Справа № 209/2376/16-ц
Провадження № 2/209/1245/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, а також заяву про зміну підстави позову від 18.08.2016 року, яка подана представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 57,8 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, провулок Саксаганського, будинок № 24.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 15.07.2016 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок.

18.08.2016 року представником позивача ОСОБА_2 до суду подано заяву про зміну підстави позову від 18.08.2016 року, в якій представник позивача заявляє позовні вимоги про визнання за нею, ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 57,8 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, провулок Саксаганського, будинок № 24.

Відповідно до ст.31 ЦПК України визначено процесуальні права та обовязки сторін у справі, відповідно до яких позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог та до початку розгляду справи по суті має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Згідно роз'яснень, наведених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен зясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Зясовується правильність обєднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути повязаними між собою, для вирішення питання про їх обєднання або розєднання (стаття 126 ЦПК). У відповідача суд зясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Заява про зміну позовних вимог від 18.08.2016 року містить в собі зміну підстави позову, зокрема фактичні обставини, що наведені у первинному позові, а саме визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, які змінені представником позивача на визнання права власності в порядку спадкування, при цьому в якості третьої особи не залучено Першу Дніпродзержинську державну нотаріальну контору; не зазначено, чи є інші спадкоємці відповідної черги.

Крім того, суд прийшов до висновку, що заява про зміну підстави позову від 18.08.2016 року, яка подана представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме не зазначено доказів, що підтверджують прийняття матір'ю позивачки - ОСОБА_3, яка померла 20.08.2015 р., спадшини після ОСОБА_4.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заяву про зміну позовних вимог від 18.08.2016 року слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.119, 121, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про зміну підстави позову від 18.08.2016 року, яка подана представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без руху.

Надати позивачу строк 3 (три) дні з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог ухвали заява про зміну підстави позову буде вважатись неподаною та буде повернута.

Суддя Т.О. Решетник