РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого - судді Рибалка Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Недяк Д.І.,

за участі: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 25 серпня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2010 року шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2010 року батько з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, навчанням та здоров'ям, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про неї, у вихованні дитини жодної участі не приймає.

Відповідно до довідки ЗОШ №27 від 15.06.2015 року №225, батько ОСОБА_6 не займався вихованням доньки ОСОБА_5, не відвідував батьківські збори, не приймав участі у шкільному житті.

Згідно довідки Поліклініки №2 Дитячої лікарні м. Кременчука, батько ОСОБА_5 дитячу поліклініку не відвідує, під час оглядів дитини педіатром не був присутній.

Має заборгованість по сплаті аліментів.

Просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином,

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;жорстоко поводяться з дитиною;є хронічними алкоголіками або наркоманами;вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що з 25 серпня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 26 квітня 2007 року Відділом демографічних послуг мерії міста Брешія, актовий запис №166-1А.

Відповідно до довідки ЗОШ №27 від 15.06.2015 року №225, батько ОСОБА_6 не займався вихованням доньки ОСОБА_5, не відвідував батьківські збори, не приймав участі у шкільному житті (а.с. 7).

Згідно довідки Поліклініки №2 Дитячої лікарні м. Кременчука, батько ОСОБА_5 дитячу поліклініку не відвідує, під час оглядів дитини педіатром не був присутній (а.с. 8).

ОСОБА_4 не сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2010 року по справі №2-4277/2010 та, відповідно, має значну заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 9).

Рішенням Виконавчого комітету Автозаводської районної ради від 13.08.2015 №296 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) №39948/06, п. 49-50) наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII).

Згідно частини 1 ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про те, що виняткові обставини, необхідні для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Так, аргументи позивача про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків жодним доказом не підтверджені. Довідки з поліклініки та школи, як відвідує малолітня ОСОБА_5, надані суду, не є достатнім доказом самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків, що інтереси дитини під загрозою і довірити її подальше виховання батькові ніяк не можна.

Суд не погоджується із висновком органу опіки і піклування, оскільки на думку суду він є таким, що суперечить інтересам дитини та факти, зазначені в ньому, в повній мірі не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Суд, бере до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, та для його застосування повинні існувати виняткові обставини, наявність яких, під час розгляду справи позивачем не доведено, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка