Справа № 313/1730/15-ц
Провадження №2/ 313/53/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцової О.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Калинівської сільської ради Запорізької області, Веселівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за законом,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Калинівської сільської ради Запорізької області, Веселівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області визнати право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 6,88 гектарів, в тому числі 6,69 гектарів ріллі, 0,19 гектарів під будівлями, лісами та іншими угіддями, яка розташована на території Калинівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею Серії І-ЗП № 008359, виданого 27.02.2001 р., у порядку спадкування за законом спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 18.03.2012 р.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка ОСОБА_5. зазначає, що у березні 2013 року помер її чоловік ОСОБА_6, після його смерті відкрилася спадщина.

Позивачка у позові зазначила, що вона, на підставі ст.2161 ЦК України має право на спадкування у першу чергу. У жовтні 2015 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус постановою від 28.10.2015 р. відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

Тому вона змушена з позовом звернутися в суд.

Присутній у судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги позивачки ОСОБА_5 підтримав.

Представник Калинівської сільської ради Веселівського району Запорізької області ОСОБА_2, пояснив, що він є головою даної сільської ради, позовні вимоги не визнає, просить суд у задоволенні позову до Калинівської сільської ради відмовити, так як на теперішній час розпорядником землями державної власності сількогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, на території Запорізької області є Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Присутній у судовому засіданні представник Веселівської районної державної адміністрації ОСОБА_7 пояснила, що вона працює начальником юридичного відділу апарату райдержадміністрації. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 визнає частково, так як на теперішній час Веселівська районна державна адміністрація, у звязку зі змінами, внесеними до ч.3 ст.122 ЗК України з 01 січня 2013 року позбавлена повноважень щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. З цих підстав просить суд у задоволенні позовних вимог до Веселівської районної державної адміністрації відмовити.

Присутній у судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_4 пояснила, що вона є головним спеціалістом юридичного сектору Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області. Позовні вимоги не визнає і просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Обгрунтування надано в запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд встановив наступне.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ч. 2 ст.16 ЦПК України, відповідно до якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права ;

2) визнання правочину недійсним ;

3) припинення дії, яка порушує право ;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення ;

5) примусове виконання обовязку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення ;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди ;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

18.03.2012 р. у віці 52 років, помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ЖС № 225370, виданим 21 березня 2012 р. Калинівською сільською радою Веселівського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 04 (а.с.9,32-63).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право постійного користування земельною ділянкою площею 6,88 гектарів, в тому числі 6,69 гектарів рілля, 0,19 гектарів під будівлями, лісами та іншими угіддями, наданої спадкодавцеві для ведення фермерського господарства на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серії І-ЗП № 008359 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 27.02.2001 р. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 200 (а.с.10-12).

Ступінь родинних відносин позивачки із спадкодавцем ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 369327, виданого Калинівським сільЗАГС Веселівського району Запорізької області 09.02.1980 р. (а.с.8).

Після відкриття спадщини позивачка вернулася до приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу.

У жовтні 2015 року позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та надала оригінал державного акту на право постійного користування землею. За результатами розгляду її заяви, нотаріус 28.10.2015 р. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13).

Крім того, слід відзначити, що після смерті ОСОБА_6, позивачка є спадкоємицею першої черги спадкування за законом відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном, використання земельної ділянки за її цільовим призначенням сплачувала податки на землю, а також прийняла у спадщину житловий будинок, який розташовано за адресою: Запорізька область, Веселівський район, с. Калинівка, вул. Ювілейна, 17, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом 22.07.2015 р. за реєстраційним № 232.

Відповідно до розяснень які містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, та ч.2 ст.102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення п.6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 «Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» встановлює, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкове майно та майнові права під арештом, заставою та забороною на відчуження не перебувають.

Крім того, частиною пятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Відповідно до положень пункту 9-1 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України. Частиною 7 статті 5 цього Закону встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1074 від 20.10.2011 р .

Відповідно до пункту 4 цього Порядку орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Пунктом 6 Порядку визначено, що права та обов'язки органів виконавчої влади переходять до утвореного органу виконавчої влади у разі перетворення органу виконавчої влади.

Згідно пункту 7 Порядку майнові права та обов'язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Згідно з пунктом 12 Порядку орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» здійснено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

В пунктах 5, 6 цієї постанови установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Права та обовязки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері. Центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.

25.09.2014 р. проведено державну реєстрацію юридичної особи - Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р., серед основних завдань якого зазначено, зокрема, реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно підпункту 31 пункту 4 цього Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Можливість забезпечення здійснення покладених на Держгеокадастр постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» функцій і повноважень Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється, визначена розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» № 294-р від 31.03.2015 .

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 14 від 03.02.2015 р., який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2015 р. за № 177/26622, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області.

Положення про Головне управління Держземагентства в області, яке затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 258 від 16.02.2015 р. та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.05.2015 р. за № 77/26622, втратило чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 49 від 16.02.2015 р.

Наказом голови Держгеокадастру № 18 від 03.03.2015 р., виданим на підставі підпункту 20 пункту 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затверджене Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області .

05.06.2015 р. проведено державну реєстрацію юридичної особи - Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області (код за ).

Підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (державна реєстрація від 05.06.2015р.), передбачено, що відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, на території Запорізької області.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» № 5 від 14.01.2015 р. передбачено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 18.06.2015р. № 135 погоджено пропозицію Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015р. №18 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру у Запорізькій області» функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, що припиняється.

Повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, на території Запорізької області здійснює Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем докази є належними і допустимими у розумінні вимог ст.58 та ст.59 ЦПК України. При дослідженні їх у відповідності до вимог ст.185 ЦПК України сумнівів з приводу їх достовірності не виникало, заяв про виключення їх з числа доказів не надходило. Докази спростовують позицію представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо відмови у позові.

Заперечення на позов, що надані представником Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області суду та долучені до матеріалів цивільної справи, не є підставою для відмови у позові і не спростовують доводів позивача.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 до Калинівської сільскої ради та Веселівської районної державної адміністрації, то суд приходить до висновку про необхідність відмовити у цій частині позову, так як на підставі закону № 5245-V1 від 06.09.2012 р. до ч. 3 ст. 122 ЗК України були внесені зміни і з 01.01.2013 р. районні державні адміністрації позбавлені повноважень щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності у власність або користування за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. На території Запорізької області такі повноваження відповідно до закону має Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Питання із судовими витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.15,16,1216,1217,1218,1261 ЦК України, керуючись розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., ОСОБА_9 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., а також ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 6,88 гектарів, в тому числі 6,69 гектарів ріллі, 0,19 гектарів під будівлями, лісами та іншими угіддями, яка розташована на території Калинівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею Серії І-ЗП № 008359, виданого 27.02.2001 р., у порядку спадкування за законом спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 18.03.2012 р.

У частині позовних вимог ОСОБА_5 до Калинівської сільської ради Запорізької області та Веселівської районної державної адміністрації - відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь ОСОБА_5 судові витрати у сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_10

18.04.2016