Справа № 242/4830/15-ц
Провадження № 2-о/242/5/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: судді Владимирської І.М., при секретарі Сорока Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, Територіальна громада Кіровського району Донецької області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що мати її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Однак свідоцтво про її смерть не було внесено до Єдиного реєстру державної реєстрації смерті, оскільки РАГС, що знаходяться на тимчасовано окупованій території не мають права реєструвати та видавати акти про смерть. Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Андріївка Красноармійського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_4 в Кіровському районі м. Донецьк.

Заявник в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю.

Представник зацікавленої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Представник зацікавленої особи - Територіальна громада Кіровського району Донецької області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.07.2013 року, виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 05.08.1989 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30.05.1969 року, виданого Ленінським б/загс м. Донецьк, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 05.03.2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 10.01.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до заповіту від 07.07.2010 року, посвідченому державним нотаріусом Четвертої Донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно, в тому числі квартиру за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першо черговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду ґрунтується на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 33 від ІНФОРМАЦІЯ_4, виданого КП «Міської лікарні №25 м. Донецьк» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в терапевтичному відділенні міської лікарні № 25 м. Донецьк, від серцевої - судинної недостатності 111 ст., атеросклеротичної хвороби серця з гіпертонічної хвороби.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецьк.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд, приходить до переконання, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення.

За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 212-215, 234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, Територіальна громада Кіровського району Донецької області, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Андріївка Красноармійського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_4 в Кіровському районі м. Донецьк.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Суддя