Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р.

Суворовський районний суд міста Одеси,в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальноїшкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогамив яких зазначив, що 08.11.2014р. наобїзній дорозі біля авторинку «Куяльник» з вини водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки ВАЗ, р/н ВН866-83ОЕ,відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки Тойота, р/н НОМЕР_1. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» здійснила на його користь виплату страхової суми в розмірі 19 789,93 грн. При проведенні відновлюваних робіт належного йому автомобілю, яке здійснювалося на СТО ОСОБА_3, він витратив 75 000,00 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт №0013045 від 05.05.2015р. та видатковою накладною №спд-001030 від 05.05.2015р. Різниця між страховою сумою та фактично витраченими коштами на ремонт автомобіля склала 55210,07 гривень, яку він просить стягнути з відповідача. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. В судове засідання призначене на 05.04.2016р. не зявився. Його представник ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 предявлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі посилаючись на недоведеність понесених позивачем витрат.

ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що08.11.2014р. близько о 14.10г., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ, р/н 866-83ОЕ при виїзді з другорядної дороги (виїзд з авторинку «Куяльник») не надав переваги в русі автомобілю марки «Тойота», р/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі (а/д М0501, 9км.+850м.), та допустив з ним зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2014р. (справа №523/18143/14-п), яка набуло законної сили 17.12.2014р., було вставлено, що 04.12.2014р. о 14.10г. дійсно відбулося дорожньо-транспортна пригода на обїзній дорозі, яка була вчинена з вини ОСОБА_2 Дані обставини мають преюдиційне значення для розгляду даної справи (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. з боку водія автомобіля марки ВАЗ, р/н 866-83ОЕ - ОСОБА_2,

На час скоєння ДТП, згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/9733270), транспортний засіб марки ВАЗ, р/н 866-83ОЕ був застрахований в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (Страховик). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі 50000 гривень, з визначенням франшизи у розмірі 1000,00 гривень. Отже, у виниклих між сторонами правовідносинах відповідальність за завдану матеріальну шкоду, у межах встановленого ліміту на кожного потерпілого повинен нести Страховик. Розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди був встановлений на підставі звіту №15/42.07.15та склав 20789,93 гривень з урахування коефіцієнту фізичного зносу. З представленої копії страхової справи № 2073-14 убачається, що Страховиком у відшкодування завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 19789,93гривень, з урахуванням суми безумовної франшизи в розмірі 1000,00 гривень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відповідність до ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі по продажу товарів (надані послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операції з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках вихначених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Тобто, розрахунковим документом, що підтверджує проведення розрахунків за надані послуги в організації ремонту транспортних засобів є фіскальний касовий чек, або будь-який інший розрахунковий документ, що підтверджує виконання проведених розрахункових операцій.

Отже, при вирішені виниклого між сторонами спору, визначальним є доведеність з боку потерпілої особи розміру фактичних витрат понесених на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а також докази на підтвердження понесення таких витрат.

В обґрунтування предявленого позову ОСОБА_1 представив акт виконаних робіт №0013045 від 05.05.2015р. на суму 32750,00грн. (а.с.8), накладну №спд-001030 від 05.05.2015р. на суму 42250,00грн.(а.с.9), та накладну №спд-000396 від 10.02.2015р. на суму 75000,00 грн.(а.с.10). В своїх первісних поясненнях представник позивача зазначав, що накладна №спд-000396 від 10.02.2015р. на суму 75000,00 грн. є загальною, яка включає в себе вартість придбаних запчастин та вартість наданих послуг з ремонту автомобіля. Проте, розмір наданих послуг з ремонту автомобіля у представлених накладних має розбіжності. Так, в накладній від 10.02.2015р. була визначена вартість послуг з рихтування авто в розмірі 12500,00 грн., малярних робіт в розмірі 20000,00 грн. В той же час в акті виконаних робіт №0013045 від 05.05.2015р. вартість рихтування автомобіля встановлена в розмірі 15000,00грн., малярних робіт в розмірі 12500,00 грн. Є незрозумілими відомості в накладної від 10.02.2015р. щодо витрачання матеріалів на суму 20000,00 грн. (п. 13), а саме не конкретизовано, які саме матеріли були витрачені на відновлення автомобіля, та чи повязано придбання таких матеріалів з пошкодженнями завданими відповідачем.

Згодом, під час розгляду справи позивачем була представлена квитанція на проведення оплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 суми 75000,00грн. на підставі накладної №спд-001030 від 05.05.2015р. (а.с.89).В той же час, як було зазначено вище, зазначена накладна була виписана на суму 42250,00грн. Дані суперечності між накладною та квитанцією не були усунені під час розгляду справи.

В наступному, після надання позивачем особистих пояснень в судому засіданні, ним та його представником був представлений рахунок-фактура № 000000239-С від 16.03.2016р. на суму 32750,00грн. виписаний ДП «Інжпроект», а також три квитанції від 16.03.2016р. на загальну суму 32750,00грн. про проведення оплати наданих послуг на користь ДП «Інжпроект» на підставі зазначеного вище рахунку-фактури. Суд критично відноситься до таких доказів та вважає їх неналежними. Так, у судовому засіданні 03.03.2016р. ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначав, що пошкоджений транспортний засіб перебував на ремонті з лютого 2015р. на протязі 1-1,5 місяців. За надані послуги він відразу сплатив половину вартості, для придбання запчастин, а іншу частину, сплатив відразу після того як забрав з ремонту автомобіль. Таке твердження не узгоджується з проведеною ним оплатою наданих послуг в розмірі 32750,00грн. на користь ДП «Інжпорект» 16.03.2016р. Така оплата з боку ОСОБА_1 була проведена лише після зясування обставин по справі та встановлення суперечностей у представлених з його боку накладних під час розгляду даної справи. Надання таких послуг та їх оплата за ремонт автомобіля могла бути викликана іншими обставинами не повязаними із завданою ОСОБА_2 шкодою під час ДТП, яка мала місце 08.11.2014р. Належних доказів, а саме фінансових документів, які б вказували на проведення позивачем оплати за придбані запчастини та надані послуги з відновлення автомобіля, яке відбулося у період з лютого по квітень 2015р., суду не представлено.

Не приймає суд до уваги і представлену квитанція про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми 42250,00грн. на підставі прибуткового касового ордеру №001033 від 05.05.2015р., оскільки з боку позивача взагалі не представлений такий касовий ордер, що є вказує не недоведеність позивачем понесення таких витрат, а саме за які послуги (товар) була проведена оплата ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

Посилання представника позивача, що розбіжності при проведенні ОСОБА_7 оплат, які нібито були викликані помилковістю зарахування грошових коштів до ОСОБА_3 замість ДП «Інжпроект» в частині ремонту автомобіля, належними та допустимими доказами не підтверджені. Не заслуговує на увагу і лист ДП «Інжпроект» від 02.03.2016р. (а.с.95) про проведення останнім ремонтних робіт автомобіля Тойота, р/н НОМЕР_1, так як даний лист не містить інформації коли та які саме роботи були проведені підприємством із визначенням суму з ремонту належного позивачу автомобіля.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 не надав суду переконливих доказів,які б підтверджували обґрунтованість понесених ним фактичних витрат на відновлення транспортного засобу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, суд вважає, що предявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача безумовної фроншизи в розмірі 1000,00 грн., яка була утримана Страховиком при проведенні страхового відшкодування на його користь.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд пропорційно задоволеним позовним вимогам стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 10,00грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,63,64,66,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимогиМельника ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про ві дшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 1000,00 гривень, судові витрати в розмірі 10,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя