Єдиний унікальний номер 243/9270/16-ц
Провадження номер 2/243/4523/2016
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

"27" грудня 2016 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Чемодуровій Н.О.

при секретарі - Жмарьові П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов'янська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції, -

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО», ТОВ «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 березня 2015 між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 718496, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для автомобіля, за рахунок об'єднання періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1 і додатку № 2, які є невід'ємною частиною договору. Терміни, що використовуються в договорі та системі АвтоТак, визначаються в договорі.

01 березня 2016 року між ним та ТОВ «AT Сервіс» було укладено договір доручення №718496, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 7 074,00 грн. за рахунок довірителя. Метою укладення договору з послуг адміністрування №718 496 від 01 березня 2016 року було отримання автомобіля марки ZAZ LANOS, вартістю 196 500,00 грн. Перед укладенням оскаржуваного договору позивач ознайомлювався із його змістом, проте мало що зрозумів з ньому. Проте, ані в самому договорі, ані в додатках до нього не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору. Вважає, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, позивач не погодився б на його укладення.

Умови договору № 718496 від 01 березня 2016 року є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.

Вважає укладений договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує права позивача як споживача послуг та як громадянина України, договір не відповідає внутрішній волі позивача на момент укладення та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсним з наступних підстав.

З договору вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію, а умова договору про його дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору, оскільки суперечить частині першій ст. 251 та частині першій ст. 252 ЦК України.

Умовами спірного договору № 718 496 від 01 березня 2016 року встановлюється обов'язок позивача (споживача) виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. При цьому, порушується п. З ч. З ст. 18 Закону про захист прав споживачів, відповідно до якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Крім того, у спірному договорі взагалі не зазначена відповідальність відповідача у випадку порушення або не виконання умов договору, що на його думку є порушенням ч.ч.1,2,3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

По спірному договору № 718 496 від 01 березня 2016 року було сплачено оплату періодичних платежів із щомісячною винагородою в сумі 13 477,25грн., а по договору доручення №718 496 від 01 березня 2016 року грн. що підтверджується квитанціями. Отже, загальна сума сплачених позивачем коштів становить 20 551,25 грн.

Вважає, що відповідач використав підміну понять, сутність якого полягає в тому, що замість одного поняття і під виглядом даного поняття вживають інше поняття. Відповідач застосовував підміну понять «Ціна автомобіля» на «Поточна ціна автомобіля», використовує нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману тим самим порушуючи норми ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, вважає, що умови договору №718 496 є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві.

На підставі вищевикладеного, просить суд, визнати недійсним з моменту укладення Договору № 718 496 від 01 березня 2016 року укладеним між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто». Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на свою користь грошові кошти в розмірі 13 477,25грн. Визнати недійсним з моменту укладення договір № 718 496 від 01 березня 2016 року укладеним між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс». Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7 074, 00грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надано до суду заяву з проханням розглянути справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.53)

Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» Нагорний А.Є., який діє на підставі довіреності від 04 січня 2016 року, у судовому засіданні не був присутнім, просив розглянути справу без участі представника ТОВ «АВТО ПРОСТО». Надано до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 в якому зазначено, 19 січня 2012 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. 15 січня 2013 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах №198421 від 15 січня 2013 року, тобто Державою в особі спеціально уповноваженого органу надано офіційний дозвіл на здійснення такого виду діяльності та надання таких послуг.

01 березня 2016 року сторонами у справі було укладено договір №718496 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару групі, який укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійними умовами Національною комісією, що здійснює держане регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого договору. З наведеного вбачається, що законність та відповідність законодавству України укладеного між сторонами у справі договору неможливо ставити під сумнів, оскільки діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» перевіряється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та нею надано ліцензію на провадження такої діяльності та виключає можливість визнання договору недійсним з підстав його невідповідності ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зауважив, що на його думку, позивач не навів жодного доказу, що його вводили в омануз питання природи правочину або прав чи обов'язків за договором. Позивачем не зазначено які положення, що зазначені в договорі, не відповідають дійсності. Про природу правочину, перелік прав та обов'язків позивача, а також перелік прав та обов'язків ТОВ «АВТО ПРОСТО» позивачу було відомо. Договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. В момент підписання договору позивач отримав примірник договору, які містять опис послуг, що надаються відповідачем. Опис послуг проведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактувань умов Угоди. Безпідставність посилань позивача про оман з боку відповідача підтверджується з тим, що до підписання договору позивачем було подано до ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяву про намір укласти договір.

Незрозумілим є посилання позивача на те, що умови договору є не справедливими та нібито існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Зобов'язання відповідача визначені в ст.2 договору та складаються з 12 пунктів, натомість зобов'язання позивача визначені в ст.4 договору та складаються з 10 пунктів. Таким чином, посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обов'язків позивача та відповідача не відповідає дійсності.

У позовній заяві також містяться посилання на те, що позивачу нібито не було надано роз'яснень щодо всіх положень угод, настання права отримання товару, порядку надання кредиту та інших обставин, що випливають з умов договору. Дані посилання свідчать виключно про те, що позивач намагається спотворити фактичні обставини справи та спростовуються, окрім наведеного вище, ст.6 договору «Механізм надання права на отримання автомобіля», де детально розписано механізми та порядок надання права на отримання автомобіля, які позивачу були ще й роз'яснені.

За змісту позовної заяви вбачається, що позивач, в обґрунтування позовних вимог, з посиланням на ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначає, що договір повинен бути визнаний недійсним оскільки, серед іншого, не містить технічно-якісних характеристик автомобіля, а також не вказано підприємство з яким укладено договір про постачання автомобіля, виробник та/або імпортер та/або дистриб'ютор. Згідно з «Визначенням термінів» (ст.1 договору), Автомобіль або Товар - це транспортний засіб, що придбавається через Систему АвтоТак згідно з укладеним договором про адміністрування. Марка та базова комплектність моделі Автомобіля вказуються в Додатку №1 до Договору про адміністрування.

Таким чином, договір містить характеристики автомобіля - ZAZ LANOS базової комплектності. Стосовно відсутності найменування постачальника автомобіля зазначили, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладений договір на постачання автомобілів ZAZ LANOS з офіційним дистриб'ютором таких автомобілів на території України. Не зазначення найменування продавця не тягне за собою жодних негативних наслідків для позивача. Позивач був ознайомлений з характеристиками автомобіля ZAZ LANOS самостійно та виявив бажання отримувати послуги у Відповідача саме з метою придбання автомобіля вказаного в Додатку №1 Автомобіля.

Окремо зауважив, що в позовній заяві позивач посилається на відсутність в договорі строку його дії, а також строку отримання Автомобіля. Згідно ст.5 Розділу 1 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов'язань, передбачених Договором. З наведеного вбачається, що в Договорі прямо встановлений строк його дії, а отже посилання Позивача на невизначеність строків дії договору є безпідставним. Відповідно до п.п.5.1, 5.2 ст.5 Розділу ІІ Договору, прямо передбачений мінімальний та максимальний строки одержання права на отримання Автомобіля, що спростовує посилання позивача на невизначеність строків отримання Автомобіля, що в повному обсязі відповідає Ліцензійним умовам провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та вимогам Законодавства України.

У зв'язку з викладеним, просить суд, відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог (а.с.26-31).

Представник відповідача ТОВ «АТ СЕРВІС» Римар А.В., який діє на підставі довіреності від 25 березня 2016 року, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надано суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, в якому зазначено, що звертаючись до суду з позовом про визнання правочину недійсним та застосування реституції позивач у тексті позову взагалі не зазначає, яким чином договір доручення укладений між ним та ТОВ «АТ СЕРВІС» порушує його права. Більш того, у тексті позову взагалі не міститься посилань на порушення прав позивача компанією ТОВ «АТ СЕРВІС».

01 березня 2016 року між ТОВ «АТ СЕРВІС» та позивачем було укладено Договір доручення №718496 та кошти у сумі 7074,00 грн. було сплачено на його виконання. Позивач з ТОВ «АТ СЕРВІС» уклав договір Доручення, відповідно до якого перерахував на рахунок свого Повіреного суму, що відповідає розміру Винагороди ТОВ «АВТО ПРОСТО» за Договором про адміністрування. В свою чергу Повірений зобов'язався перерахувати винагороду на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» після формування групи, повідомлення Позивачу дати її створення та номеру групи в системі АвтоТак. Відповідно, ані ТОВ «АТ СЕРВІС», ані ТОВ «АВТО ПРОСТО» не отримує коштів без достатніх правових підстав. Кошти перераховуються та отримаються на підставі відповідних договорів.

30 березня 2016 року позивача було включено до групи 1241 та надано порядковий номер у групі 32, про що ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило ТОВ «АТ СЕРВІС», а у ТОВ «АТ СЕРВІС» виник обов'язок щодо перерахування коштів на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» на виконання Договору доручення укладеного з позивачем.

30 березня 2016 року ТОВ «АТ СЕРВІС» отримало повідомлення про формування групи та перерахувало кошти в сумі 7074,00 грн. на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконавши таким чином Договір доручення №718496 у повному обсязі та у передбачений Договором строк.

Просить суд, розглянути справу за відсутності представника ТОВ «АТ Сервіс» та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог (а.с.43-44).

Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення позивача та його представника, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтями 901, 903 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

01 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір №718496 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі.

Відповідно до Розділу «Визначення термінів» вищевказаного Договору, система АвтоТак - це торгівельна марка, що зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення фінансової послуги, що надається АВТО ПРОСТО з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (Автомобілів) у групах.

Відповідно до ч.2 ст.1 Договору, АВТО ПРОСТО - є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів Учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. АВТО ПРОСТО забезпечує придбання Автомобіля за рахунок об'єднання грошових коштів учасників на умовах Договору та у відповідності до Внутрішніх правил за умови виконання Учасником всіх зобов'язань, передбачених Договором про адміністрування .

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах").

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Таке ж визначення наведено й у Договорі.

Згідно ст.1 Договору № 718496 від 01 березня 2016 року, предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через системи АвтоТак.

Система придбання у групах або система АвтоТак , полягає у наданні фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів, створенні груп покупців (учасників групи), метою яких є придбання автомобілів за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників групи у порядку та на умовах, передбачених договором про адміністрування.

Група це наперед визначена Товариством кількість учасників, періодичні платежі яких об'єднуються для придбання автомобіля кожному учаснику, який належним чином виконує зобов'язання за договором. Кількість учасників зазначається у додатку №1 до договору про адміністрування, та у даному випадку становить 120 учасників.

Відповідно до ч.2 ст.1 Розділу ІІ Договору учасник уповноважує АВТО ПРОСТО на організацію та адміністрування системи АвтоТак. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок фонду групи. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобов'язання щодо сплати Винагороди Адміністратора, буде надано право на отримання Автомобіля на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому Учасник повністю виконав зобов'язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов'язань за договором.

Згідно умов Договору автомобіль або товар визначено, як транспортний засіб, що придбавається через систему АвтоТак згідно з укладеним договором про адміністрування. Марка та базова комплектність моделі автомобіля вказуються додатку №1 до договору про адміністрування.

У відповідності до Додатку №1 до Договору сторони погодили придбання через систему АвтоТак автомобіля марки ZAZ LANOS.

Поточна ціна автомобіля є критерієм - основою для розрахунку розміру періодичних платежів, Винагороди Товариства та інших платежів, передбачених Договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО Постачальником (Роділ ІІ ст.2.1 Договору)

Відповідно до п.2.2 статті 2 Договору у разі зміни поточної ціни автомобіля АВТО ПРОСТО має право змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками групи. Про зміну поточної ціни товару АВТО ПРОСТО письмово повідомляє учасників групи протягом 7 робочих днів з дати отримання від постачальника документа, що підтверджує її зміну.

У п.2.3 статті 2 Договору визначено, що учасник зобов'язаний повністю сплатити періодичні платежі та щомісячну винагороду згідно з Графіком внесків. Учасник зобов'язаний сплачувати періодичний платіж разом із щомісячною винагородою протягом перших 15 календарних днів місяця. АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає рахунки на сплату періодичного платежу разом із щомісячною винагородою за адресою, вказаною учасником у договорі. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов'язку вчасно сплачувати періодичний платіж разом із щомісячною винагородою на банківський рахунок АВТО ПРОСТО.

Статтею 3 Договору передбачено, що Учасник має право за власним бажанням сплачувати авансові внески в будь-який момент протягом Графіка внесків. Авансовий внесок складається з Періодичного платежу та Щомісячної винагороди. Статтею 6 Договору передбачено, що надання право на отримання Автомобіля здійснюється за механізмами: Накопичення внесків та Пропозиції Авансових внесків. При цьому зі змісту ст.8.2 вбачається, що право на отримання автомобіля означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч.5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови: про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вивчивши договір №718496 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) з додатками №1,2, який укладений між позивачем та ТОВ «АВТО СЕРВІС», суд встановив, що у ст.2 Розділі І Договору встановлено зобов'язання ТОВ «АВТО ПРОСТО», які складаються з 15 пунктів. Зобов'язання позивача визначені у ст.4 Розділу І Договору та складаються з 10 пунктів.

Виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає несправедливості в правах та обов'язках сторін, оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов'язків, позивач же в свою чергу не конкретизував, в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обов'язки сторін, яку шкоду нерівність прав та обов'язків наносить позивачу, крім того така нерівність повинна бути істотною, тобто позивачем не доведено наявності хоча б однієї із трьох зазначених вище ознак несправедливості умов оспорюваного договору.

З приводу вказівки повивача на те, що вказаний Договір був укладений під впливом омани та із застосуванням нечесної підприємницької практики, суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена постанові від 23 травня 2012 року у справі № 6-35цс12, за положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Відповідно до абз.2 ч.1ст.230 ЦК України, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (п.1 ч.1 ст.638 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та позивачем договір складається з основного тексту договору, додатку №1, додатку №2 та довідки про ознайомлення Учасника групи із Внутрішніми правилами.

Відповідно до ст.19.2 Договору, підписання Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Учасник підтверджує, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим Договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за Договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення фінансової послуги (ст.13.3 Договору).

Також слід зазначити, що Договір містить детальний опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО» та сам Договір та Додатки до нього посвідчені особистим підписом позивача..

Додатковою гарантією повного усвідомлення позивачем своїх прав та обов'язків за договором виступає ст. 12.1.5 Розділу II Договору, відповідно до якого, якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування.

Тобто, підписавши вищевказаний договір позивач ОСОБА_1 мав 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системи АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення він повинен був повідомити ТОВ "Авто Просто" шляхом подання заяви до центрального офісу.

Неподання заяви позивачем про розірвання договору згідно ст.12.1.5 Розділу II договору та його підпис на договорі та додатках до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважав дані умови договору справедливими по відношенню до себе.

Крім того, позивачем було підписано довідку про ознайомлення з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у группах ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Таким чином, умови надання позивачеві послуг на підставі договору та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в договорі та додатках до неї, а тому, суд вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги ТОВ «Авто Просто» та порядок їх надання.

Виходячи із вищевикладеного, позивачем не надано жодного доказу, що його ввели в оману щодо природи правочину або його істотних умов. Договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО». В момент підписання договору позивач отримав його примірник, який містить опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО». У даному випадку, до правовідносин між сторонами не може бути застосовано положення ст.230 ЦК України та з боку ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснено усі дії для забезпечення повного та всебічного ознайомлення з умовами договору до його підписання.

Посилання позивача на те, що ані в самому Договорі, ані в Додатках до нього не вказані підприємство, з яким Відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору, - не відповідають дійсності, адже оскаржуваний договір за своєю природою є договором про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля, а не договором купівлі-продажу, та відповідно предметом цього договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через системи АвтоТак.

Що стосується договору доручення, укладеного між позивачем та ТОВ "АТ Сервіс", то судом встановлено, що 01 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ СЕРВІС» був укладений Договір доручення №718 496, за яким позивач доручав ТОВ «АТ Сервіс» перерахувати на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» 7074,00 грн.

30 березня 2016 року позивача було включено до групи №001241 та надано порядковий номер у групі - 32, про що ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило позивача (а.с.21).

Таким чином, ТОВ «АТ СЕРВІС» виконало належним чином умови договору доручення №718 496 у повному обсязі та в передбаченому законом строк.

Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що позивачем не надано жодних доказів, що договір доручення укладено під впливом обману.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо відмови у задоволені позовних вимог, оскільки, вважає їх не доведеними позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2016 року

Суддя Н.О. Чемодурова