Справа № 569/3499/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» про стягнення одноразової матеріальної допомоги, суд

В С Т А Н О В И В:

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали з підстав, викладених у запереченнях проти позову та додаткових поясненнях, вважають позовні вимоги позивача ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, просили суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд задоволити позовні вимоги позивача в повному обсязі та стягнути із відповідача Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр держпраці» на користь позивача ОСОБА_1 4 134,00 гривень одноразової матеріальної допомоги.

В обґрунтування позову представник відповідача ОСОБА_2 вказує на те, що відмова ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» у виплаті одноразової матеріальної допомоги непрацюючому пенсіонеру (колишньому працівнику ДП «Рівненський ЕТЦ») ОСОБА_1, згідно п. 7.1.6 Колективного Договору, в звязку з відсутністю фінансової можливості такої виплати, є незаконною, оскільки після звернення ОСОБА_1 за матеріальною допомогою, в якій йому було відмовлено, в грудні 2015 року була виплачена матеріальна допомога працівнику ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_5

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1-ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що з 11 лютого 2002 року по 02 січня 2013 року позивач ОСОБА_1 працював у ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці», що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ № 6654130, виданої ОСОБА_1 22.02.1996 року.

Крім того судом встановлено, та не заперечувалося в судовому засіданні сторонами, що позивач ОСОБА_1 не є пенсіонером ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці».

Як встановлено в судовому засіданні,позивач 07 вересня 2015 року звернувся до відповідача із заявою про надання йому одноразової матеріальної допомоги згідно п. 7.1.6 Колективного Договору.

Відповідно до п. 7.1.6 Колективного Договору між адміністрацією і профспілковим комітетом державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» на 2014-2018 роки, адміністрація ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» зобовязується надавати одноразову матеріальну допомогу (за рахунок прибутку підприємства) непрацюючим пенсіонерам (колишнім працівникам ДП «Рівненський ЕТЦ») по їх заяві до 3 мінімальних зарплат.

19 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 отримав повідомлення № 1176/02-09 від директора ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_8 про те, що у підприємства відсутні кошти для виплати йому грошової допомоги.

Як вбачається з п. 7.2.1. Колективного Договору між адміністрацією і профспілковим комітетом державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» на 2014-2018 роки, профспілковий комітет зобовязується контролювати надання працівникам пільг і компенсацій, встановлених трудовим законодавством, даним колективним договором та іншими нормативними актами. В звязку з цим, 09 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови профспілкового комітету ДП «Рівненський ЕТЦ», в якій просив посприяти у вирішенні питання про отримання ним одноразової матеріальної допомоги.

13 січня 2016 року позивач отримав повідомлення № 2 від голови профспілкового комітету ДП «Рівненський ЕТЦ» ОСОБА_9, в якому зазначено, що у звязку із економічною нестабільністю підприємства та відсутністю коштів на виплату позивачу одноразової матеріальної допомоги, на засіданні членів профкому ДП «Рівненський ЕТЦ» було прийнято рішення про збір коштів на лікування ОСОБА_1 особисто від працівників підприємства. Таким чином були зібрані кошти в сумі 1 370,00 грн.

Проте, як зазначив позивач в судовому засіданні, він відмовився отримати вказані кошти, оскільки їх було недостатньо для його лікування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з п. 4 висновків Аудиторського звіту № 6 від 18.11.2015 року за результатами проведення аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці», долученого представником відповідача ОСОБА_4, аналіз показників виконання фінансового плану та фінансової звітності ДП «Рівненський ЕТЦ» за 2014 та І півріччя 2015 років свідчить про прибутковість його діяльності. Разом з тим, у дослідженому періоді намітилися негативні тенденції до скорочення загального обсягу балансу підприємства та погіршення його фінансового стану. Також, адміністрації та профспілковому комітету рекомендовано переглянути розділ «Соціально-побутові умови підприємства» колективного договору в частині надання грошових коштів особам, які не мають трудових відносин з ДП «Рівненський ЕТЦ» з врахуванням інтересів підприємства щодо використання співробітниками державного майна для власних потреб.

Із довідки, наданої в.о. головного бухгалтера ДП. «Рівненський ЕТЦ» ОСОБА_10 від 01.10.015 року слідує, що в ДП. «Рівненський ЕТЦ» чистий прибуток за січень-вересень 2015 року складає 596 906,04 грн.; прибуток, який використано за січень-вересень 2015 року 640 952,14 грн.; станом на 01.10.2015 року перевикористання чистого прибутку становить 44 046,10 грн.

Крім того, в службовій записці в.о. головного бухгалтера ДП. «Рівненський ЕТЦ» ОСОБА_10 щодо звернення ОСОБА_1 вказано, що отриманий прибуток підприємством у 2015 році був використаний у повному обємі на розвиток підприємства на соціально-побутові потреби працівників та членів їх родин.

З ОСОБА_4 перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 21А/04-9, складеного головним державним інспектором Управління держпраці у Рівненській області ОСОБА_11 і проведеною за зверненням позивача ОСОБА_1 та інших слідує, що відповідно до довідкової інформації підприємства та письмових пояснень головного економіста ОСОБА_3 на момент звернення ОСОБА_1 за матеріальною допомогою, кошти з прибутку, які є основою для проведення відповідних виплат матеріальної допомоги, були використані повністю.

З вищевикладеного вбачається, що виплата одноразової матеріальної допомоги позивачу, який не перебуває в трудових відносинах з підприємством при перевитратах фонду споживання є недоцільною та нецільовим використанням коштів державного підприємства.

Крім того, пунктом 7.1.14 Колективного Договору між адміністрацією і профспілковим комітетом державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» на 2014-2018 роки чітко визначено, що можливість надання грошових коштів, що передбачені в розділі VII Колективного договору, а також їх розміри встановлюються адміністрацією підприємства в залежності від фінансових можливостей підприємства. А тому, надання матеріальної допомоги позивачу є правом підприємства, яке прямо повязане з фінансовими можливостями.

З приводу виплати матеріальної допомоги працівнику ДП «Рівненський ЕТЦ» ОСОБА_5, слід зазначити наступне:

У грудні 2015 року за спільним рішенням адміністрації та профкому підприємства, на підставі поданої заяви від 14.12.2015 року та довідки Комунального закладу «Пологовий будинок» Дубенської міської ради було виплачено матеріальну допомогу на лікування, працюючому у відповідача лікарю-психофізіологу ОСОБА_5 у розмірі 10 мінімальних заробітних плат згідно п. 7.1.6 Колективного Договору. Рішення про виплату матеріальної допомоги було прийнято на підставі заяви працівника та долученого документу про невідкладне медико-хірургічне втручання, чого не було долучено до заяви про надання матеріальної допомоги на лікування позивачем по справі ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що в 2015 році у відповідача змінився керівник, який прийняв рішення відмовити ОСОБА_1 в наданні матеріальної допомоги, хотча відповідно до колективного договору підстав таких не було. Чи були у відповідача кошти на надання матеріальної допомоги вона не знає.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що новий керівник відповідача ОСОБА_8 відмовив ОСОБА_1 в наданні матеріальної допомоги в звязку з тим, що не було прибутку, хоча аудитори при перевірці казали, що гроші були і була можливість використати їх на матеріальну допомогу ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що ОСОБА_12 не є пенсіонером відповідача і на час подання заяви про матеріальну допомогу не працював у відповідача, а відповідно до п. 7.16 колективного договору, який приймався коли ОСОБА_1 вже не працював у відповідача, матеріальна допомога надається пенсіонерам, які пішли на пенсію з підприємства відповідача і при наявності фінансової можливості, якої на той час у підприємства не було, а тому він відмовив в наданні матеріальної допомоги ОСОБА_1, а ОСОБА_5 надали матеріальну допомогу в звязку з гострою необхідністю хірургічного втручання.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що відповідно до колективного договору право на матеріальну допомогу мають право працівники відповідача і пенсіонери, які працювали у відповідача

Покази свідка ОСОБА_7 спростовуються вище зазначеними перевірками фінансової можливості щодо можливості надання матеріальної допомоги відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюється на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковим для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. З чого слідує, що положення колективного договору не поширюється на пенсіонерів, тим паче коли приймався колективний договір позивач вже не працював на підприємстві відповідача.

Крім того відповідно до ст. 19 КЗпП України контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному колективним договором. Якщо власник або уповноважений ним орган /особа/ порушив умови колективного договору, профспілки, що його уклали, мають право надсилати власнику або уповноваженому ним органу /особі/ подання про усунення цих порушень, яке розглядається у тижневий строк. У разі відмовити усунути порушення або недосягнення згоди у зазначений строк профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до суду. Позивач ОСОБА_1 звертався до профспілки відповідача, якою рішення керівника відповідача про відмову у наданні матеріальної допомоги ОСОБА_1 не оскаржувалося, а було прийнято рішення про збір коштів для ОСОБА_1 працівниками підприємства, які були зібрані і від яких ОСОБА_1 відмовився, що свідчить про те, що фінансової можливості для надання матеріальної допомоги ОСОБА_1 у відповідача не було.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В звязку з вищенаведеним, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення одноразової матеріальної допомоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» про стягнення одноразової матеріальної допомоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_13