Справа № 510/1593/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Міхайліченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову .

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

Копії заповітів від 18.11.2008 року; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_4; копія паспорта ОСОБА_1 та ОСОБА_2; копії свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2; копія технічного паспорту на будинок №14 по вул. Червонофлотська, в м. Рені, Одеської області; копія свідоцтва про право власності від 05.12.1990 року; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 09.05.2009 року померла ОСОБА_3, яка була матірю позивача. 10.09.2014 року помер ОСОБА_4, який був батьком позивача. Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями №14 по вул. Червонофлотська у м. Рені, Одеської області.

Під час життя, 18.11.2008 року, померлі залишили заповідальні розпорядження, згідно яких усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті їм належало, вони заповідали позивачу по справі ОСОБА_1.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Позивач на час відкриття спадщини мешкав разом із матірю та батьком, отже вважається таким, що прийняв спадщину фактично. Відповідач по справі, брат позивача є також спадкоємцем після смерті батьків, однак він спадщину не прийняв, відмовився від неї на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склали заповіт, та заповідали все своє майно позивачу по справі ОСОБА_1 Позивач прийняв спадщину, однак, Державним нотаріусом ОСОБА_5, було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у наданих документах відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на домоволодіння №14 по вул. Червонофлотська, в м. Рені, Одеської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями №14 по вул. Червонофлотська у м. Рені, Одеської області, який складається в цілому з будинку житлового літ. А, літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Г, Д, лазні літ. Ж, вбиральні літ. Е, гаражу літ. З, огорожі 1,2,4, споруди 3,5, який розташований на земельній ділянці площею 587 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін