Справа № 203/161/16-ц
Провадження № 2/0203/392/2016
17.03.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном,
13 січня 2016 року до Кіровського районного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з позовом про усунення перешкод у розпорядженні майном. Свої позовні вимог обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. При зверненні до приватного нотаріуса для відчуження цієї квартири вона дізналась, що на квартиру накладено арешт 15 вересня 2003 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, 24 вересня 2003 року та 17 червня 2004 року Кіровським відділом державної виконавчої служби. При зверненні до суду та виконавчої служби позивачка дізналась, що арешт накладався у справі за позовом ОСОБА_3 до неї про стягнення коштів. На цей час справа та матеріали виконавчого провадження були знищені у звязку із закінченням термінів зберігання. Вважає, що вказані арешти порушують її право власності і просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції ОСОБА_4 про арешт 10 8782/02 від 17 червня 2004 року, постанову Кіровського відділу державної виконавчої служби АЕ 977788 від 24 вересня 2003 року та зобовязати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції скасувати всі зазначені заборони. Позивачка також просила скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2003 року про накладення арешту на належну їй квартиру.
В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити.
Представник Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду скарги належним чином.
Представник реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду скарги належним чином.
Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду скарги належним чином.
За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог ОСОБА_5 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Позивачці згідно договору купівлі-продажу від 16 червня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується дублікатом вказаного договору, виданого Пятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 26 листопада 2015 року за реєстром № 2320 (а.с. 6)
27 листопада 1998 року позивачка змінила прізвище «Шумиліна», зазначеного в договорі купівлі-продажу, на «Новак», що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імя, по батькові, серії І-КИ № 004534. (а.с.8)
У вересні 2003 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів (а.с. 13).
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2003 року у цивільній справі № 2-330/04 було забезпечено позовні вимоги ОСОБА_5 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16)
09 березня 2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене рішення у цивільній справі № 2-330/2004, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, стягнуто з неї 53 315 грн. боргу за договором позики, 533 грн. 15 коп. державного мита. (а.с.13-15)
Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 03 листопада 2015 року № 46821245 щодо обєкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 зареєстровані наступні обтяження:
арешт за реєстраційним № 3900992, зареєстрований 17 жовтня 2006 року реєстратором: Пятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби АЕ 977788 від 24 вересня 2003 року; (а.с.9 на зв.)
арешт за реєстраційним № 3897742, зареєстрований 17 жовтня 2006 року реєстратором: Пятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Кіровського районного суду м. дніпропетровська від 15 вересня 2003 року (а.с. 11).
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року у цивільній справі № 203/514/16-ц, яка набрала законної сили 23 лютого 2016 року, було скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 38).
Згідно ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частинами 1, 2, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до п.п. 4.10.1. 4.10.3. п. 4.10. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (в редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 401 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, указаної у пункті 4.10.2 цієї Інструкції, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.
Як вбачається з наявних матеріалів, виконавчі провадження, в межах яких було накладено обтяження нерухомого майна позивачки, не здійснюються, проте вказані арешти зберігають свою чинність.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права и обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Що ж стосується вимог про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції ОСОБА_4 про арешт 10 8782/02 від 17 червня 2004 року та постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби АЕ 977788 від 24 вересня 2003 року, то оскільки самі постанови до суду надані не були і можливості їх одержати у суду немає, матеріали виконавчого провадження знищені, перевірити чинність та відповідність постанов вимогам законодавства неможливо, в цій частині позов задоволенню не підлягає. При цьому слід відзначити, що неіснуючий на цей час документ не може порушувати прав позивачки, а для усунення їй перешкод у розпорядженні майном достатньо вилучення в відповідного державного реєстру записів про арешт нерухомого майна.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачки щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений позивачкою судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 4.10.1. 4.10.3. п. 4.10. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, ст.ст. 10,11, 88, 213, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном задовольнити частково.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1 (просп. ОСОБА_9)АДРЕСА_2) у розпорядженні квартирою № 6 в буд. № 96 по просп. Яворницького (просп. ОСОБА_9) в м. Дніпропетровську зобовязавши Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна записи:
про обтяження нерухомого майна арешт за реєстраційним № 3900992, зареєстрований 17 жовтня 2006 року реєстратором: Пятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби АЕ 977788 від 24 вересня 2003 року.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем, третьої особою до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Повний текст рішення складено 18.03.2016 р.
Суддя С.В. Єдаменко