Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3193/16-ц
Провадження № 6/553/5/2017
У Х В А Л А

Іменем України

27.12.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Босяк К.О.,

за участі:

заявниці - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3,

представника третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні учасника третейського розгляду - Всеукраїнської громадської організації «Український правовий союз» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заінтересованої особи ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3, про відвід головуючої судді у розгляді заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду при Всеукраїнській громадській організації « Український правовий союз» від 15 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором безвідсоткової позики від 01.04.2015 року в розмірі 20 000 грн., та 500,00 грн. третейського збору,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування рішення третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 15 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором безвідсоткової позики від 01.04.2015 року в розмірі 20 000 грн. та 500,00 грн. третейського збору.

Ухвалою суду від 14.09.2016 року витребувано з Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» матеріали третейського справи третейського розгляду № 60/66 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Згідно ухвали суду від 03.10.2016 року витребувано з Ленінського районного суду м. Полтави (суддя Чистик І.О.) матеріали справи третейського розгляду № 60/66 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Згідно ухвали суду від 27 жовтня 20146 року витребувано докази по справі. ОСОБА_5 надав письмову заяву про відвід головуючої судді Крючко Н.І., посилаючись на те, що даний суд не може, на думку заявника, здійснювати розгляд даної справи, оскільки на думку останнього наявні обставини, які викликають сумніви у обєктивності та неупередженості судового розгляду справи.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 надав на адресу суду письмову заяву про відвід судді, посилаючись на те, що на його думку суддя Крючко Н.І. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки існують обставини, які викликають сумнів в обєктивності неупередженості судді.

В обґрунтування даної заяви вказував, що в ході судового засідання, яке відбулось 27.10.2016 року, суддею Крючко Н.І. з власної ініціативи, оскільки як зазначено заявником будь-яких клопотань від учасників судового розгляду не надходило, були витребувані докази, які на її думку, мають слугувати підтвердженням наявності обставин для скасування рішення третейського суду.

Вказані дії головуючої судді, заявник вважає такими, що суперечать основоположним принципам здійснення цивільного судочинства та порушують норми Конституції України.

В обґрунтування даної заяви заявником вказувалось, що у відповідності до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимога бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На засадах змагальності ґрунтуються положення ч.1 ст. 137 ЦПК України, яка зазначена в ухвалі суду про витребування доказів. Так, згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, визначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Цією ж статтею передбачено, що відповідне клопотання має бути подано до початку розгляду справи по суті. В свою чергу, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

При цьому, в обґрунтування даного клопотання заявником вказувалось, що витребування судом тих чи інших доказів має передувати, виражена у формі клопотання, воля учасників судового розгляду. Ініціатива по збиранню доказів не може виходити від суду, оскільки закон не наділив суд відповідними повноваженнями. В обґрунтування даних тверджень заявником вказувалось положення п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 року, в якому зазначено, що при вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Поряд з цим, він може запропонувати позивачеві чи відповідачеві подати додаткові докази, а в разі, коли сторони не в змозі їх зібрати, а без них правильно вирішити справу неможливо - за клопотанням сторін сам витребувати такі докази.

В письмовій заяві заявником вказувалось про те, що витребувані судом докази на думку останнього не стосуються обставин наявності чи відсутності яких необхідно встановити під час розгляду справ про оскарження рішення третейського суду. Тому, на думку заявника дії ОСОБА_6 призведуть до необєктивного вирішення справи, а лише до затягування процесу.

Тому, вказані дії головуючої судді вважає такими, що свідчать про її особисту зацікавленість, оскільки фактично на його думку судом взято на себе функцію представництва сторони, що на думку останнього виключає участь судді у розгляді даної справи.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на її безпідставність.

Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні учасника третейського розгляду - Всеукраїнської громадської організації «Український правовий союз» - ОСОБА_4, в судовому засіданні при вирішенні даного питання покладалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися в дане судове засідання, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява представника заінтересованої особи ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3, про відвід головуючої по справі не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Частиною 1 статті 20 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу судді, а саме суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1)під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2)він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3)він є членом сімї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4)якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді;

5)було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 23 ЦПК України визначено, що в разі наявності обставин зазначених у ст. 20 ЦПК України суддя зобовязаний заявити самовідвід.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2016 року у відповідності до ст. 11-1 ЦПК України цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 15 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором безвідсоткової позики від 01.04.2015 року в розмірі 20 000 грн., та 500,00 грн. третейського збору шляхом автоматизованого розподілу було розподілено головуючій судді Крючко Н.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями ( а.с.14).

Частиною 2 статті 11-1 ЦПК України визначено, що позовні заяви, скарги, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обовязковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу, що здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів.

Розподіл вказаної справи згідно даних компютерної прогарами «Д3», яка функціонує в Ленінському районному суді м. Полтави, було визначено шляхом автоматичного розподілу справ в провадження судді Крючко Н.І..

14 вересня 2016 року у відповідності до вимог ЦПК України вирішено судом питання про прийняття до провадження даної скарги.

Так, 27 жовтня 2016 року судом було вирішено питання про витребування документів, які складались при прийнятті на роботу ОСОБА_1, між нею, як працівником та роботодавцем Полтавською філією «Компанії Крок», з тих підстав, що в ході судового розгляду справи було встановлено , що заявниця перебувала в трудових відносинах з Полтавським філіалом «Компанії Крок».

Поряд з цим, заявниця в судовому засіданні вказувала, що вона не може отримати будь-які докази, оскільки будь-які вимоги останньої ігноруються даним товариством в силі наявності спору і конфлікту.

Відповідно до ч.4 ст. 389-4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею ст.. 389-5 ЦПК України.

Таким чином, дії головуючої з урахуванням обставин встановлених в ході судового розгляду повністю узгоджуються з вимогами процесуального закону, що регулює даний вид цивільного провадження.

При цьому, в ході зясування даного питання стороною заінтересованої особи ОСОБА_2 в особі представника за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 в категоричній формі заперечувалось витребування даних документів, посилаючись, що дані документи не стосуються предмету спору.

Судом саме з урахуванням принципу розумності, обґрунтованості та збалансованості інтересів сторін вирішено питання про витребування доказів, яке ніяким чином не порушує права та інтереси заінтересованої особи ОСОБА_2 та навпаки, сприяє повному та обєктивному розгляду справи.

Більше того, дані дії суду, які виразились у винесенні ухвали про витребування доказів є такими, що прямо реалізують положення ст. 10 ЦПК України, відповідно до яких на суд покладено обовязок щодо повного та обєктивного розгляду справи.

При цьому, дані дії заявника щодо оскарження процесуальних дій головуючої судді є юридично невмотивованими та безпідставними, та розцінюються судом, як здійснення тиску у такий спосіб, як ненадання у штучний спосіб документів, які є суттєвими для обєктивного та всебічного розгляду справи по суті.

Сама по собі незгода сторони з процесуальними діями та рішенням головуючого, вчинених та прийнятих в процесуальних межах, не може по своїй природі бути підставою для відводу, оскільки їх оскарження передбачене положеннями ЦПК України.

Частиною 3 статті 23 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Законодавцем визначено, що нічим не підтверджена вимога відводу не може бути задоволена. Особа, яка порушує клопотання про відвід, повинна надавати докази неможливості участі судді.

Більше того, законодавець у даній нормі статті закріплює, що відвід повинен бути вмотивованим.

Крім того, законодавець визначає, що дійсно положенням ст. 27 ЦПК України надано право особам, які беруть участь у справі, заявити відвід, але в свою чергу, інститутом відводу потрібно досить обережно користуватися та застосовувати його в разі наявності підстав і ні в якому разі не звертатися до нього без обґрунтування та зазначення мотивів. В свою чергу, законодавець у коментарі до статті 27 ЦПК України наводить приклад того, що якщо відвід головуючому судді з цивільної справи заявляється особою, яка бере участь у розгляді справи з якихось особистих причин, оскільки особа «образилась» на суддю начебто за те, що той робив зауваження щодо його поведінки в цивільному процесі. Вказані речі є недопустимими і особам, які є учасниками судового процесу при наявності в них права на відвід, не слід забувати про їх процесуальний обовязок не зловживати в тому числі і таким досить дієвим правом, як визначає законодавець.

Таким чином, в обґрунтування своїх заперечень на дії головуючої по справі судді Крючко Н.І. заявником, як в судовому засіданні, так і в письмовій заяві, вмотивованих та дійсних обставин, а також доказів, які б свідчили про упереджене ставлення головуючої судді по справі ОСОБА_6 та підтвердили порушення норм цивільного процесуального законодавства, не надано. Інших обставин, а більше того доводів, на підтвердження упередженого та необєктивного ставлення головуючої по справі заявником зазначено та надано суду також не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20,23 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника заінтересованої особи ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3, про відвід головуючої судді у розгляді заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду при Всеукраїнській громадській організації « Український правовий союз» від 15 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором безвідсоткової позики від 01.04.2015 року в розмірі 20 000 грн., та 500,00 грн. третейського збору відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6