Справа № 463/707/16 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/7215/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець Личаківського Відділу ДВС Львівського міського управління юстиції за погодженням з начальником Личаківського ВДВС ЛМУЮ звернувся до суду з поданням про визначення частки із майна, що належить боржнику ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а саме, квартири АДРЕСА_1 для виконання виконавчих документів в межах зведеного виконавчого провадження № 50089707, де боржником є ОСОБА_2 на загальну суму 91 955,03 грн.

Оскаржуваною ухвалою подання задоволено, визначено належну ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, що частково, у виді 3/4 часток належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а частково, у виді 1/4 частки на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 в розмірі 1/16 частки та ОСОБА_4 в розмірі 3/16 частки, для виконання виконавчих документів в межах зведеного виконавчого провадження № 50089707, де боржником є ОСОБА_2 на загальну суму 91 955,03 грн.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити. Апелянт зазначає, що відповідно до п. 12 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов»язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01 липня 2015 року, під час розгляду питання щодо визначення частки майна боржника у майні, яким володіє спільно з іншими особами, суд має врахувати думку самого боржника, стягувача та заінтересованих осіб, а також, повідомити сторони та заінтересованих осіб розгляд даного питання у спосіб, визначений ст.ст. 74, 169 ЦПК України. Проте, судом було проігноровано відповідні процесуальні норми та не викликано заінтересованих осіб, якими є співвласники квартири, попри наявність інформації про них. Також зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу та визначаючи (виділяючи) частку ОСОБА_2 зі спільної сумісної власності суд першої інстанції, виходячи виключно з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності, позбавив співвласників цієї квартири права, гарантованого ч. 1 ст. 372 ЦК України, на досягнення домовленості з іншими співвласниками щодо визначення розміру частки, зважаючи на поліпшення спільного майна, зроблені їх коштом з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Крім цього, апелянт просить врахувати, що відповідно до положень ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, яке є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред»явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. А тому, виходячи зі змісту даної норми випливає, що виділ частки із майна, яке є у спільній частковій власності може бути розглянутий в порядку позовного провадження, а не в порядку визначеному ст. 379 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що в Личаківському ВДВС ЛМУЮ перебуває зведене виконавче провадження ВП 50079707 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 91955,03 грн.

Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно 37555548 від 17.06.2005р. підтверджується належність боржнику, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1.

З витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9015045 від 21.11.2005 року та №9054947 від 24.11.2005 року, вбачається, що право власності на 1/16 та 3/16 спірної квартири належить відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які вони успадкували після смерті ОСОБА_7, якому на день смерті належала ? частка у спірній квартирі, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину від 20.10.2005р., посвідчене Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, виданої 08.02.2016 року, частина квартира у розмірі 3/4 її частки є у спільній сумісній власності, в тому числі, у власності боржника.

З врахуванням того, що після смерті одного співвласника, належна йому частка у розмірі ? була виділена, а за 3/4 частини квартири відповідно до вимог ст. ст. 364, 370 ЦК України зберігся статус спільної сумісної власності, враховуючи презумпцію рівності часток у праві спільної сумісної власності, яка закріплена в ст. ст. 370, 372 ЦК України, а також те, що виділена частка спадкодавця не впливає на зменшення частки боржника у спільній сумісній власності, суд першої інстанції вірно визначив частку боржника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 1/4 частки вказаної квартири.

З врахуванням того, що рішення суду залишаються невиконаними, і протягом тривалого часу з моменту набрання ними законної сили боржник не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню коштів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який вірно вважав подання державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.