Справа № 404/4888/16-ц
Номер провадження 2-о/404/232/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Галагана О.В.,

народних засідателів Вареник О.А., Іщенко О.О.,

при секретарі - Голенко В.В..,

за участю прокурора - Літвін А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву лікаря-психіатра КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» ОСОБА_1 про госпіталізацію недієздатного громадянина ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр стаціонару КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» ОСОБА_1звернувся до суду із заявою, в якій просив госпіталізувати до КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» ОСОБА_2.

Заява мотивована тим, що 30.07.2016 року о 09:10 год. до КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» госпіталізовано ОСОБА_2, який був оглянутий черговим лікарем приймального відділення КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» ОСОБА_1. Після особистого огляду громадянина лікарем зроблено висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного закладу, так як обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, у звязку з неможливістю мати згоду громадянина на госпіталізацію, оскільки він є недієздатним.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина ОСОБА_2, які надійшли від опікуна хворого ОСОБА_3.

Комісія лікарів-психіатрів КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» у складі: голови комісії ОСОБА_4 та членів комісії: ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ЗУ «Про психіатричну допомогу» та прийшла до висновку, що обстеження і лікування громадянина ОСОБА_2, яке можливе тільки в умовах стаціонару, згоду на яку неможливо мати, оскільки особа є недієздатною.

Заявник в судовому засіданні заяву про необхідність госпіталізації підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор дану заяву про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу підтримала.

ОСОБА_2 із-за стану здоровя пояснень надати не зміг, перебував у прострації, не знав з якою метою знаходиться в залі судового засідання, не орієнтувався у просторі, вказав, що не заперечує проти його лікування.

Опікун ОСОБА_3 просила заяву задовольнити та госпіталізувати її підопічного до психіатричного закладу через погіршення його стану здоровя.

.

Заслухавши пояснення представника комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», особу, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, законного представника особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року розяснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.05.2013 року, визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним та призначено ОСОБА_3 опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

27.07.2016 року опікун недієздатного ОСОБА_3 звернулась до головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_4 із заявою щодо госпіталізації в примусовому порядку її підопічного ОСОБА_2, в звязку з погіршенням психічного стану (а.с. 6).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно висновку комісії лікарів встановлено діагноз ОСОБА_2: легка розумова відсталість, із значним зниженням поведінки, яке потребує нагляду та лікування. Епілептиформний синдром. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку є неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих (а.с. 4).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 визнаний у встановленому порядку недієздатним та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.08.2016 року страждає на легку розумову відсталість, із значним зниженням поведінки, яке потребує нагляду та лікування, епілептиформний синдром, відтак, суд вважає, що ОСОБА_2, потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

На підставі ст.ст. 13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст. ст. 279-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву лікаря-психіатра КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» ОСОБА_1 про госпіталізацію недієздатного громадянина ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку -задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» для надання психіатричної допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда