справа № 216/8660/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року. Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Рашник С.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

розглянувши в відкритомусудовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_9, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2015 р. ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_9, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що вона являється матірю малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в 7 класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Криворізької міської ради Дніпропетровської області (далі КЗШ № 23).

10.11.2015 р. після третього уроку алгебри в класовій кімнаті на третьому поверсі почався конфлікт між учнями 7 класу, а саме: її сином та ОСОБА_10, при цьому ОСОБА_10 в присутності декількох учнів наніс ОСОБА_8 тілесні пошкодження обличчя, ОСОБА_8 хотів звернутися за медичною допомогою до фельдшера школи, але останнього на місці не було, після чого повернувся до класної кімнати. На обличчі ОСОБА_8 добре вбачалися тілесні ушкодження, однак педагоги не побачили цього та не стали зясовувати, що стало причиною їх виникнення. В той же день, після закінчення навчання в КЗШ № 23, приблизно о 14.30 год. біля шкільного двору ОСОБА_10 продовжив побиття ОСОБА_8 у присутності інших учнів, в результаті чого ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу по внутрішній поверхні слизової оболонки верхньої губи праворуч, 1 ділянка набряку мяких тканин на нижній повіці лівого ока, 5 синців на верхній повіці лівого ока, в проекції лівої скроневої кістки, в середній третині лівої щоки, на верхній губі праворуч, що відноситься до легких тілесних ушкоджень. В період з 12.11.2015 р. по 20.11.2015 р. ОСОБА_8 знаходився на амбулаторному лікуванні, школу не відвідував, а також протягом місяця був звільнений від занять фізичної культури. Вищевказаними діями ОСОБА_8 завдано моральну шкоду, яка проявлялася в відчутті болю, приниження, оскільки тілесні пошкодження спричинені на очах інших учнів, тривалий час на обличчі вбачалися синці, необхідність змінювати звичний спосіб життя протягом 8 днів не відвідував школу, виконання поради лікаря. Розмір моральної шкоди визначає виходячи з мінімальної заробітної плати станом на початок 2015 р. (1218 грн.), кількість пунктів школи (4 А,Б,В,Г), коефіцієнт 2, враховуючи, що шкода спричинена малолітній дитині, та становить 9744 грн., яку просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Вина КЗШ № 23 полягає в тім, що її працівники не забезпечили безпеку учнів під час проведення занять, не звернули увагу на наявність на обличчі ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, не зясували причину їх виникнення, не перешкодили продовженню побиття після закінчення уроків, а вина батьків полягає в неналежному вихованні сина.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що 10.11.2015 р. її син ОСОБА_8 сидів за партою в навчальному класі, на парті була розлита вода, чи коректор, до нього підійшов ОСОБА_10, почав його тягати за жилетку, і штовхати, після уроків між ними знову відбулася бійка. Коли син повернуся додому вона побачила на його обличчі тілесні пошкодження, після чого разом з ним пішла до школи, там зустрілася з класним керівником, батьками ОСОБА_10, ті вибачилися перед нею, класний керівник сказала, що про інцидент учнів їй нічого відомо не було. Спершу в неї не було ні до кого ніяких вимог, написала в школі заяву на три дні про відсутність її сина на уроках, в звязку з сімейними обставинами, в той же день звернулася до лікаря, а на наступний день зняли побої.

Малолітній ОСОБА_8 пояснив, що 10.11.2015 р. після третього уроку учні пішли в столову, а він залишився в класі, помив коректор, залишив його на столі і теж пішов в столову, а коли він повернувся, то коректор був розлитий, ОСОБА_10 звинуватив в цьому його, підійшов до нього взяв його за кофту та почав штовхати в область грудної клітки, він теж почав «відбиватися», після чого Поляков, їх однокласник почав тримати ОСОБА_10, він підходячи до нього отримав від останнього удар ногою в область грудей, а він в свою чергу вдарив ОСОБА_10 рукою в плече, роздався шкільний дзвінок, і разом з Поляковим пішов до медсестри, однак її в той день не було і він в туалеті під око положив холод. Коли він повернувся в клас, ОСОБА_10 сказав, що після уроків «розберемося». В той день по розкладу в них було сім уроків, але шостий урок відмінили, тому розклад зсунувся. Після закінчення останнього уроку вони з ОСОБА_10 за територією школи, через дорогу, почали бійку, першим вдарив його ОСОБА_10 лівою ногою в груди, рукою в ліву частину обличчя, а він ОСОБА_10 наносив удари в плече та живіт, один раз падали. Після бійки вони попрощалися, потиснувши один одному руки і розійшлися. В той же день він разом з мамою приходив до школи, зустрічалися з класним керівником та батьками ОСОБА_10, одні в одних попросили вибачення та розійшлися. Після бійки він відчував головний біль, мама сказала не ходити до школи, лікувався він мазями і таблетками. Учителям він не повідомив про бійку через те, що боявся що його «обзиватимуть». Конфліктна ситуація в школі в нього вже була з ОСОБА_11.

Представник позивача ОСОБА_2 просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_9 суду пояснив, що позов не визнає, ОСОБА_8 часто словесно ображає його сина ОСОБА_10, між ними виникла бійка, друзі ОСОБА_8 тримали його сина, а ОСОБА_8 його бив, в його сина була гематома на скулі, і вибитий палець. Просить суд відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що в її сина ОСОБА_10 та ОСОБА_8 був конфлікт, останній постійно словесно ображав дітей в тому ж числі і сина, в присутності усього класу принизив його, вдарив в пах. На батьківських зборах часто піднімали питання про порушення дисципліни ОСОБА_8, однак мама його збори не відвідувала. Після бійки яка сталася між дітьми 10.11.2015 р. вони вибачилися перед ОСОБА_8 та його матірю, на наступний день вона телефонувала їй, та сказала, що у них все нормально. В її сина був вибитий палень та гематома на скулі обличчя. Просить суд відмовити в позові.

Представник відповідачів ОСОБА_12, ОСОБА_3 ОСОБА_5 просить суд відмовити в позові позивачу, вказує, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_8, працівниками міліції було проведено бесіду та встановлено, що батьки ОСОБА_13 не в повному обсязі виконують обовязки по вихованню дитини.

Представник відповідача КЗШ № 23 ОСОБА_7 суду пояснив, що їх школою та управлінням освіти було проведено перевірку за результатами якої було встановлено, що 10.11.2016 р. між дітьми 7 класу відбувся конфлікт на перерві, на урок вчителька запізнилася, виконувала обовязки директора, який в той час знаходився відпустці. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_8 забруднив шкільне приладдя, а після закінчення уроків за територією школи ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 домовилися вияснити стосунки, про що вчителям відомо не було, та приблизно о 14.30 год. між вказаними дітьми за територією школи сталася бійка, тілесні ушкодження отримали обоє, після чого класний керівник викликав батьків обох дітей, провели співбесіду, помирилися, а ОСОБА_8 два дні не ходив до школи. Хлопці були поставлені на облік у школі, також всіх дітей та батьків попередили в письмовій формі про поведінку в конфліктних ситуаціях. Медична сестра в той день деякий час була відсутня на роботі, їздила отримати аналізи учнів. ОСОБА_10 характеризується позитивно, в ОСОБА_8 посередньо, мати ОСОБА_8 батьківські збори не відвідує. Просить суд відмовити в позові, оскільки будь-яких порушень зі сторони КЗШ № 23 немає.

Представник відповідача, директор КЗШ № 23 ОСОБА_6 суду пояснив, що під час відпустки йому зателефонувала його заступник, повідомила, що на перерві сталася бійка між учнями 7 класу ОСОБА_10 та ОСОБА_8, останній розлив коректор на шкільне приладдя, вчителька в той час запізнилася на урок, так як виконувала додатково ще й його обовязки. Діти домовилися, що після закінчення уроків вияснять стосунки «один на один», після чого близько о 14.30 год. на території АТС, за межами школи відбулася бійка між ОСОБА_10 та ОСОБА_8, при цьому були присутні інші учні, які їх розборонили, ті обмінялися рукостисканням та по дружньому розійшлися. Про даний конфлікт класний керівник дізналася після того як їй зателефонувала мати ОСОБА_8, після чого батьки дітей зустрілися в школі, претензій не було, а на наступний день ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомила, що вона з сином знаходиться на медичному обстеженні, написала заяву про відсутність сина на заняттях в звязку з сімейними обставинами, після чого було призначено комісію, складено наказ про результати розслідування нещасного випадку, за результатами якого підстав для віднесення вказаної бійки до нещасних випадків, що сталися під час навчально-виховного процесу не було. На ОСОБА_14 постійно надходять скарги від батьків, психолог вказує, що він схильний до обману.

Свідок ОСОБА_15, суду пояснила, що вона працює вчителем в КЗШ № 23, класним керівником 7 класу. 10.11.2015 р. в учнів 7 класу було шість уроків, а замість сьомого проводилася педагогічна нарада серед класних керівників, в ході якої їй зателефонувала мати ОСОБА_8 і повідомила, що її сина побив ОСОБА_10, після чого вона зателефонувала батькам останнього, вони домовилися зустрітися в школі. Через деякий час до школи прийшли ОСОБА_1 з сином ОСОБА_8, ОСОБА_10 з батьками, також підійшли деякі однокласники, вони почали зясовувати ситуацію, яка відбулася між дітьми. Було вияснено, що після закінчення третього уроку основна маса дітей пішла в столову, в класі залишився ОСОБА_8, ОСОБА_16, ще деякі діти, зі слів яких ОСОБА_8 налив воду в коректор, ходив по класі грав нею, після чого розлив її на деякі речі в класі, коли в клас повернулися всі діти почали зясовувати хто це зробив, ОСОБА_16 повідомив, що ОСОБА_8, почався конфлікт з останнім, а на початку четвертого уроку відбулася бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_10, при цьому вони домовилися, що після уроків влаштують бійку. Після зясування обставин бійки, батьки вибачилися один перед одним, ОСОБА_1 сказала, що звернеться в лікарню з сином, після чого зателефонує. Про вищевказану ситуацію вона доповіла завучу по виховній роботі та директору. Коли вона зателефонувала ОСОБА_1, та повідомила, що звернулася з заявою в органи поліції, після цього декілька днів ОСОБА_8 до школи не ходив, ОСОБА_1 написала заяву в школу, що той не відвідує заняття в звязку з сімейними обставинами. ОСОБА_10 дисциплінований учень, подібних ситуацій з ним не було, тоді як на ОСОБА_1 систематично скаржаться батьки, був випадок коли той потоптав одяг дітей в роздягальній кімнаті. Однокласники, характеризуючи дану ситуацію винним в бійці вважали ОСОБА_8, ОСОБА_10 в класі користується авторитетом, крім того після бійки в останнього був травмований палець.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 10.11.2015 р. в телефонному режимі її донька ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_8 побили в школі, коли вона приїхала до них, внук їй розповів, що щось розлив в класі, спершу відбулася бійка в класній кімнаті, потім після уроків, на обличчі вона побачила в нього гематоми, розбиту губу, внук пояснив, що побився з ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що осінню 2015 р. після третього уроку алгебри вона разом з іншими учнями пішла в столову, бачили як ОСОБА_8 набирав в коректор воду, а коли вона повернулася зі столової, то побачила, як ОСОБА_8 штовхається з ОСОБА_10, коли почався урок, ті перейшли в задню частину класу, почалася бійка, на урок вчитель в той день запізнилася. У ОСОБА_8 було почервоніння на обличчі, він вийшов з класу, після чого вони домовилися, що продовжать бійку після уроків на території АТС, що й було зроблено, бійка продовжилася, після того як вони впали на землю їх однокласники розборонили. Після бійки ОСОБА_8 декілька днів не ходив до школи.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що осінню 2015 р. на початок четвертого уроку запізнилася вчителька, в той час між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 почалася бійка через розлитий ОСОБА_8 коректор на парти, вона намагалася їх розборонити, після чого ОСОБА_8 з Поляковим пішли до медсестри. Також їй відомо, що після уроків останні продовжили бійку, в результаті якої у ОСОБА_10 під оком була гематома, той декілька днів не відвідував школу.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що осінню 2015 р. ОСОБА_8 налив воду в коректор і розбризкав на речі ОСОБА_10, в них відбувся конфлікт, Поляков тримав ОСОБА_10, а бив останнього ОСОБА_8, після уроків продовжили бійку на території АТС, в ОСОБА_8 була гематома під оком, декілька днів він не ходив до школи. Також їй відомо, що хлопці після бійки помирилися.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що осінню 2015 р. після третього чи четвертого уроку він сидів в класі за планшетом, вчитель запізнилася на урок, він почув крики, побачив як ОСОБА_8 бє ОСОБА_10, а Поляков тримає ОСОБА_10, однокласники їх розборонили. Він дізнався, що конфлікт відбувся через те, що ОСОБА_8 розлив коректор на парту, після уроків хлопці домовилися продовжити бійку за межами школи, туди пішло близько пятнадцяти однокласників, коли він підійшов, то бачив як ОСОБА_10 схватив ОСОБА_8 і вони впали на землю, будь-яких гематом на обличчі в хлопців він не бачив. Після бійки ОСОБА_8 декілька днів не ходив до школи.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що осінню 2015 р. після третього уроку, вчитель запізнилася на наступний урок приблизно на 10-15 хвилин, і у ОСОБА_10 з ОСОБА_8 відбулася бійка через те, що останній розлив коректор на одяг, ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 ногою в живіт, останній відбивався, у ОСОБА_8 було почервоніння в області обличчя, після чого хлопці домовилися після уроків продовжити бійку на території АТС, там ОСОБА_8 бійку почав перший, ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_8 по обличчю, вони впали на землю, після його їх розборонили.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона працює медсестрою в КЗШ № 23, 05.11.2015 р. діти проходили медичне обстеження, а 10.11.2016 р. вона поїхала за результатами аналізів в районну санітарно-епідемічну станцію, звідки повернулася близько 12.30 год. ОСОБА_8 до неї не звертався за медичною допомогою, якщо в її відсутність до неї будь-хто приходить, то секретар директора про це її повідомляє в телефонному режимі.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що в листопаді 2015 р. вона виконувала обовязки директора школи, який знаходився в відпустці, на урок до учнів вона запізнилася на 5-10 хвилин, в звязку з тим, що вирішувала організаційні питання, коли прийшла в клас, дізналася про конфлікт учнів з ОСОБА_8 через розлитий коректор на речі дітей, про бійку нічого відомо не було, будь-яких тілесний ушкоджень в учнів вона не бачила, ніхто з них ні на кого не скаржився.

Свідок ОСОБА_24, вчитель англійської мови, пояснила, що взимку 2015 р. на зборах вчителів вона дізналася, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 сталася бійка. Від матері ОСОБА_8 поступила скарга в її адресу, що вона не коректно зробила йому зауваження, однак зауваження було зроблено в тому ж числі і іншим дітям, які влаштували безлад в навчальному класі, розкидали шкільне приладдя.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обовязкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Згідно ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоровя чи іншого закладу, що зобовязаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобовязані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобовязані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобовязані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється матірю ОСОБА_8, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьками ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвами про народження а.с.11, 120, актом № 33 від 19.11.20015 р. про нещасний випадок невиробничого характеру встановлено, що після третього уроку 10.11.2015 р. між учнями 7 класу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник конфлікт, стосунки хлопці домовилися вияснити після уроків. Після шостого уроку о 14.30 год. на території АТС відбулася бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_10, в ході якої ОСОБА_10 наніс удар ОСОБА_8 в обличчя а.с.12, згідно висновку спеціаліста № 2387 від 11.11.2015 р., встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, термін їх виникнення може відповідати терміну вказаному обстежуваним, тобто 10.11.2015 р. а.с.13-15.

Виходячи з вищезазначеного, наявним є причинно-наслідковий звязок між винними та протиправними діями ОСОБА_10, заподіянням ним шкоди ОСОБА_8

В силу ст.50 ч.ч.1,2 СК України на батьків покладається обовязок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток.

Виходячи з вказаної норми перш за все дитина має виховуватись в дусі поваги до прав і свобод інших людей і цей обовязок покладається саме на батьків.

Право людини на особисту недоторканість, на охорону здоровя, повагу честі гідності є основоположними і мають закладатися батьками при здійснення свого обовязку щодо належного виховання. При цьому ці права належать кожній людині і мають поважитися і додержуватися кожною людиною, з урахуванням того, що інша особа має такі ж самі права. Навіть право на самооборону не є необмеженим. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням (ч.2 ст. 19 ЦК України).

Термін «духовний», використаний в ст. 150 СК України, в широкому значенні повязаний з внутрішнім станом людини. У цьому контексті «духовне» відображає не тільки ті переживання, які традиційно вважаються релігійними, а те, що торкається сприйняття та пізнання, всю людську активність та всі функції, у яких загальний підсумок володіння цінностями, більш високими, ніж загальноприйняті такі, як: етичні, естетичні, героїчні, гуманістичні та інші. Моральний розвиток це рівень засвоєння уявлень про моральні норми, сформованості моральних почуттів і моральної поведінки. У процесі морального розвитку протягом дитинства під впливом дорослих формується спрямованість особистості. Механізмом перетворення моральних норм на субєктивну моральність є моральні почуття стійкі переживання у свідомості людини, її субєктивне ставлення до себе, явищ суспільного буття, до інших людей. Становлення уявлень особистості про світ, стосунки людей, про себе починається у дошкільному дитинстві одночасно з розвитком почуттів і моральних якостей (гуманізму, колективізму та інше), яке дитина зможе застосовувати у школі.

А отже відповідальність за поведінку дитини покладається як на батьків так на шкільний заклад, оскільки основні засади виховання дитини закладаються як одними так і іншими, і відповідно, дії дитини є результатом їх виховання. Вина відповідачів виявляється у неналежному здійсненні нагляду за ОСОБА_10, не достатнім рівнем виховної роботи.

Так, вина КЗШ № 23 полягає в тім, що конфліктна ситуація, яка виникла між дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_10, та згодом переросла в бійку в шкільному класі, в період уроку, який розпочався невчасно через затримку вчителя, під час звернення ОСОБА_8 за медичною допомогою медичного працівника не виявилося на робочому місці, першу медичну допомогу дитина отримати при потребі не могла. Продовження бійки на території АТС також відбулося на уроці, який не проводився через відсутність вчителя. Разом з тим, батьки ОСОБА_10 також мають здійснювати належний нагляд та виховання сина в силу вимог ст.150 СК України.

В порядку ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до розяснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема судом враховується, те, що ОСОБА_8 беручи участь у бійці також наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10, які як на думку суду до самозахисту не відносяться.

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер та ступінь душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_8, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті, порушення звичного ритму життя, а саме: ОСОБА_8 було завдано легкі тілесні ушкодження, які свідчать про наявність як фізичних, так і душевних страждань, останні зокрема полягають у зміні звичного способу життя не відвідування школу протягом декількох днів, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає необхідним стягнути на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди в іншій частині позову відмовити.

Разом з тим, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27.07.2004 р. по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково».

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу.

Згідно з ст. 84 ч.1 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст.88 ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвально рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

Суд, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно вимог Закону України «Про судовий збір».

В звязку з вищевикладеним, та керуючись ст.ст. 23, 1167,1178,1190 ЦК України, ст.ст.10, 27, 31, 60, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_9, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди частково задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_9, ОСОБА_3 на користь неповнолітнього ОСОБА_8, в інтересах якого діє мати ОСОБА_1 1000 грн.моральної шкоди, та 350 грн. витрат на правову допомогу, а всього 1350 грн.

Стягнути в солідарному порядку з Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_9, ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487,20 грн. на користь держави, в іншій частині позову відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: