Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 0809/277/2012
Провадження №: 6/332/170/16
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2016 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі Попазовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку предявлення виконавчого документу до виконання , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку предявлення до виконання виконавчого документу.

В заяві зазначено, що на підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ майна, було визнано та затверджено мирову угоду, укладену між сторонами по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ майна.

ОСОБА_2 не сплатила свій борг 15 000 (пятнадцять тисяч)доларів США, або відповідний гривневий еквівалент, який буде діяти на момент сплати в якості компенсації різниці вартості майна, все казала, що будем продавати нежитлове приміщення №1 по вул. Республіканській, в буд. 63 м. Запоріжжя, що належав нам по 14 частині кожному, і після чого вона відасть мені мої кошти. Але 10 червня 2016 році я взнав, що ОСОБА_2 подарувала свою частину ОСОБА_3. Таким чином я зрозумів, що вона не бажає продавати наше спільне часткове майно та не хоче повернути мені мої кошти. Після чого я був вимушений звернутися до ВДВС Заводського району.

У звязку з не виконанням ОСОБА_2 зобовязань покладених на неї згідно мирової угоди, а саме: добровільна сплата боргу з неї 15 000 доларів США протягом двох років. Я був вимушений звернутися до виконавчої служби, але вони відмовили мені у відкритті провадження по справі та надали постанову де зазначали, що в ухвалі суду який є виконавчим документом пропущений строк предявлення виконавчого документу до виконання.

Боржник ухиляється від добровільного виконання покладених на нього зобов'язань. В установлений законом строк я не звернувся до ВДВС Заводського району у звязку з тим, що ми мали намір продати наше спільне часткове майно і кошти які будуть отримані від продажу по йдуть на погашення її зобовязань перед мною, але цього не сталося, відповідно мирової угоди їй надавався строк у два рокі добровільно погасити борг, але мною були використані усі позасудові можливості отримати мої кошті, тому просить суд визнати причини пропуску поважними та поновити йому пропущений строк.

В судове засідання сторони не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи, але відповідно до ч.2 ст.371 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку слід відмовити з наступних причин.

Згідно до ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.

Пунктом 5 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції від 21 квітня 1999 року передбачалося, що мирові угоди, затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак, Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який набрав чинності 1 січня 2004 року, положення пункту 5 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" виключено.

Таким чином, на момент постановления ухвали суду про визнання мирової угоди (05 квітня 2012 року) та відчуження частини нерухомого майна, 10 червня 2016 року, зазначена мирова угода не відносилася до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на момент укладення мирової угоди 05.04.2012 року) виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону.

Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону).

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 указаного Закону.

В разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому, звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, не є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Тому, на підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.371 ЦПК України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку предявлення виконавчого документу до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.О.Мєркулова