Справа №618/225/16-ц
Провадження №2/618/88/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року

Дворічанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря Козирєвої О.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області, про визнання права на право на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай), третя особа: відділ Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що свого часу отримав на своє імя сертифікат на паво на земельну частку (пай). ОСОБА_1 звернувся до відділу Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області щодо виготовлення Державного акту на належну йому земельну ділянку, та зясувалось, що оригінал сертифікату на його імя загублений, дублікат сертифікату відділом Держгеокадастру не видається і подальше виготовлення Державного акту неможливе.

У відділі Держгеокадастру ОСОБА_1 відмовили у виготовленні сертифікату, та розяснили, що в такому випадку, коли особою втрачено оригінал сертифікату необхідно звертатися до суду.

В попереднє судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області у попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області у попереднє судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народився 15 травня 1973 року (а.с. 4).

У довідці виданої відділом Держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області від 23 лютого 2016 року № 29-20.17-0.7-609/2-16 зазначено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під № 654 записано, що 27 серпня 1996 року ОСОБА_1 отримав сертифікат серії ХР № 0072779, площею 6,13 га. під підпис (а.с. 6).

У газеті «Дворічанський Край» надруковано оголошення про те, що загублений сертифікат, серія ХР № 0072779 виданий 27 серпня 1996 року Друголиманською сільською радою на імя ОСОБА_1 вважати недійсним (а.с. 5).

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, і означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай).

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог.

Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а представник відповідача визнав позов і не заперечував проти його задоволення, приймаючи до уваги думку третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 130, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на паво на земельну частку (пай), площею 6,13 га., згідно сертифікату серії ХР № 0072779, виданого 27 серпня 1996 року, яка знаходиться на території ОСОБА_2 Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за № 654.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є.О. Бунін