Провадження № 2/734/1007/16 Справа № 734/2688/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 вересня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Бузунко О.А., при секретареві Галюк Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно у суд звернувся ОСОБА_1 до Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_2, яка померла 04 січня 2016 року, залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняв, проте оформити право власності на житловий будинок № 3, що по провул. Б.Хмельницького в с. Бобруйки Козелецького району Чернігівської області, не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлої.

В матеріалах справи міститься:

- заява позивача про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог;

- заява за підписом голови Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що ОСОБА_2 померла 04 січня 2016 року. Після померлої ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по провул. Б.Хмельницького, 3, с. Бобруйки Козелецького району Чернігівської області.

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу ОСОБА_3 була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що:

25 грудня 2003 року ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно з яким все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось заповідала ОСОБА_1;

01 вересня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (рішенням Козелецькогг районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2016 року позивачу встановлено додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 141 від 13.07.2016 року, ОСОБА_2 на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі співмешканцем ОСОБА_1.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 168 від 26 серпня 2016 року, та копії погосподарської книги житловий будинок № 3 по провул. Б.Хмельницького, с. Бобруйки Козелецького району Чернігівської області, за станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи «колгоспний двір», членом якого на той час була лише ОСОБА_2.

Як суспільна група колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України Про власність.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою по вул. Б.Хмельницького, 3 с. Бобруйки, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути обєктом спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по провул. Б.Хмельницького, 3 в с. Бобруйки Козелецького району Чернігівської області, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1268 ЦК України, ст.ст. 60, 174, 197, 209, 212, 215, 218, 223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по провул. Б.Хмельницького, 3 в с. Бобруйки Козелецького району Чернігівської області (в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої 04.01.2016 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко