У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Павліченка С.В. Собослой Г.Г.

при секретарі : Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року по цивільній справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа Мукачівське міськрайонне управління юстиції, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа Мукачівське міськрайонне управління юстиції, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу жилого будинку за адресою: Мукачівський район, с.В.Лучки, вул.Лісна, 173 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №1994, та скасування державної реєстрації права власності на вищевказаний будинок.

Позов мотивовано тим, що 20.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 1033693,93грн. боргу. Ухвалою суду від 30.07.2015 року за заявою позивача забезпечено позов та накладено арешт на майно боржника. Вказана ухвала отримана Хомою 31.07.2015 року. Однак всупереч вимогам даної ухвали Хома продав будинок №173 по вул.Лісна в с.В.Лучки Рапинцю, чим були порушені майнові права ОСОБА_2.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року позов було задоволено частково визнано недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку №173 по вул.Лісна в с.В.Лучки, Мукачівського району, укладеного 7 серпня 2015 року між Хома Михайлом Михайловичем (продавець) та Рапинець Мирославом Мирославовичем (покупець), посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович Вітою Володимирівною, запис в реєстрі №1994, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 та його представник звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення районного суду скасувати в звязку з неповним з'ясуванням обставин справи, та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так на думку апелянта суд не взяв до уваги той факт що ОСОБА_1 не знав про те, що на придбаний будинок накладено арешт. Будь які відомості про заборону відчуження будинку, в державному реєстрі були відсутні, тому ОСОБА_1 є добросовісним набувачем. Крім того на момент укладення договору сторонами були дотримані всі вимоги законодавства і будь-яких порушень закону апелянтом не було допущено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 та його представник заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30 липня 2015 року у справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення 1033693,93 грн. боргу, задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на все майно відповідачів (а.с.9).

Ухвалу суду 31.07 та 01.08.2015 року була отримана ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.12,13).

Ухвала про забезпечення позову, відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, виконується негайно в порядку , встановленому для виконання судових рішень.

З повідомлення начальника Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 03.12.2015 року слідує, що ухвалу суду, якою забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно, надійшла до управління юстиції 04.08.2015 року, однак несвоєчасно передана у відділ державної реєстрації прав (а.с.54) .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року стягнено з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на корить ОСОБА_2 по 344191 грн. 64 коп. (а.с.23-25).

У справі, яка переглядається, позбавлення відповідача права власності на майно унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з нього на користь заявника суми боргу, унаслідок чого останній має підстави вважати своє право на отримання суми боргу порушеним.

Арешт майна є мірою, що забезпечує інтереси громадян, організацій та держави у випадках, передбачених законом і полягає у оголошенні заборони розпоряджатися ним.

В супереч забороні на відчуження, ОСОБА_3 07 серпня 2015 року, через 8 днів після накладеного арешту, продав будинок №173 по вул.Лісна в с.В.Лучки, Мукачівського району ОСОБА_1 за ціною 127480 грн. (а.с.57-58)

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені зокрема частиною першою статі 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З врахування викладеного, суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді