ухвала

іменем України

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування, за позовом ОСОБА_4 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_7, третя особа - Державна нотаріальна контора Городоцького району Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування, скасування реєстрації на житловий будинок, визнання недійсними державного акта на земельну ділянку та рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, за зустрічним позовом ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_6, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, у якому просив визнати за ним право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, обґрунтовуючи вимоги тим, що як встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 року він прийняв спадщину за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_9

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_7, у якому з урахуванням уточнень просила визнати за нею право власності на 1/2 частки жилого будинку по АДРЕСА_1, скасувати реєстрацію права власності на цей житловий будинок за ОСОБА_5, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, скасувати рішення 23-ї сесії 5-го скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 22 січня 2009 року № 871 про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 Позовні вимоги мотивувала тим, що, як встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 року, вона є спадкоємицею частки жилого будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8 та має право на користування частиною земельної ділянки для його обслуговування, яка відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_4, у якому просила визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частки жилого будинку по АДРЕСА_1 та 1/3 частки жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно з рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 року ОСОБА_7 є спадкоємцем частки жилого будинку по АДРЕСА_1 та частки жилого будинку по АДРЕСА_2 за правом представлення після смерті ОСОБА_8

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року в позові ОСОБА_3 відмовлено. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 Вирішено питання судових витрат. У решті позову відмовлено. У зустрічному позові ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року в частині відмови в позовах ОСОБА_4, ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовів.

Скасовано рішення 23-ї сесії Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області 5-го скликання від 22 січня 2009 року № 871 про надання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1176 га для обслуговування житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_1. Скасовано державний акт серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1176 га ОСОБА_5, що розташована в земельному масиві Суховільської сільської ради с. Суховоля Городоцького району Львівської області, та скасовано його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 82. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки житлового будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 по 1/4 частки жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що господарство по АДРЕСА_1 у с. Суховоля Городоцького району Львівської області рахувалося за ОСОБА_10, як головою двору, до дня її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 померла. Спадкова справа після її смерті не заводилася.

Відповідно до заповіту від 07 грудня 1977 року, посвідченого секретарем Міланської сільської ради, ОСОБА_10 заповіла свій житловий будинок у с. Суховоля племінниці - ОСОБА_8

Не оформивши у встановленому законом порядку право на спадкове майно, що належало ОСОБА_10, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла.

ОСОБА_8 та ОСОБА_11 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1951 року та від шлюбу мають семеро дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9 та ОСОБА_9

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після його смерті залишилось двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 у с. Суховоля.

На підставі вказаного рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року ОСОБА_6 зареєструвала за собою право власності на спірний будинок та відчужила його на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2008 року на користь ОСОБА_5

Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірний будинок 29 грудня 2008 року зареєстровано за ОСОБА_5

Рішенням Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 22 січня 2009 року № 871 було затверджено технічну документація та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1176 га по АДРЕСА_1 у с. Суховоля.

На підставі цього рішення 20 лютого 2009 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, площею 0,1176 га.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2009 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року було скасоване.

Також із матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено, що після смерті ОСОБА_8 спадщину за законом прийняли її діти, які постійно проживали з нею на момент смерті: ОСОБА_4, ОСОБА_12 (на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України) та її онуки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, як діти ОСОБА_9, які були неповнолітніми на момент відкриття спадщини (на підставі ч. 1 ст. 1266, ч. 4 ст. 1268 ЦК України).

Цим же рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 Городоцького району Львівської області, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеевою А.М. 24 грудня 2008 року, зареєстрований у реєстрі за № 2229.

Крім того, згідно з листом Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 09 жовтня 2015 року № 267 державний акт серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,1176 га був виданий ОСОБА_5 Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області після спливу 15 днів після того, як апеляційним судом Львівської області було скасовано рішення Городоцького районного суду від 26 вересня 2008 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що судовим рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного будинку, тому реєстрація права власності на нього на підставі вказаного договору за ОСОБА_5 також підлягає скасуванню. Разом з тим скасування реєстрації права власності ОСОБА_5 на спірний будинок не є підставою для висновку, що рішення сесії сільської ради про передачу у власність земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку на ім'я ОСОБА_5 прийнято з порушенням закону. Відмовляючи у визнанні права власності на спірний будинок, суд виходив із того, що на час розгляду даної справи він зруйнований, тому предмет спору не є житловим будинком.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що Суховільська сільська рада без достатніх правових підстав прийняла рішення про надання спірної земельної ділянки ОСОБА_5, отже, він безпідставно набув права власності на неї. Крім того, оскільки спадкоємцями спірного будинку за законом є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і ОСОБА_7 у порядку представлення, що підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили, за ними підлягає визнанню право власності на спірне майно у відповідних частках.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є правильним, ґрунтується на нормах матеріального права та узгоджується із нормами процесуального права.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За положеннями ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. ч. 2-4 ст. 1273 цього Кодексу (ч. 4 ст. 1268 ЦК України).

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, правильно визнав право власності на Ѕ частки спірного будинку за ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини вона проживала разом із спадкодавцем, і не заявила про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. А також по ј частки за ОСОБА_3 і ОСОБА_7, виходячи із того, що вони були неповнолітніми на момент відкриття спадщини.

Також обставини щодо кола спадкоємців ОСОБА_8 встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 року, яке набрало законної сили.

Крім того, за положеннями ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 ЗК України, згідно з якою громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, що перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходження земельної ділянки.

Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, громадяни можуть порушувати питання про приватизацію земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні або є вільними та не перебувають у користуванні іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином,з'ясувавши, що затверджена у встановленому законом порядку технічна та земельно-кадастрова документація на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відсутня, що визнається також Суховільською сільською радою, а також, що на вказаній земельній ділянці розташований жилий будинок, право власності на який в порядку спадкування належить ОСОБА_4, ОСОБА_3, та ОСОБА_7, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 22 січня 2009 року № 871 про затвердження технічної документації та передачу земель у власність ОСОБА_5

Також суд правильно визнав недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 у с. Суховоля, оскільки рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, на підставі якого він виданий, є незаконним та підлягає скасуванню, отже, правові підстави видачі ОСОБА_5 державного акта відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

І.К. Парінова