Справа №265/4153/16-ц
Провадження №2/265/1693/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В :

Позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати та трьох відсотків річних на суму заборгованості. В обґрунтування позову зазначила, що з 22 листопада 2013 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем на підставі трудового договору. В звязку з тим, що ОСОБА_2 не звільняв її на підставі її заяви про звільнення, вона була вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання трудового договору. Своїм рішенням від 14 червня 2016 року апеляційний суд Донецької області припинив дію трудового договору, укладеного між нею та відповідачем та стягнув з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку. Також додатковим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2016 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь вихідна допомога. Всього за рішеннями суду заборгованість відповідача перед нею в звязку з її звільненням становить 28429 гривень. Проте вказану сумі відповідач не виплатив і по сьогодення. Посилаючись на норми діючого законодавства просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 червня 2016 року по день постановлення рішення суду, індексацію заробітної плати в звязку з затримкою її виплати за період з липня 2016 року по день постановлення рішення суду та трьох відсотків річних на суму заборгованості 28429 гривень за час затримки розрахунку, починаючи з 17 червня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суд заяву в якій просив розглядати справи в його відсутності та за участі його представника.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3, діюча на підставі договору про надання правової допомоги, проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що ОСОБА_1 під час роботи у ОСОБА_2 сумлінно не виконувала покладені на неї обовязки за трудовим договором. Посилалася на наявність кримінального провадження від 23.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 191 ч.1 КК України відносно ОСОБА_1 В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено, що ОСОБА_4 виконуючи роботу торгівельного представника ФОП ОСОБА_2 та отримавши грошові кошти від клієнтів ОСОБА_2 в загальній сумі 24593,27 гривень, їх привласнила. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

На підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2016 та ували Апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2016 року, (справа № 265/8253/15-ц) що набрали законної сили 14 червня 2016 року, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2016 року скасовано. ОСОБА_5 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Припинено з 14 червня 2016 року дію трудового договору, укладеного 22 листопада 2013 року між фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрованого за № 3, за ч.3 ст. 38 КЗпП України та знято його з реєстрації у Дружківському міському центрі зайнятості Донецької області.

Зобовязано ОСОБА_2 видати ОСОБА_1 трудову книжку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 січня 2015 року по 14 червня 2016 року в розмірі 21914 (двадцять одна тисяча девятсот чотирнадцять) гривень 75 копійок та компенсацію за невикористану відпустку за період з 17 січня 2015 року по 14 червня 2016 року в розмірі 1 765 (одна тисяча сімсот шістдесят пять) гривень 50 копійок, а всього - 23680 (двадцять три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 25 копійок, з відрахуванням з вказаної суми податків та обовязкових платежів при її виплаті.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 4749 ( чотири тисячі сімсот сорок девять) гривень 25 копійок, з відрахуванням з вказаної суми податків та обовязкових платежів при її виплаті.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, підставами звільнення від доказування є, зокрема обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідно до вище значених вище рішень суду, з 14 червня 2016 року припинено дію трудового договору, укладеного 22 листопада 2013 року між фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ч.3 ст. 38 КЗпП України та визначено суму заборгованості, належну ОСОБА_1 при звільненні, яка складається з середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17 січня 2015 року по 14 червня 2016 року в розмір 21914 гривень 75 копійок; компенсації за невикористану відпустку за період з 17 січня 2015 року по 14 червня 2016 року в розмірі 1765 гривень 50 копійок та вихідної допомоги в розмірі 4749 гривень 25 копійок, що загалом становить - 28429 гривень 50 копійок.

Вказану суму заборгованості не спростовано в ході судового розгляду представником відповідача, а тому суд вважає встановленим факт наявності заборгованості по заробітній платі та сум які підлягають виплаті ОСОБА_1 при її звільненні, саме у зазначеному розмірі.

До такого висновку суд дійшов також з огляду на те, що 14 липня 2016 року постановами державного виконавця ДВС Дружківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих листів за №2/265/471/16 виданих 29 червня 2016 року Апеляційним судом Донецької області, на підставі вищезазначених рішень суду по справі 265/8253/15-ц. Відомості про виконання рішень суду відсутні.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Вважаючи обґрунтованою вимогу позивача ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2016 року встановлено, що у відповідності з умовами трудового договору, заробітна плата найманій особі торговому представнику ОСОБА_1 нараховувалася в розмірі 1583,00 гривень на місяць, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 71 гривню 95 копійок.

Отже, позивач ОСОБА_1 була звільнена 14 червня 2016 року, але розрахунок з нею не проведено і по теперішній час, що не заперечується представником відповідача. Отже середній заробіток за час затримки розрахунку, розраховуватиметься починаючи з наступного дня після дати звільнення тобто з 15 червня 2016 року по день постановлення рішення 27 грудня 2016 року.

Як вбачається з рішення суду та пояснень позивача, норма тривалості робочого часу відповідає сорокагодинному робочому тижню за графіком пять днів на тиждень робочі та два вихідних.

Відповідно до лист Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 р. N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2016 рік», норма тривалості робочого часу при сорокагодинному робочому тижню в днях, за період з 15 червня 2016 року по 27 грудня 2016 року становить 138 робочих дня.

Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні з 15 червня 2016 року по 27 грудня 2016 року становить 138 робочих дня. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 71,95 х 138 = 9929 гривень 10 копійок.

Законних підстав, передбачених ст.117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі між сторонами відсутній.

Щодо вимог про стягнення індексації заробітної плати в звязку з затримок її виплати, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно вимог ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року N 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (в редакції до 24.12.2015 р.). Як зазначено у ст.2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, до таких доходів відноситься оплата праці (грошове забезпечення).

Аналогічне визначення містить Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.03.2003 р. №1078 (в редакції до 24.12.2015 року), відповідно до п.4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно п.5 вказаного Порядку, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації (в редакції до 24.12.2015 р.).

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2016 року , ОСОБА_4 за період роботи у відповідача тобто 22 листопада 2013 року по день припинення трудового договору 14 червня 2016 року, заробітна плата найманій особі торговому представнику ОСОБА_1 нараховувалася в розмірі 1583,00 гривень та весь весь цей час підвищення розмірів заробітної плати ОСОБА_1 не відбувалося. Тому базовим місяцем при нарахуванні індексації заробітної плати листопад 2013 року.

Згідно калькулятору розрахунку суми індексації заробітної плати на офіційному сайті інноваційної української компанії ЛІГА:ЗАКОН, сума індексації заборгованості по заробітній платі в розмірі 28429, 50 гривень за період з липня 2016 року по 27 грудня 2016 року становить 1544,00 гривень.

Разом з тим, оскільки спірні правовідносини які виникли між сторонами є трудовими та регулюються нормами трудового законодавства, а не нормами ЦК України, то суд дійшов висновку, що відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачена ст. 625 ЦК України не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Отже, дія ст. 625 ЦК не поширюється, у тому числі і на трудові правовідносини, зокрема з приводу заборгованості із заробітної плати, тощо.

З огляду на наведене, вимоги про стягнення трьох відсотків річних на суму заборгованості в розмірі 28429,50 гривень за весь період прострочення платежу не підлягають задоволенню.

Отже, в сенсі викладених обставин та наведених норм суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в звязку з припиненням дії трудового договору за період з 15 червня 2016 року по 27 грудня 2016 року в сумі 9929 (девять тисяч девятсот двадцять девять) гривень 10 копійок та індексацію заробітної плати за період з липня 2016 року по грудень 2016 року в сумі 1544,0 (одну тисячу пятсот сорок чотири) гривні, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обовязкових платежів при її виплаті.

У відповідності до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «Азовстальбуд» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі ст. ст. 47, 115, 116,117 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 224-227 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, середній заробіток за час затримки розрахунку в звязку з припиненням дії трудового договору за період з 15 червня 2016 року по 27 грудня 2016 року в сумі 9929 (девять тисяч девятсот двадцять девять) гривень 10 копійок, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при її виплаті; індексацію заробітної плати за період з липня 2016 року по грудень 2016 року в сумі 1544 (одну тисячу пятсот сорок чотири) гривні, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при її виплаті.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривні 20 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в місті Маріуполі протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ___________________ ОСОБА_7.