Справа № 177/1220/16-ц
Провадження № 2/177/748/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 серпня 2016 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 0206.2016 року, в обґрунтування якої зазначив, що 09 серпня 1952 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище «Міхно».

В період шлюбу, а саме 20 червня 1989 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок № 3 по вулиці Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області.

08 лютого 2012 року ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя майно.

За життя 13 квітня 2010 року ОСОБА_3 здійснив розпорядження своїм майном на випадок смерті, склавши заповіт, згідно якого заповів ОСОБА_1 житловий будинок № 3 по вулиці Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області. Заповіт до дня смерті ОСОБА_3 не змінювався та не скасовувався.

28 січня 2013 року померла ОСОБА_5, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, яким вона розпорядилася ще за життя, склавши 13 квітня 2010 року заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_1, зокрема, житловий будинок № 3 по вулиці Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області. Заповіт до дня смерті ОСОБА_5 не змінювався та не скасовувався.

При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 08.02.2012 року та ОСОБА_5, померлої 28.01.2013 року, нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що не можливо визначити обсяг спадкового майна за кожним із померлих у спільному майні нажитому у шлюбі.

У звязку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 у нотаріальній конторі, вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Тому, просив визначити, що ОСОБА_3, померлому 08 лютого 2012 року та ОСОБА_5, померлій 28 січня 2013 року за життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Орджонікідзе, вулиця Софіївська, будинок № 3, який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., гаражу Б, літньої кухні В, підвалу Г, вбиральні Д, забору № 1,2, хвіртки № 3, водоколонки І, вимощення II. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину зазначеного житлового будинку з господарчими побудовами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 лютого 2012 року та на 3/4 частину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 28 січня 2013 року.

Позивач та її представник ОСОБА_2, в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, при цьому наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 44).

Представник відповідача по справі Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 34).

В звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 09 серпня 1952 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4, який зареєстрований Октябрським рай бюро РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 824, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ЯУ № 278280. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище «Міхно» (а.с.9).

В період шлюбу, а саме 20 червня 1989 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок № 3 по вул.Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, яке в подальшому зареєстровано в КП Криворізьке БТІ 20.06.1989 року, за реєстровим № 5585(а.с. 10).

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки житловий будинок № 3 по вул. Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки за життя подружжя ОСОБА_3, їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності за життя належало по 1/2 частці нерухомого майна.

08 лютого 2012 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії 1-КИ № 428221 (а.с. 16).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку № 3 по вул. Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

13 квітня 2010 року ОСОБА_3 здійснив розпорядження своїм майном на випадок смерті, склавши заповіт, згідно якого заповів ОСОБА_1 позивачу по справі житловий будинок № 3 по вул. Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується заповітом зареєстрованим в реєстрі за № 62, складеним 13.04.2010 року та посвідченим секретарем виконавчого комітету Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, (а.с. 15), зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 44262907 від 23.06.2016 року (а.с. 38).

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

На день смерті ОСОБА_3 з ним була зареєстрована його дружина ОСОБА_5, що підтверджується довідкою сільської ради № 625 від 17.05.2016 року (а.с. 19), яка є спадкоємцем за законом відповідно до ч. 1 ст. 1241, ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, померлого 08.02.2012 року.

28 січня 2013 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-КИ № 498407 (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну їй за життя частку будинку № 3 по вул. Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області, а також частку будинку, яку вона фактично прийняла, проте юридично не оформила після смерті свого чоловіка.

13 квітня 2010 року ОСОБА_5 здійснила розпорядження своїм майном на випадок смерті, склавши заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_1 позивачу по справі житловий будинок № 3 по вул. Софіївська в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується заповітом зареєстрованим в реєстрі за № 66, складеним 13.04.2010 року та посвідченим секретарем виконавчого комітету Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, (а.с. 14), зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 44262939 від 23.06.2016 року (а.с. 37).

На день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована одна, що підтверджується довідкою сільської ради № 624 від 17.05.2016 року (а.с.20).

Згідно відповіді Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області за № 549/01-14 від 12.07.2016 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 08.02.2012 року та після смерті ОСОБА_5, померлої 28.01.2013 року звернулася ОСОБА_1 (а.с.36).

При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 08.02.2012 року та ОСОБА_5, померлої 28.01.2013 року, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що не можливо визначити обсяг спадкового майна за кожним із померлих у спільному майні нажитому у шлюбі (а.с. 18).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд, оцінивши надані письмові матеріали справи, приходить до висновку, що житловий будинок був набутий подружжям ОСОБА_5 у період їх шлюбу. Після смерті ОСОБА_3, на якого здійснена реєстрація нерухомого майна, відкрилася спадщина на 1/2 частину, належну йому за життя, яку фактично прийняла його дружина відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268, 1241 ЦК України та позивач шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак свідоцтво про право власності у спільному сумісному майні подружжя дружині померлого не видавалося, не видавалося також свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок спадкоємцям померлого як за законом, так і за заповітом.

На сьогоднішній день оформлення спадщини у нотаріальній конторі не можливе, оскільки не можливо визначити обсяг спадкового майна за кожним із померлих у спільному сумісному майні нажитому у шлюбі, у звязку з чим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті спадкодавців, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 368, 372, 1217, 1218, 1220, 1221, 1241 ЦК України, ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3, померлому 08 лютого 2012 року та ОСОБА_5, померлій 28 січня 2013 року за життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Орджонікідзе, вулиця Софіївська, будинок № 3, який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., гаражу Б, літньої кухні В, підвалу Г, вбиральні Д, забору № 1,2, хвіртки № 3, водоколонки І, вимощення ІІ.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Орджонікідзе, вулиця Софіївська, будинок № 3, який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., гаражу Б, літньої кухні В, підвалу Г, вбиральні Д, забору № 1,2, хвіртки № 3, водоколонки І, вимощення ІІ в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 лютого 2012 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Орджонікідзе, вулиця Софіївська, будинок № 3, який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., гаражу Б, літньої кухні В, підвалу Г, вбиральні Д, забору № 1,2, хвіртки № 3, водоколонки І, вимощення ІІ в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 28 січня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя: