Справа № 289/979/16-ц
Номер провадження 2/289/647/16
10.08.2016 року м.Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Сіренко Н.С.,
при секретарі Галькевич Ю.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
21.06.2016 позивач звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 07.08.2004 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач зазначила, що вони з відповідачем вже протягом тривалого часу не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сімя існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами.
Позивач в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.
У звязку із викладеними обставинами, ухвалою від 10.08.2016 судом вирішено по даній справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 07.08.2004 перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про одруження від 07.08.2004 серії І-ТП № 103371 (а.с.7).
Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 02.11.2004 серії І-ИД № 157948 (а.с.5).
Як зазначає позивач у позовній заяві, вони з відповідачем вже протягом тривалого часу не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сімя існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними.
Окрім вимоги про розірвання шлюбу, позивачем у прохальній частині позовної заяви зазначено вимогу щодо залишення дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживати разом із нею.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, при цьому, суд вважає за необхідне визначити місце проживання спільної дитини сторін разом із матірю після розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати.
Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 07.08.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 118 розірвати.
Після розірвання шлюбу, визначити місце проживання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Залишити позивачу, після розірвання шлюбу, прізвище «Кравченко».
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору, сплачений нею, при подачі позовної заяви.
Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. С. Сіренко