233 № 233/402/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с.88), Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») просить стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 36069,22 грн. за кредитним договором № Е 19/01-2 від 19 січня 2007 року, з яких: заборгованість за відсотками 14207,65 грн., пеня у розмірі 21861,67 грн., посилаючись на те, що 19 січня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Е 19/01-2, згідно із яким позивач зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000,00 грн. на термін до 18.01.2010 року, а остання зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати ОСОБА_2 повинна надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, а також іншими витратами відповідно до кредитного договору.

У відповідності до умов кредитного договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_2 сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № Е 19/01-2 від 19 січня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Позивач виконав належним чином свої зобовязання за кредитним договором, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000,00 грн.

Однак, ОСОБА_2 у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526, 1054 ЦК України, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 45864,96 грн, з яких: 8256,00 грн. заборгованість за кредитом; 15548,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом: 22060,77 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2008 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми боргу за кредитним договором Е 19/01-2 від 19.01.2007 року, а саме: 8256,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 1340,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 199,20 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Рішення набуло чинності 30 грудня 2008 року.

Отже, з урахуванням рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2008 року, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 21 січня 2016 року становить 36069,22 грн, з яких: 14207,65 грн. заборгованість за відсотками; 21861,57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнали в повному обсязі, зробивши заяву про застосування судом строків позовної давності.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір № Е-19/01-2 від 19 січня 2007 року (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 15000,00 грн. на строк та на умовах, передбачених даним договором, а позичальник зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки у встановлені даним договором строки, а також виконати інші зобовязання згідно із даним Договором у повному обсязі (а.с.10-13).

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору строк повернення кредиту 18 січня 2010 року. Даний строк може бути змінений у відповідності до п.п.2.3.3,2.4.1 даного Договору (дострокове повернення кредиту).

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту відповідно до п.п.1.2,2.2.3,2.3.3,2.4.1,4.11 даного Договору, а також Графіку погашення кредиту та відсотків (додаток № 1 до Договору), позичальник сплачує відсотки у розмірі 25% річних.

Відповідно до п.п.2.2.2,2.2.3 Кредитного договору ОСОБА_2 зобовязалась сплатити проценти за користування кредитом у відповідності до п.п.2.3.1,2.3.2,2.3.3,4.1,4.2,4.3,4.4,4.11 даного Договору, а також у відповідності до Графіку погашення кредиту та процентів, який є невідємною частиною даного договору; провадити погашення кредиту в дату уплати згідно із Графіком погашення кредиту та процентів, з урахуванням п.4.11 даного договору.

19 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_3 укладено Договір поруки б/н від 19.01.2007 року (далі Договір поруки) предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання своїх обовязків, які взяла на себе ОСОБА_2 за Кредитним договором № Е 19/01-02 від 19 січня 2007 року, згідно із яким кредитор надав позичальнику кредит у сумі 15000,00 грн., а позичальник зобовязаний повернути кредит в строк до 18 січня 2010 року, сплачувати за його використання 25% річних в дату сплати процентів згідно із Графіком погашення кредиту (додаток до Кредитного договору), а у випадку порушення строків повернення кредиту сплачувати подвійні відсотки в дату сплати процентів, зазначену у Графіку, а також сплачувати комісії, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі (а.с.14).

ОСОБА_2 свої зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконала, останній платіж за Кредитним договором здійснила 08 лютого 2008 року (а.с.4 зворот).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором у звязку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору станом на 21 січня 2016 року виникла заборгованість у сумі 45864,96 грн., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту 8256,00 грн.;

-заборгованість по процентам за користування кредитом 15548,19 грн.;

-пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 22060,77 грн. а.с.4-5.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 2-4265/08 від 19 грудня 2008 року з ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за Кредитним договором: кредит у розмірі 8256 грн., відсотки за користування кредитом у розмірі 1340,54 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 199,20 грн., всього 9795,74 грн. Рішення суду набрало чинності 30 грудня 2008 року (а.с.81).

Дане судове рішення відповідачем не виконано, що у судовому засіданні визнано сторонами у повному обсязі, а тому дана обставина у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 21 січня 2016 року та становить 36069,22 грн., у т.ч. 14207,65 грн. заборгованість за відсотками; 21861,57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, суд дійшов такого.

Частиною першою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків.

Положеннями ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

При цьому, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установи (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязанний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимоги кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 1.2 Кредитного договору визначено, що строком повернення кредиту є 18 січня 2010 року.

Тож, після зазначеного строку, кредитор у відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України має право вимагати сплати суми боргу, в т.ч. сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 ЦК України, штрафних санкцій, передбачених умовами договору та сум, нарахованих відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Пунктом 6.7 Кредитного договору встановлено, що строки позовної давності щодо стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, неустойки, штрафів по даному Договору встановлюються сторонами тривалість 5 років.

Частиною 1 та 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається за спливом строку виконання.

У відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно з положеннями ч.3 , ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заявила про застосування судом строків позовної давності.

Отже, оскільки кредитним договором встановлений строк повернення кредиту 18 січня 2010 року, позивач звернувся до суду з даним позовом 20 січня 2016 року, тобто з пропуском пятирічного строку позовної давності та відповідач ставить питання про застосування строків давності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Розглядаючи питання щодо обовязку відповідача ОСОБА_3 про сплату заборгованості за кредитним договором суд дійшов такого.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитним правовідносин» розяснив, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

При цьому сама по собі умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою про подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 1.2 Кредитного договору визначено, що строком повернення кредиту є 18 січня 2010 року. Позивач, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання вимогу до поручителя не предявив, а тому у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України Договір поруки б/н від 19 січня 2007 року є припиненим.

Тож, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 по сплаті заборгованості за кредитним договором є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 21 вересня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш