АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 669/168/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1579/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Переверзєвої Н.І..

суддів: Кізюн О.Ю., Пєнти І.В.

секретар Дубова М.В.

з участю: ОСОБА_1, представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП на рішення Теофіпольського районного суду від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП, третя особа на стороні відповідача філія приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП Ямпільський елеватор про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду і після уточнення позовних вимог просив поновити його на посаді старшого майстра технологічної служби філії ПрАТ „Зернопродукт МХП „ Ямпільський елеватор з 02 вересня 2015 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 вересня 2015 року до дня поновлення на посаді.

Рішенням Теофіпольського районного суду від 30 червня 2016 року позов задоволено

Постановлено поновити ОСОБА_1 на посаді старшого майстра філії приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП „Ямпільський елеватор.

Стягнуто із приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП на користь ОСОБА_1 47773,47 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з проведенням при виплаті передбачених законодавством обовязкових відрахувань.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП на користь держави 1102,4 грн. судового збору.

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2 Провадження № 22ц/792/1579/16

Доповідач Переверзєва Н.І. Категорія 54,55

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в сумі 5283,81 грн. допущено до негайного виконання.

В своїй апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство „Зернопродукт МХП означене рішення через порушення норм матеріального та процесуального права вважає незаконним, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі

зобовязаний був визнати позовну заяву неподаною та повернути її позивачеві через недотримання останнім вимог норм процесу при усуненні її недоліків. Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно задовольнив клопотання адвоката позивача і долучив до справи докази, які без наявності поважних причин не були подані до або під час попереднього судового засідання, отже їх слід вважати недопустимими. Також представник товариства вважає невірним висновок суду про пропуск ОСОБА_1 строку для звернення до суду за захистом порушеного права здійснено за поважних обставин.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір це є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України№9 від 06.11.1992 року ( з послідуючими змінами і доповненнями) при розгляді справ про звільнення на підставі п.2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обовязків чи їх виконання протипоказано за станом здоровя або небезпечно для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і його неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше, як за один рік.

Статтею 233 цього Кодексу (ч.1) визначено, що працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно приписів ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Судом встановлено, що наказом директора філії приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП Ямпільський елеватор № 83-к/тр від 02.09.2015 року ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України звільнено у звязку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації з посади старшого майстра технологічної служби, на яку він був призначений наказом № 96 від 23 вересня 2013 року. Як пояснив представник відповідача, підставою для цього стало те, що відповідно до посадової інструкції посаду старшого майстра у даному товаристві може займати особа з вищою агрономічною або інженерною освітою та стажем роботи не менше 3 років, однак позивач цим критеріям не відповідав. Однак, ні ним, ні представником третьої особи в ході вирішення спору не надано доказів про наявність конкретних обставин чи фактів, які б свідчили про недостатню кваліфікацію позивача, як і не зазначено в чому саме виявлена його невідповідність займаній посаді, яку він обіймав до цього протягом двох років і що саме у звязку з цим він не може в подальшому належно виконувати покладені на нього трудові обовязки. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про те, що при звільненні з ініціативи адміністрації ОСОБА_1 не було запропоновано іншу роботу на даному підприємстві, яку б він міг виконувати із врахуванням наявності у нього на той час вищої освіти із присвоєнням кваліфікації магістр за спеціальністю „Металорізальні верстати та системи. Згода профспілки на звільнення не вимагалась, оскільки ОСОБА_1 пояснив, що він не є членом такої.

Давши належну оцінку цим обставинам, іншим наявним у справі доказам, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи без законної підстави і підлягає поновленню на попередній посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також вірно визначив його розмір.

При цьому, суд підставно поновив позивачеві строк звернення до суду за захистом порушеного права на працю і відніс до поважних причин його пропуску предявлення ОСОБА_1 позову до відповідача ( філії приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП „Ямпільський елеватор), який не є юридичною особою

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини, які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції. Вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Зернопродукт МХП відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І. Переверзєва