Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2342/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.12.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гайсюка О.В.

суддів: Голованя А.М.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності в порядку спадкування і

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності в порядку спадкування.

Позивачі зазначили, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_10 з 12.02.1993 року по день його смерті 27.01.2014 року.

Під час шлюбу, 28.10.2009 року ними було придбано автомобіль марка Mitsubishi Lancer зареєстрований за ОСОБА_10

23.12.2013р. ОСОБА_10 потрапив до лікарні №4 м. Кіровограда з діагнозом гострий холоцистит, механічна жовтуха, йому було проведено декілька оперативних втручань. З 7 січня 2014р. огляд хворого проводився майже почасово і стан хворого визначався як тяжкий, проте 17.01.2014р. о 12 год.05 хв. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, ОСОБА_11 було посвідчено довіреність, якою ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_9 продати за ціну і на умовах на свій розсуд зазначений автомобіль Mitsubishi.

21.01.2014 року за довідкою-рахунком ВІА № 212 697 цей автомобіль був зареєстрований на нового власника ОСОБА_3.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 є його діти та дружина, які вчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що в момент підписання довіреності, ОСОБА_10 не мав ясного розуму і повного усвідомлення своїх дій, а також на те, що продаж автомобіля відбувся без письмової згоди дружини на відчуження автомобіля, позивачі просили визнати довіреність від 17.01.2014 року недійсною, визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля за довідкою-рахунком від 21.01.2014 року, скасувати свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля на імя ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_4 право власності на цей автомобіль в порядку спадкування, витребувати від ОСОБА_3 автомобіль Mitsubishi.

Ухвалою Кіровоградського районного суду від 07.09.2015р. ОСОБА_9 залучено до участі у справі у якості третьої особи.

Рішенням Кіровоградського районного суду від 06.10.2016 року позов задоволено (т.2 а.с.32-36).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом вірно встановлено, що 27.01.2014 року помер ОСОБА_10, з яким ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1993 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.2009 року № 437/10 ОСОБА_10 придбав автомобіль Mitsubishi Lancer та зареєстрував його на своє імя. (т.1-й а.с.135-136).

23 грудня 2013 року ОСОБА_10 потрапив до лікарні №4 м. Кіровограда з діагнозом «гострий холецистит, механічна жовтуха». Під час знаходження у лікарні йому було проведено декілька оперативних втручань 06.01.2014р., 12.01.2014р., 13.01.2014р., 15.01.2014р. та 17.01.2014р. (т.1 а.с.10).

Відповідно до довіреності посвідченої 17.01.2014 року о 12 год. 05. хв. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_11 ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_9 продати належний йому автомобіль Mitsubishi (т.1 а.с.21).

Згідно довідки-рахунку від 21.01.2014р. ОСОБА_9 перереєструвала автомобіль на нового власника ОСОБА_3 (т.1-й а.с.12, 210).

Згідно довідки ЖЕК-10 ОСОБА_9 постійно проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 з 2002 року до смерті ОСОБА_10 27.01.2014р. в АДРЕСА_1 та вела спільне господарство (т.1-й а.с.115).

Згідно довідки індивідуального підприємця ОСОБА_10 та ОСОБА_9 проживали разом у гуртожитках м. Саліхарда Російської Федерації з 20.12.2009 р. по 05.11.2013 р. (т.1-й а.с.116).

Відповідно до спадкової справи заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подали дружина ОСОБА_4, діти ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також ОСОБА_9 (т.1-й а.с.81-97).

Задовольняючи вимоги позивачів, суд першої інстанції помилково виходив з того, що ОСОБА_10, надаючи 17.01.2014р. довіреність ОСОБА_9 на право продажу автомобіля, не міг у повній мірі усвідомлювати свої дії при проведенні нотаріальних дій, а саме свідомо дати довіреність на продаж власного автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст.145 ЦПК для встановлення психічного стану особи обовязкове призначення експертизи. Отже єдиним допустимим доказом щодо психічного стану ОСОБА_10 в момент видачі ним довіреності може бути лише висновок судової психіатричної експертизи (ч.2ст.59 ЦПК).

Але згідно висновку судово-психіатричного експерта №231 комісія експертів дійшла висновку про неможливість встановлення психічного стану ОСОБА_10 17.01.2014 року (т.2-й, а.с.3-5).

Задовольняючи вимоги позивачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, суд виходив з того, що письмової згоди ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_10П.) на продаж автомобіля, придбаного за час шлюбу не було. Але суд не врахував того, що відповідно до ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Позивачі не довели того, що ОСОБА_10, ОСОБА_9 та покупець ОСОБА_3 діяли недобросовісно під час купівлі-продажу автомобіля, зокрема не доведено, що ОСОБА_3 є недобросовісним набувачем (ч.1 ст.388 ЦК).

У справі відсутні докази і того, що автомобіль вибув з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з іхньої волі іншим шляхом. За таких обставин витребувати майно (автомобіль) у добросовісного набувача за відплатним договором закон не дозволяє (ч.1 ст.388 ЦК України).

Наведене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення судом ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: