Справа№592/4675/16-ц
Провадження №2/592/1614/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 12.02.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. На час укладання шлюбу вона мала будинок площею 29,8 кв.м. з надвірними спорудами по вул. Островського, 30, у м.Суми. За час спільного проживання у 2010 році за рахунок спільних коштів будинок був добудований в наслідок чого площа будинку збільшена і становить 87,2 кв.м., житлова 51,6 кв.м., добудовано тамбур, прибудову, мансарду. Гараж обкладено цеглою. Тому позивач вважає, що має право на будинок як на спільне майно подружжя і тому дружина без його згоди не мала права продавати будинок. Окрім того вважає, що нотаріус не мала право посвідчувати договір за наданими документами оскільки вони є суперечливими. Тому позивач з підстав передбачених ч. 1 і 2 ст. 203, ч. 1 і 2 ст. 215 ЦПК України просив визнати недійсним договір купівлі-продажу.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсягу.

Відповідач ОСОБА_2 і її представник позов визнали. Визнали, що за рахунок спільних коштів у 2010 році будинок був добудований. Будинок був проданий під тиском з боку ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник позов не визнали. Так зазначили, що купівля будинку відбувалася за домовленістю і згодою з ОСОБА_2. Вважали, що будинок на момент купівлі належав лише ОСОБА_2. Заявлені доводи позивача вважали безпідставними, а тому просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав та зазначив, що перешкод для укладання договору немає. З документів вбачалося, що будинок був особистою власністю ОСОБА_2. Розбіжність у по батькові у договорі даруванні та в нумерації огорожі були не суттєвими і не перешкоджали у визначенні майна, що продавалося. Помилка у по-батькові була лише в одному місті, що не перешкоджало визначити власника будинку. Дані про огорожу були узяті з технічного паспорту. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, які зявилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.12.2002 року на підставі договору дарування житлового будинку ОСОБА_2 набула прав власності на житловий будинок по вул.Островського, 30 у м.Суми на приватизованій земельній ділянці площею 601 кв.м..

В договорі дарування вказано, що «на земельній ділянці знаходиться: один житловий будинок «А-І»- дерев.обкл.цеглою, жилою площею 29,8 кв.м., з надвірними господарчими та побутовими будівлями: кухня Б- цегляна сіни б цегляні, сарай В дощатий, гараж Г- цегляний, вбиральня Д- цегляна, погріб п/г шлакобет сарай Е ракуш, огорожа №1-5 дощата.»

В договорі також міститься помилка в одному місці, замість «Рудиченко Світлана Іванівна» вказано «Рудиченко Світлана Івнівна».

10.01.2003 року складений технічний паспорт на будинок на імя ОСОБА_2, в технічному паспорті в графі документи, які підвереджують право особистої власності, зазначений вказаний договір дарування, але дата вказана з помилкою 25.12.2003 року замість 25.12.2002 року. За даними експлікації огорожа визначена №1-3.

З 12.02.2010 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

27.05.2014 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу житлового будинку продала ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними, господарськими та побутовими будівлями під номером 30 в м.Суми по вул. Островського(на час розгляду вул. ОСОБА_8). В договорі вказано, що будинок має наступні характеристики: житловий будинок «А-І»- дерево обклад. цеглою, загальна площа якого складає 45,7 кв.м., житлова площа - 29,8 кв.м., та такі надвірними господарчими та побутовими будівлями: кухня «Б», цегляні, сарай «В», гараж Г, вбиральня «Д», погріб п/г, сіни б, сарай Е, огорожа №1-3.»

ОСОБА_2 замовила технічний паспорт на будинок №30 по вул. Пантелеймона Куліша у м.Суми. Так станом на 03.05.2016 року за зазначеною адресою розташовані «Житловий будинок «А-1» з прибудовами та тамбуром а, а1, а2, мансарда м/с, гараж «Г», альтанка «Ж», огорожа №1-3. Загальна площа будинку становить 87,2 кв.м., а житлова 51,6 кв.м..

Свідок ОСОБА_9, кум позивача, пояснив, що знає позивача з 2009 року. Позивач ОСОБА_1Х і відповідач ОСОБА_2 проживали разом і будували будинок по вул. Островського, 30 у м.Суми. Сам працює в банку, через який позивачу приходили перекази, за рахунок яких він будував будинок. Зокрема вони перебудували гараж, збудували бесідку, цегляну огорожу. Викладена плитка у дворі, будинок збільшений з одноповерхового до двоповерхового. Було здійснено добудову до будинку.

Свідок ОСОБА_10, сусід позивача з будинку 32 по вул.Островського, пояснила, що знає ОСОБА_2 з 2007 року, а позивача з 2008 року. Вони разом будували будинок. Зокрема перебудували гараж, збудували бесідку, цегляну огорожу. Викладена плитка у дворі, будинок збільшений з одноповерхового до двоповерхового, здійснено добудову до будинку.

Свідок ОСОБА_11, товариш позивача, пояснив, що знає позивача приблизно з 2010 року. В іншій частині щодо побудови дав покази аналогічні за змістом зі свідками ОСОБА_10 і ОСОБА_9.

Встановлені факти підтверджуються договором дарування, свідоцтвом про шлюб, договором купівлі продажу, технічними поста партами копії яких додані до матеріалів справи.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України суд захищає порушені права у спосіб визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 59-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до положень ч. 1 і 2 ст. 203, ч. 1 і 2 ст. 215 ЦПК України правочин може бути визнаний недійсним, якщозміст правочину суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Також може бути визнаний недійним, якщо особа, яка вчинила правочин, не має необхідного обсягу цивільної дієздатності.

З огляду на встановлені факти та наведені положення законів для встановлення права позивача на спірний будинок необхідно судове рішення про визнання будинку спільним майном подружжя ухвалене за відповідним позовом. Однак такого рішення немає. Дослідженні докази в межах підстав заявленого позову не дають підстав встановити, що будинок істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя позивача або затрат самого позивача.

Таким чином всупереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин у обґрунтування позову, щодо прав на спірне майно.

Доводи позивача про наявність помилок у договорі дарування, у технічному паспорті, розбіжності у нумерації огорожі не спростовують правомірності правочину. З документів можливо зробити висновок, що будинок належав саме ОСОБА_2 Наявні помилки не впливають на предмет правочину. Інші доводи позивача не спростовують вище наведені висновки суду.

Ураховуючи викладене немає підстав для задоволення позову, а тому слід відмовити у задоволенні за необґрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 08.08.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко