Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/2706/16-ц Головуючий у 1-й інст. Хавронюк О. Л.
Категорія 50 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Матюшенка І.В.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом та після його уточнення остаточно просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/2 всіх його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем з 2009 року вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримання дітей до досягнення ними повноліття. Виховує та утримує дітей вона сама, коштів для цього не вистачає.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2016 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 квітня 2016 року і до повноліття синів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/3 на 1/4 частину його заробітку (доходу), щомісячно.

Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме положень ст.182 СК України та ст. 213 ЦПК України. Зокрема, суд при визначенні розміру аліментів не врахував, що на його утриманні знаходиться ще малолітня донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, суд не взяв до уваги його кредитні зобов'язання за договором страхування життя та інші обставини, що мають істотне значення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів, але у розмірі ? частини його заробітку (доходу).

В апеляційній скарзі він посилається на ту обставину, що за рішеннями суду тепер обов'язаний сплачувати аліменти на трьох дітей більше ніж 50 % всіх його місячних заробітків (доходів), що протирічить Закону і він не зможе сам гідно існувати.

Колегія суддів доводи апеляційної скарги визнає безпідставними виходячи із наступного.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції, мотивував його тим, що у відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей. А при визначенні розміру аліментів у відповідності до вимог ст. 182 СК України, суд врахував сімейний та матеріальний стан відповідача, стан здоров'я ОСОБА_3, наявність на його утриманні доньки ОСОБА_8, 2008 року народження, дав оцінку доказам у справі щодо кредитних зобов'язань відповідача.

Такий висновок суду відповідає вимогам Закону та встановленим обставинам справи.

Згідно положень ч.4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Враховуючи рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2009 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини від заробітку (доходів) відповідача та встановлений розмір аліментів на утримання синів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за рішенням суду, яке переглядається, сумарно розмір аліментів на трьох неповнолітніх дітей становить 58 % відсотків заробітної плати (доходів), що має бути виплачена відповідачу.

Статтями 59, 60 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає тільки ті докази, які стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що відповідач є співробітником Управління Служби безпеки України в Житомирській області, отримує щомісячний офіційний стабільний дохід, має можливість сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі, визначеному судовими рішеннями. Будь-які докази у спростування цих обставин відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином, у відповідності до положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: