49), Додаткову угоду №8 від 09.01.2013 року до вказаного договору (а.с.49-53), Додаткову угоду №224 від 10.08.2015 року до вказаного договору (а.с.54-57), заявку на надання юридичних послуг (а.с.58), рахунок-фактуру №120 від 13.01.2016року(а.с.59), акт №120 від 13.01.2016р.(а.с.60), платіжне доручення від 08.02.2016р. (а.с.84), згідно яких виконавець - ТОВ «ЮФ Вернер» надав замовнику ТОВ «Порше Мобіліті» юридично-консультаційні послуги по справі за позовом до ОСОБА_1 і загальна вартість послуг складає 5 000грн., які було сплачено виконавцю(а.с.84), доказів перерахування на вказану суму податку на додану вартість позивачем не надано.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Пунктом 48 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розяснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи, що згідно рахунку-фактури №120 від 13.01.2016 року позивачу надано юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях(а.с.59), враховуючи, що дана справа розглядалась за відсутності представника позивача на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України та що позивачем не надано доказів на підтвердження погодинної тривалості часу затраченого ТОВ «ЮФ Вернер і Партнери» на юридичне консультування позивача та підготовку процесуальних документів, як того вимагає ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у звязку з чим відповідно до ст.ст.84,88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Порше Мобіліті» витрати на правову допомогу виходячи із граничного розміру, визначеного Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у розмірі 551 гривня 20 копійок, що становить 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016р.».
Таким чином, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Порше Мобіліті» складає 4 397 гривень 88 копійок (3 426,68грн.+420грн.+551,20грн.)
Керуючись ст.ст.1046,1047,1048,1049,1050,1054,1055,1056-1 ЦК України, ст.ст.11,10,88, 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, збитків та інфляційних втрат - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором у розмірі 224 066 гривень 63 копійки та інфляційні втрати у розмірі 4 356 гривень 40 копійок.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення збитків у розмірі 6 000грн. - відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати у розмірі 4 397 гривень 88 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення в 10-денний строк з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Суддя І.В. Кудрявцев