Справа № 369/1930/13-ц
Провадження № 6/369/99/16
УХВАЛА

Іменем України

10.08.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Дідур М.О., Прикмета І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву публічного акціонерного товариства «Енергобанк», заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року представник публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі ПАТ «Енергобанк») звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі відділ примусового виконання рішень) знаходиться зведене виконавче провадження № 42352396 по стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» грошових коштів в сумі 2 720 155,10 грн. (виконавчий лист від 05.12.2013 року № 369/1930/13-ц).

16.12.2015 року ОСОБА_1, яка також є майновим поручителем ОСОБА_4 звернулась до відділу примусового виконання рішень з заявою про зупинення виконавчого провадження ВП № 42352396, до якої було додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4. Згідно даного документа боржник по виконавчому провадженню помер 23.07.2015 року.

Проаналізувавши постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин», представник заявника зазначив, що правовідносини щодо стягнення коштів за договором про відкриття кредитної лінії № 20750 від 26.10.2007 року допускають правонаступництво.

Враховуючи, що боржник помер 23.07.2015 року, то строк подання заяви про відмову від спадщини спадкоємців сплив 23.01.2016 року.

Враховуючи, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 42352396 відсутні докази подання ОСОБА_1 заяви про відмову від спадщини, остання є спадкоємцем ОСОБА_4, представник заявника просив суд замінити сторону виконавчого провадження ВП № 42352396, а саме боржника (ОСОБА_4), його правонаступником (ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Меліораторів, буд. 26).

10 червня 2016 року представник заявника уточнив заявлені вимоги та, враховуючи наявність у ОСОБА_4 дітей, в остаточному варіанті просив суд замінити сторону виконавчого провадження ВП № 42352396, а саме боржника (ОСОБА_4) його правонаступниками ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Меліораторів, буд. 26; ОСОБА_3 (дата народження 24.04.2006 року); ОСОБА_2 (дата народження 09.08.2000 року) законним представником яких є їх мати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Меліораторів, буд. 26).

В судовому засіданні представник заявника просив суд задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження у повному обсязі.

ОСОБА_1 та її представник заперечували проти задоволення заяви у повному обсязі.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши викладені в заяві обставини та матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі відділ примусового виконання рішень) знаходиться зведене виконавче провадження № 42352396 по стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» грошових коштів в сумі 2 720 155,10 грн. (виконавчий лист від 05.12.2013 року № 369/1930/13-ц).

23 липня 2015 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ОК № 343348.

Підстави для заміни сторони виконавчого провадження встановлені у статті 8 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (з відповідними змінами і доповненнями), згідно якої сторонами у виконавчому провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом закону заміна сторони полягає у вступі на її місце правонаступника (спадкоємця). Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін з переходом прав та обов'язків право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа (ст. 19 Закону) до його закінчення шляхом винесення державним виконавцем відповідної постанови, затвердженої начальником відділу (ст. 49 Закону), що є обов'язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця і таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року передбачено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як вбачається із копії довідки Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18.11.2015 року за № 02-16/1296 ОСОБА_4 на день смерті проживав та був зареєстрований на території Гореницької сільської ради в с. Стоянка по вул. Меліораторів, 27, Києво-Святошинського району Київської області разом з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Як вбачається із копії спадкової справи № 969/2015 року після померлого 23 липня 2015 року ОСОБА_4 в цілому, та зокрема із копії листа державного нотаріуса ОСОБА_7, адресованому Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк», спадкоємці ОСОБА_4, який помер 23 липня 2015 року із заявами про прийняття спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори не зверталися.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені вимоги закону, суд приходить до висновку, що заява ПАТ «Енергобанк» є безпідставною, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 та/або ОСОБА_3 та/або ОСОБА_8, в установленому законом порядку прийняли спадщину після ОСОБА_4, а отже останні не можуть відповідати перед кредитором за зобовязаннями спадкодавця.

Вищезазначене підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного представником заявника суду не надано.

Суд не приймає до уваги твердження представника заявника, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_8 прийняли спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів того, що спадкоємець проживав однією сімєю з заінтересованими по справі фізичними особами, приймаючи до уваги різну адресу реєстрації померлого з дружиною, відсутність будь-яких інших письмових доказів, які б підтверджували вищезазначене твердження заявника (як то, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування, договори оренди житла) , відсутність доказів того, що діти спадкодавця не підпадають під виключення, встановлені ч.ч. 2-4 ст. 1273 ЦПК України.

Враховуючи те, що на момент подачі заяви про заміну сторони виконавчого провадження суду не надано доказів на підтвердження прийняття спадкоємцями спадщини після ОСОБА_4, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 1, 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, та керуючись ст.ст. 11, 14, 60, 378 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Енергобанк», заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Дубас Т.В.