Справа № 133/2801/15-ц Провадження № 22-ц/772/949/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участі апелянтки, відповідачки ОСОБА_2, позивачки ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання

заяви щодо прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

12 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася в Козятинський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ( а. с. 1-2 ), посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивачки - ОСОБА_6, яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 Про смерть матері ОСОБА_3 довідалася у вересні 2015 року, тому пропустила встановлений законом строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Вважаючи необізнаність щодо смерті спадкодавиці поважною причиною пропуску строку для подання заяви з питання прийняття спадщини, ОСОБА_3 просила суд позов задоволити.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року позов задоволений, визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили ( а. с. 48-50 ).

Додатковим рішенням цього ж суду від 14 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень ( а. с. 66 ).

Не погоджуючись з ухваленим 27 січня 2016 року рішенням у справі, відповідачка ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ( а. с. 54-56 ). Апелянтка вважає оскаржуване рішення незаконним через неповне з'ясування, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, воно є незаконним, необґрунтованим, таким, що суперечить чинному законодавству України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла матір позивачки ОСОБА_6, яка постійно проживала в АДРЕСА_2. ОСОБА_3 є спадкоємицею померлої за законом першої черги. В установлений законом строк позивачка не подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак бажає її прийняти після смерті своєї матері.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 позивачка пропустила з поважної причини, оскільки про смерть матері їй стало відомо лише у вересні 2015 року. Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні як згідно показань відповідачів, так і свідків. Суд врахував, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_6 не заводилася, родинні стосунки позивачки та спадкодавиці доведені.

Однак з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог погодитися не можна.

Закон передбачає, що у випадку пропуску спадкоємцем строку, встановленого для прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про її прийняття до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд зробив необгрунтований висновок про наявність у позивачки поважних причин, які є підставою для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Слід врахувати роз'яснення, викладені у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», де підкреслено, що у справах стосовно права на спадщину в наявності має бути відмова нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину; поважними причинами для задоволення заявленої в суд вимоги слід визнавати такі, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У даній цивільній справі відсутні відомості щодо розгляду нотаріусом звернення ОСОБА_3 з питання прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 Єдиною причиною неподання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини ОСОБА_3 вказує те, що їй не було відомо про смерть матері.

Суд першої інстанції не звернув увагу на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 26 вересня 2012 року ( справа № 6-85цс14 ), про обов'язок спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний термін подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що у ОСОБА_3 не було перешкод для подання відповідної заяви в нотаріальну контору та об'єктивно відсутні поважні причини невчинення дій з прийняття спадщини. Верховний Суд України роз'яснив, що якщо у спадкоємця не було перешкод для подання відповідної заяви у нотаріальну контору, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність певної інформації, то положення частини 3 статті 1272 ЦК України не застосовуються.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні від 27 січня 2016 року. Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що за встановлених фактичних обставин є підстави для задоволення позову у зв'язку з наявністю поважних причин, через які позивачка пропустила процесуальний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд помилився у застосуванні норм матеріального права, які регулюють виниклі і наявні між сторонами у справі правовідносини, не дав належну правову оцінку цим правовідносинам та не застосував норми матеріального права, що їх регулюють, а відтак є всі законні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 309 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування рі-шення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року, додаткове рішення цього ж суду від 14 березня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви щодо прийняття спадщини - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: