Номер провадження: 22-ц/785/4867/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі: Лопотані В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою заступника директора, начальника юридичного управління Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_3 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом приведення приміщення в попередній стан, виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом, який вподальшому уточнив, до ОСОБА_3 про зобовязання усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в користуванні нежитловим приміщенням першого поверху № 530, 531, загальною площею 15,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Успенська 77, зобовязати ОСОБА_3 привести приміщення у первісний стан, виселити з нежитлового приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що територіальною громадою м. Одеси було набуто право комунальної власності на вказане приміщення. Департамент комунальної власності Одеської міської ради здійснює управління комунальною власністю. Нежитлове приміщення є обєктом комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності. Судове рішення щодо визнання права власності за відповідачем було скасоване рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.11.2011 року.

Відповідач позов не визнав та звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення першого поверху № 530, 531, загальною площею 15,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Успенська 77. Мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2005 року Приморська районна адміністрація ОМР прийняла розпорядження № 2861 «Про відчуження нежилих приміщень першого поверху, розташованих за адресою: вул. Успенська, 77 на користь ОСОБА_3П.» відповідно до якого, було затверджено вартість приміщення та здійснення відчуження вказаного майна на користь ОСОБА_3 у разі повної сплати вартості обєкта. Відповідно до п.12.3 рішення ОМР № 42-V від 27.06.2006 року вирішено видати голові Приморської районної адміністрації ОМР довіреність на укладання та підписання від імені ОМР договору купівлі-продажу спірного приміщення. До цього часу ОМР договір не уклала.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2016 року у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові приміщенням першого поверху № 530, 531, загальною площею 15,2 кв.м., що розташовані в будинку №77 по вул. Успенській в м. Одесі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, заступник директора, начальник юридичного управління Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити у повному обсязі, а в частині зустрічного позову ОСОБА_3 провадження закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та зустрічного позову, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин,що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в основному позові Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_3 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом приведення приміщення в попередній стан, виселення та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання права власності , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3сплатив повну вартість за спірні приміщення, а позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом, в свою чергу, договір купівлі-продажу не уклав. Набуте згідно ч.1 ст. 334, ст. 345 ЦК України та ст. 22 ЗУ «Про приватизацію державного майна», підлягає підтвердженню відповідним договором. Тобто момент набуття права власності, встановлений законом та повязаний з певними обставинами, не з укладенням договору (ч.ю1 ст. 334 ЦК України). Тим часом договір є документальним підтвердженням відповідного факту власності.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може.

З матеріалів справи вбачається, що

Спірне приміщення належить територіальній громаді міста Одеси на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року 3 311 «Про розмежування державного майна України» між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю), якою був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). На виконання зазначеної Постанови, рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-XXI «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування був включений житловий і нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів. На основі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради було розроблено технічний паспорт на вказаний об`єкт нерухомості. Таким чином територіальною громадою міста Одеси було набуто право власності на весь нежитловий фонд у порядку передбаченому законодавством України, зокрема і на спірний об`єкт нерухомості.

Департамент комунальної власності є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю, яке на підставі рішення Одеської міської ради № 56-V від 27.06.2006 року було визначено єдиним органом, що здійснює управління комунальною власністю.

В 2004 році позивач звернувся до Приморської РА ОМР з питанням про викуп спірних нежитлових приміщень 1-го поверху № 530, 531 загальною площею 15,2 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул.Успенська, 77.

07.10.2005 року Приморська районна адміністрація ОМР прийняла розпорядження № 2861 «Про відчуження нежилих приміщень першого поверху, розташованих за адресою: вул. Успенська, 77 на користь ОСОБА_3 П.» відповідно до умов якого, було затверджено вартість приміщення у розмірі 8259,60 грн., прийнято рішення про здійснення відчуження вказаного майна на користь ОСОБА_3 та зобовязано ОСОБА_3 не пізніше 10 днів до дати укладання договору купівля-продажу, внести повну вартість обєкта.

За рахунок позивача проведена належна експертна оцінка приміщення. ОСОБА_4 здійснена попередня оплата вартості викупу приміщень в сумі 8259,6 грн. та додатково сплачено 3740,4 грн. на рахунок КП «Міськзелентрест».

Відповідно п. 12.3 рішення ОМР № 42-V від 27.06.2006 року вирішено видати голові Приморської районної адміністрації ОМР довіреність на укладання та підписання від імені ОМР договору купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, укладання та підписання від імені ОМР акту приймання-передачі обєктів нерухомого майна, згідно з розпорядженням районних адміністрацій про продаж, з покупцями, якими здійснена оплата за обєкти нерухомого майна, а саме: пункт 23. Успенська, 77 ОСОБА_3 1 поверх 15,2 кв.м.».

В подальшому районна адміністрація відмовилася від укладання договору купівлі-продажу, посилаючись на рішення ОМР від 23.12.2005 року №5056-IV «Об упорядочении работы исполнительных органов Одесского городского совета по отчуждению и приватизации коммунальной собственности территориальной громады г. Одессы», яким скасовано рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2160-ІІІ «О механизме отчуждения объектов коммунальной собственности районными администрациями исполнительного комитета Одесского городского совета» зазначаючи про необхідність провести додаткову оцінку майна.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.11.2011 року апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2010 року скасовано. В позові ОСОБА_5 до Приморської районної адміністрації, Одеської міської ради, за участю третьої особи Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень дійсним, визнання права власності - відмовлено. Рішення набрало чинності.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2013 року, залишену без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.01.2014 року апеляційні скарги Одеської міської ради і департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2012 року скасовано. Позов ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради і Одеської міської ради, за участю третьої особи - департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання бездіяльності Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо укладення договору купівлі-продажу підсобних приміщень №№ 530, 531, розташованих за адресою м. Одеса, вул. Успенська, 77 протиправними; зобовязання Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти такий договір з актом приймання-передачі; зобовязання Одеської міської ради видати довіреність голові Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на укладення договорів купівлі-продажу нерухомості залишено без розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2015 року, залишену без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2016 року, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2015 року скасовано. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання незаконними дій Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо відмови від укладення договору купівлі-продажу підсобних приміщень №№ 530, 531, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 77, з ОСОБА_3; зобов'язання Одеської міської ради через уповноважений нею орган Департамент комунальної власності Одеської міської ради укласти договір купівлі-продажу підсобних приміщень № № 530, 531, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська 77 з ОСОБА_3.

Таким чином, встановиши, що договір купівлі-продажу спірного майна між сторонами укладений не був, суд першої інстанції тем не менше прийшов до висновку, що право власності ОСОБА_4 все ж таки було набуто в порядку ч.1 ст. 334, ст. 345 ЦК України та ст. 22 ЗУ «Про приватизацію державного майна» і момент набуття права власності є встановлений законом та повязаний з певними обставинами, не з укладенням договору. Договір же є документальним підтвердженням відповідного факту власності.

Відповідно до ст. 345 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств», право володіння, користування і розпорядження обєктом приватизації переходить до покупця з моменту сплати повної вартості придбаного обєкта приватизації.

Відповідно до ч.1 ст. 23 цього ж Закону право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна. Договір купівлі-продажу державного майна підлягає нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законом, державній реєстрації. У разі придбання об'єкта приватизації на аукціоні, за конкурсом договір купівлі-продажу між покупцем і продавцем укладається не пізніш як у п'ятиденний термін з дня затвердження органом приватизації результатів аукціону, конкурсу.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств» договір купівлі-продажу є підставою для внесення коштів у банківську установу на обумовлений договором рахунок як оплату за придбаний об'єкт приватизації.

Таким чином, у районного суду не було підстав вважати, що ОСОБА_5 набув право власності на майно територіальної громади міста Одеси, оскільки договір відчуження цього майна не укладався. Сам по собі факт оплати коштів в даному випадку не замінює укладення договору і не свідчить про його укладення, оскільки факт передачі грошей не може передувати укладенню договору.

Що стосується інших підстав набуття права власності зокрема за рішенням суду, то як вже зазначалося рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.11.2011 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2010 року скасовано. В позові ОСОБА_5 до Приморської районної адміністрації, Одеської міської ради, за участю третьої особи Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень дійсним, визнання права власності відмовлено. Рішення вступило в законну силу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню.

Як вже зазначалося, власником нерухомого нежилого майна є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради. Управління комунальною власністю здійснює Департамент комунальної власності, який наділений таким правом власником, тобто Одеською міською радою.

Як підтверджено в засіданні судової колегії представником позивача за основним позовом. - працівниками Департаменту під час обстеження об`єкту виявлено, що ОСОБА_5 спірне нежитлове приміщення по вул.. Успенській 77 переобладнав та фактично використовує у якості частини своєї квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, судова колегія доходить висновку, що заявлені Департаментом комунальної власності вимоги до ОСОБА_5 про зобовязання усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в користуванні нежитловим приміщенням першого поверху № 530, 531, загальною площею 15,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Успенська 77, зобовязати ОСОБА_3 привести приміщення у первісний стан, виселити з нежитлового приміщення підлягають задоволенню.

Таким чином, рішення суду першої інстанції належить скасувати у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким основний позов - задовольнити, у зустрічному позові відмовити.

З доводами апеляційної скарги про закриття провадження в частині зустрічного позову, судова колегія не погоджується, оскільки закриття провадження можливо, якщо такий самий позов, з тих самих підстав про той самий предмет і між тими самими сторонами був розглянутий з ухваленням рішення.

В даному випадку, не співпадають сторони справи зокрема Приморська районна адміністрація, яка брала участь в тій справі і не брала в даній справі. Також в даній справі не брала участь Одеська міська рада. Департамент комунальної власності хоча і створений Одеською міською радою, проте є окремою юридичною особою з правом самостійного звернення до суду.

У відповідності до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справу на новий розгляд , змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд апеляційну скаргу задовольнив частково та ухвалив нове рішення, понесені судові витрати підлягають перерозподілу пропорційно частині задоволених вимог. Тобто стягненню підлягають судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подання позову до суду першої інстанції (114,70) та за подання апеляційної скарги в розмірі, що був визначений апеляцйним судом в ухвалі про усунення недоліків - 4163,61грн., а всього в загальній сумі 4278 грн. 31 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника директора, начальника юридичного управління Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в користуванні нежитловим приміщенням першого поверху № 530, 531, загальною площею 15,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Успенська 77 шляхом приведення зазначеного приміщення в первісний стан.

Виселити ОСОБА_3 з нежитлового приміщення першого поверху № 530, 531, загальною площею 15,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Успенська 77.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання права власності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Одеської міської ради судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги в загальній сумі 4278 грн. 31 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

ОСОБА_6