Справа № 204/2983/16-ц
Провадження № 2/204/1466/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю прокурора Козакевич Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні їхньої малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і стягнути з них аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів їхнього заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідачі є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ведуть асоціальний спосіб життя, а саме: батько постійно відбуває покарання в місцях позбавлення волі за кримінальні правопорушення, а мати зловживає спиртними напоями. Перебуваючи у СІЗО ОСОБА_2 письмово повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. За заявою ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.02.2016 року № 32 «Про влаштування малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» дитину було влаштовано до державного закладу до досягнення нею чотирьох років. Для оформлення ОСОБА_3 до державного закладу, 25.01.2016 року його було госпіталізовано з матір'ю до КЗ «ДДМКЛ № 2» ДОР» для обстеження, однак ОСОБА_1 13.02.2016 року самовільно покинула стаціонар. У зв'язку з чим, 17.02.2016 року було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. Письмова відмова батька від сина та акт про покинуту дитину свідчать про те, що дитина батькам не потрібна.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі та розглянути справу без її участі. В попередньому судовому засіданні зазначала, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, на теперішній час він тримається під вартою з утриманням в Дніпропетровському СІЗО, раніше надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, вказав, що не має можливості виховувати дитину.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та наполягала на задоволенні позовної заяви.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши прокурора, яка не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданим 25.08.2015 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1049 від 25.08.2015 року (а.с.9).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Проте, батьки дитини свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, а саме: ухиляються від їх виконання та ведуть асоціальний спосіб життя, мати дитини зловживає спиртними напоями, байдуже ставиться до виховання дитини, що негативно впливає на емоційний та фізичний стан дитини, а батько дитини тримається під вартою з утриманням в Дніпропетровському СІЗО.

У зв'язку з такою поведінкою відповідачів, за сприянням центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, з 14 серпня 2015 року ОСОБА_1 разом з дитиною було зараховано до Комунальний заклад «Дніпропетровський міський соціальний центр матері та дитини» Дніпропетровської обласної ради» на державне утримання, де вони займали окрему кімнату, умови проживання в якій були задовільні завдяки зусиллям адміністрації, що підтверджується відповідним актом обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Разом з тим, згідно повідомлення Комунального закладу «Дніпропетровський міський соціальний центр матері та дитини» Дніпропетровської обласної ради» від 06.01.2016 року за № 3, за час перебування в закладі ОСОБА_1 щоденно отримувала інформаційні, соціально-побутові, соціально-медичні, медичні, соціально-педагогічні та психологічні послуги згідно робочого щоденника виконання індивідуального плану. Під час проживання її в Центрі стало помітно, що вона неналежним чином доглядає за немовлям, не досить емоційно прихильна до нього, не завжди дослухається до настанов та рекомендацій працівників СЦМД, схильна до вживання алкогольних напоїв, недоцільно використовує кошти, що були призначені на дитину. Також, ОСОБА_1 неодноразово здійснювалися порушення Правил внутрішнього розпорядку закладу. Крім того, вона самовільно покинула заклад та не виходить на телефонний зв'язок, незважаючи на те, що вона неодноразово була попереджена про порушення Правил внутрішнього розпорядку перебування в СЦМД (а.с.13-14).

Тому, рішення виконкому Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.02.2016 року № 32 «Про влаштування малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» дитину було влаштовано до державного закладу до досягнення нею чотирьох років (а.с.17).

Для оформлення дитини до державного закладу, 25.01.2016 року його було госпіталізовано з матір'ю до Комунального закладу «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» для обстеження, однак ОСОБА_1 13.02.2016 року самовільно покинула стаціонар, де залишила свою дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з чим, 17 лютого 2016 року було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я (а.с.11).

При цьому, згідно акту Комунального закладу «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» від 03.03.2016 року за вих. № 05/вих/1438, з моменту, коли ОСОБА_1 покинула дитину, а саме 13.02.2016 року, ніхто дитиною не цікавився (а.с.12).

Батько же дитини з 02.09.2015 року тримається під вартою з утриманням в Дніпропетровському СІЗО, згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Вказаний запобіжний захід обраний йому у зв'язку з обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ст. 121 ч. 1 КК України (а.с.20). При цьому, перебуваючи у СІЗО, ОСОБА_2 письмово повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

ОСОБА_1 вже була позбавлена батьківських прав відносно іншого малолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2012 року по цивільній справі № 419/3627/2012, яке скасоване не було та набрало законної сили - 17 липня 2012 року (а.с.19).

Вищевказані обставини також підтвердила допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є родичкою відповідача ОСОБА_2, і яка вказала на ті ж самі обставини, що вказані позивачем в його позовній заяві. А також, зазначила, батько дитини бач дитину лише декілька разів, у зв'язку з тим, що на теперішній час він перебуває під вартою та не має можливості виконувати догляд за дитиною в силу цих обставин.

Для набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування й отримання, у зв'язку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивач, в інтересах дитини, просив припинити особисті немайнові права та обов'язки відповідачів по відношенню до їхньої дитини.

Згідно висновку органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні їхньої малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є винною, вони злісно ухиляються від виховання дитини, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні їхньої малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в його позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи.

При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та висновок органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні їхньої малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, судом встановлено, що відповідачі не забезпечують свою дитину та добровільно допомогу на її утримання не надають. Тому, з них слід стягнути аліменти в судовому порядку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Проте, суду не було доведено належними доказами, що відповідачі офіційно працевлаштовані та мають постійне регулярне джерело доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного та положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно з кожного з них, починаючи стягнення з 29 квітня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 1102 грн. 40 коп. з кожного з них відповідно, з яких: судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп. (в частині стягнення аліментів) та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп. (в частині позбавлення батьківських прав), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 150, 155, 164-166, 180-184, 191 СК України, Законом України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 179, 209, 212-215, 224-227, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав у відношенні їхньої малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 29 квітня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який знаходиться в Дніпропетровській установі виконання покарань Управління державної Пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко (Чичеріна), буд. 80, аліменти на утримання його малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 29 квітня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину.

На підставі ст. 367 ЦПК України, допустити рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць.

Копію рішення направити в Бабушкінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції - для відома.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова