АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/2538/16-ц Головуючий у 1 інстанції Галась І.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року частково задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця та начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві:

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Рибчинського О.В. визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Савчука К.П.

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Рибчинського О.В. відносно не направлення ОСОБА_3 у триденний строк копії постанови про відкриття провадження від 10.02.2016 ВП №20115489;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Рибчинського О.В. щодо не накладення на майно боржника арешту у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій всупереч ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження»;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Рибчинського О.В. щодо не вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2015;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Рибчинського О.В. відносно закінчення виконавчого провадження №50115489;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Савчука К.П. відносно не направлення ОСОБА_3 у триденний строк копії постанови про відкриття провадження від 10.02.2016 ВП №20115489;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Савчука К.П. щодо не накладення на майно боржника арешту у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій всупереч ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження»;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Савчука К.П. відносно закінчення виконавчого провадження №50115371;

визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Савчука К.П. щодо не вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2015;

визнано незаконною постанову державного виконавця Савчука К.В. від 02.03.2016 про закінчення виконавчого провадження №20115371 по виконавчому листу №2-1760/15

зобов'язано ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві поновити виконавче провадження №20115489 по виконавчому листу №2-1760/15;

зобов'язано ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві поновити виконавче провадження №20115374 по виконавчому листу №2-1760/15;

зобов'язано ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві провести необхідні виконавчі дії відповілно до ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП №20115489, ВП №20115371. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.12.2015 Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-1760/15 (754/1437/15) про зобов'язання ПАТ Банк «Фінанси та кредит» видати ОСОБА_3 готівкою, одноразовою операцією через касу банку належні їй грошові кошти за договором банківського вкладу №300937/37893/7-14 у доларах США від 23.06.2014 у розмірі 13 250,90 доларів США, разом із невиплаченими їй відсотками у розмірі 606,19 доларів США, та про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_3 104 635,95 грн пені, 5 663,79 грн 3% річних та 105 713,20 грн інфляційного знецінення за період з 24.01.2015 по 07.09.2015, з виконання якого державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчуком К.П. 09.02.2016 було відкрито виконавче провадження ВП №50115374 та 10.02.2016 державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Рибчинським О.В. було відкрито провадження ВП №50115489.

Судом також установлено, що 15.02.2016 та 02.03.2016 виконавчі провадження з примусового виконання вказаних виконавчих листів було закінчено, у зв'язку з початком процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державними виконавцями не надсилалися заявнику копії постанов про відкриття виконавчого провадження у визначений законом строк та не вчинено всіх необхідних дій для забезпечення повного виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник скаржника заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас 129,131), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження»копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи стосовно вчинених державним виконавцем дій з приводу виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2015, проте, дійшов передчасного висновку про наявність у таких діях порушень.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частинами 1,2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання і перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Постановою Правління Національного банку України № 898 від 17.12.2015 Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

15.02.2016 та 02.03.2016 державними виконавцями ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою вказаного Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність (ч.4 ст.110 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Крім того, права та обов'язки державного виконавця щодо здійснення примусового виконання судових рішень регулюються саме цим Законом, а тому у своїй професійній діяльності він має керуватися положеннями саме цього Закону.

Суд першої інстанції не врахував той факт, що на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про виконання рішення та відкриття виконавчого провадження у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом відкликано банківську ліцензію, а тому безпідставно вважав дії державних виконавців щодо винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень № 50115371 та № 50115489 не законними.

За таких обставин доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, адже державний виконавець діяв відповідно до п. 3-1,ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчі провадження було відкрито 10.02.2016 та 09.02.2016 за чинним на той момент Законом України «Про виконавче провадження», оскільки законодавець пов'язує можливість закінчення виконавчого провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»лише з фактом прийняття рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника та з моментом, коли державний виконавець довідається про існування цієї події, тобто, законодавець не ставить закінчення виконавчого провадження у залежність від того, чи передував момент його відкриття події прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Доводи скарги ОСОБА_3 про те, що відповідно до зворотнього повідомлення ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва отримав заяви ОСОБА_3 04.01.2016 (ас 5 ), а виконавчі провадження №50115371 та №50115489 відкрито 09.02.2016 та 10.02.2016 з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», не заслуговують на увагу, адже виконавче провадження відкривається протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця.

Разом з тим, суд першої інстанції не перевірив, а матеріали даної справи не містять у собі даних про те, у зв'язку з чим ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва, отримавши 04.01.2016 заяви ОСОБА_3 про примусове виконання рішення суду, зареєстрував їх 09.02.2016.

За таких обставин оскаржувана ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року по даній справі постановлена з порушеннями норм процесуального права, а тому на підставі ст. 312 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року скасувати. Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна