Справа 556/701/16-ц
Номер провадження 2-к/556/2/2016
У Х В А Л А

Іменем України

21.04.2016 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Поровського В. А.,

при секретарі - Подерня О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за клопотання заявника ОСОБА_1 (ОСОБА_2), жительки АДРЕСА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці №75 Санкт-Петербурга (Російська Федерація) від 30 листопада 2015 року по цивільній справі №2-2340/2014-75 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

Від начальника головного територіального управління юстиції в Рівненській області за належністю надійшло клопотання ОСОБА_1 до Володимирецького районного суду Рівненської області про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці №75 Санк-Петербургу (Російська Федерація) від 30 листопада 2015 року по справі №2-2340/2014-75 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в порядку, передбаченому ст.ст. 390-393 ЦПК України за місцезнаходженням боржника ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 03.03.2016 року ОСОБА_3 було запропоновано нажати можливі заперечення проти заявлених клопотань у місячний строк. Вищезгадано ухвала отримана ОСОБА_3 особисто 05.03.2016р., як видно із повідомлення про вручення адресату рекомендованого листа.

Ухвалою від 06 квітня 2016 року призначено розгляд вказаного клопотання на 21.04.2016р. і ОСОБА_3 був повідомлений рекомендованим листом про розгляд клопотання ОСОБА_1 особисто під розписку 12.04.2016р.

В судове засідання сторони не з'явилися, що у відповідності до п. 5ст.395 ЦПК України не є перешкодою для розгляду клопотання, оскільки будь-якою із сторін не буде перешкодою для розгляду клопотання.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважає, що клопотання ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно дост. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

У відповідності до ч. 1ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Міжнародним договором, що регулює визнання та виконання рішення суду Російської Федерації є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року. Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1ст. 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

За вимогами ч. 1ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 своїй постанови від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Судом встановлено, що заочним рішенням мирового судді судової дільниці №75 Санкт-Петербурга від 30.11.2015р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? всіх видів заробітку чи інших доходів щомісяця, починаючи з 26.10.2015р.

Вищезгаданим рішенням стягнуто з ОСОБА_3 держмито в сумі 150 рублів 00 коп.

Відповідно до штампа на заочному рішенні воно вступило в законну силу 20.02.2016р..

Згідно клопотання позивачки від 21.12.2015р. вона просить перераховувати їй аліменти на утримання дитини на банківську картку ОСОБА_5 №4276 5500 2679 5453

Строк пред'явлення рішення суду до примусового виконання, передбачений ст. 391 ЦПК України не минув.

Судом не встановлено підстав, передбачених ст. 396 ЦПК України для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість поданого до суду клопотання у звязку із чим воно підлягає задоволенню.

Згідно п. 8ст. 395 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали.

На день постановлення даної ухвали, а саме 21 квітня 2016 року, курс російських рублів по відношенню до гривні України встановлено Національним банком України відповідно до повідомлення на офіційному сайті Національного банку України, який становить 3,3481 гривень за 10 російських рублів.

Таким чином, з ОСОБА_6 в дохід бюджету Санкт-Петербурга підлягає стягненню державне мито в розмірі 150 рублів, що в еквівалентні становить 57 гривень.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 390 - 398 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання в Україні заочного рішення мирового судді судової дільниці №75 Санкт-Петербурга від 30.11.2015р., котрим стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.10.2015р. і до повноліття дитини.

Видати виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_4 17.03.2015 р/н в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід бюджету Санкт-Петербурга Російської Федерації державне мито в розмірі 150 російських рублів, що станом на 21 квітня 2016 року відповідно до курсу Національного Банку України буде 57 гривень.

Стягнення проводити в гривнях, за курсом Національного Банку України на банківську картку №4276 5500 2679 5453 ОСОБА_5

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Поровський В.А.