АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4895/16 Справа № 181/894/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гончаренко О. О. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Григор'єва В.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих умисним пошкодженням майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих умисним пошкодженням майна, посилаючись на те, що 5 жовтня 2015 року між ним та ОСОБА_3 відбулася сварка, в результаті якої останній завдав йому тілесних ушкоджень та через неприязні відносини розбив йому залізною трубою його автомобіль, чим завдав йому збитків на суму 44212 грн. 25 коп. Факт їх спричинення підтверджується витягом з кримінального провадження №0000362. Неприязні стосунки між ними склалися вже давно. 21 липня 2015 року відповідач вже намагався йому нашкодити, навмисно переїхавши своїм транспортним засобом посіви соняшника, що підтверджується висновком Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, проте ОСОБА_3 тоді повністю відшкодував шкоду і він забрав свою заяву з міліції. Але з приводу пошкодження автомобіля відповідач не бажає добровільно відшкодовувати йому збитки.

У зв'язку з чим, посилаючись на вимоги ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України, просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 матеріальні збитки за пошкодження автомобіля у розмірі 44212 грн. 25 коп.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення цим вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з передчасності висновку позивача про скоєння у відношенні нього кримінального правопорушення, а оскільки вироку стосовно відповідача немає, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3, знаходячись біля кафе-бару «Зоря» по вул. Леніна, 42, с. Слов'янка, Межівського району, Дніпропетровської області, в присутності ОСОБА_4, безпричинно спричинив йому тілесні ушкодження, після чого пошкодив автомобіль Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу та відповідно до заяви ОСОБА_2 ці відомості 25 жовтня 2015 року були внесені до ЄРДР та заведено кримінальне провадження за №0000362, правова кваліфікація: ч.1 ст.296 КК України (а.с. 28).

Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності №6615 наданого ФОП ОСОБА_5 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 04 листопада 2015 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Kia Rio 1/6 MPi Luxe 5 MT(DX), державний номер НОМЕР_1, в результаті пошкодження автомобіля, складає 44212 грн. 25 коп. та з цього звіту вбачається, що під час огляду автомобіля встановлено, що пошкодження зосереджені на капоті, дверях передніх, задньому лівому дверях та на понелі приладів, а саме: капот дефоримовано у передній частині по середині, дзеркала зовнішні передні ліве та праве вибиті, двері передні деформовано у районі дзеркала зовнішнього, скло дверей передніх лівих зруйновано, двері задні ліві деформовані, пошкоджена понелі приладів внаслідок динамічної дії, пошкодження текстури облицювання дверей передніх лівих, фара ліва пошкоджено скло, фара права зруйновано світлоотбивач з лівої сторони, а також деформовані дівері передні праві у районі дзерказа зовнішнього (а.с. 4-30).

Відповідно до ч.1 ст. 15 та п. 8 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

А згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, звертаючись до суду із даними позовними вимогами позивач, пославшись на вимоги ст.ст. 22, 1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача вартість заподіяної шкоди в результаті пошкодження його автомобіля, проте суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, на ці вимоги уваги не звернув та вийшов за межі позовних вимог, застосувавши при цьому вимоги положення ст. 1177 ЦК України тоді як сторони на ці вимоги взагалі не посилалалися та не заявляли.

Крім того, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

А відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Як вбачається з матеріалів справи характер пошкоджень автомобіля, які були предметом експертного дослідження повністю узгоджується з поясненнями, як позивача ОСОБА_2 так і допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_4 з яких вбачається, що саме відповідач заподіяв механічні пошкодження автомобілю позивача металевим предметом, а також між позивачем та відповідачем є неприязні стосунки, відповідач же в свою чергу в суді першої інстанції зазначив про те, що він цього не робив, але вказані покази він не спростував, та відповідно доказів протилежного не надав, а відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вказані вище пошкодження автомобіля виникли з вини відповідача та між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок, що саме у зв'язку з неприязними стосунками між позивачем та відповідачем, останнім і були заподіяні ці ушкодження.

Що стосується розміру відшкодування, колегія суддів погоджується з вимогами позивача, оскільки цей розмір визначений висновком спеціаліста, в якому і розраховані вказані пошкодження з вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а відповідач своїх заперечень чи доказів іншого розміру відшкодування суду не надав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, а рішення суду за таких обставин підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1093 грн. 58 коп., який він поніс при подачі позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого Межівському районі, с. Слов'янка ) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_3) - 44212 грн. 25 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та судовий збір в розмірі 1093 грн. 58 коп.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: