Справа №464/5986/16-ц
пр.№ 4-с/464/39/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю представника Сихівського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

28.07.2016 року до суду надійшла скарга ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», в якій міститься вимога про скасування постанови державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 26.11.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 50290580 про повернення виконавчого документа стягувачеві, та зобовязання державного виконавця відновити виконавчі дії. В обґрунтування скарги ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» посилається на те, що жодних дій з перевірки майнового стану боржників державним виконавцем проведено не було, а тому не було підстав для висновку про відсутність майна у боржника.

Представник заявника в судове засідання не зявився. В скарзі міститься клопотання про розгляд скарги без участі представника ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

Представник Сихівського відділу ДВС в судовому засіданні скаргу не визнав, зазначивши, що державним виконавцем було проведено всі передбачені законом дії щодо встановлення майнового стану боржників у цьому виконавчому провадженні.

Заслухавши представника відділу державної виконавчої служби, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

10.08.2015 року Сихівським районним судом м. Львова видано наказ № 464/6745/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» заборгованості в розмірі 979 грн. 71 коп.

Постановою державного виконавця від 26.04.2016 року судовий наказ повернуто стягувачеві, оскільки заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними, у звязку з чим стягнути борг згідно виконавчого документа не виявляється можливим.

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» з постановою не погоджується та звернувся до суду зі скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Під час розгляду скарги враховано, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За правилами ст. 25 Закону державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

В ст. 25 Закону зазначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 52 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобовязаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче

провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47).

Як вбачається з наданих представником Сихівського відділу ДВС копій документів виконавчого провадження, державним виконавцем було проведено передбачені законом дії щодо перевірки майнового стану боржників.

Таким чином, державний виконавець виконав обовязок щодо зясування майнового стану боржника. Отже, посилання в скарзі на те, що такі дії не були виконані, є безпідставними.

Таким чином, суд вважає таким, що не відповідає дійсності та не ґрунтується на законі посилання заявника про невідповідність закону дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 17, 20, 25, 47, 50, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 370, 375, 378 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 26 квітня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 50290580 про повернення виконавчого документа стягувачеві відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня винесення ухвали.

Головуючий суддя: