Номер провадження: 22-ц/785/5239/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравець Ю.І., Плавич Н.Д.,

секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Білгород - Дністровського міськрайсуду Одеської області від 19 травня 2016 року, про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, в цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Староказацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

встановила;

12.01.2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, встановити факт прийняття спадщини, та визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно вказуючи, що з 13.05.1978 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7. За час шлюбу ними були збудовані два житлові будинки за №31 і 31-а на вул. Леніна в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району, придбана земельна ділянка №9 площею 6,29 га на території Староказацької сільської ради, масив №35+39; нажиті заощадження, які знаходяться у Староказацькій філії Ощадбанку України №6707/025 на рахунку №4048 та майновий пай в структурі майна КСП «Вільне козацтво» вартістю 32596 грн. 20 коп.. 11.08.2003 року ОСОБА_7 помер. На початку квітня 2015 року до ОСОБА_3 звернувся чоловік, який представився спадкоємцем померлого чоловіка, та вимагав звільнити будинок, в якому вона проживає. Вказані обставини і змусили ОСОБА_3 звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане вище майно, власником якого вона є та частину якого фактично прийняла після смерті чоловіка, як спадщину.

Заявою до суду представник позивача просив забезпечити заявлені позовні вимоги шляхом накладення арешту:

- на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами №31 на вул. Леніна, в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області;

- на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами №31-а на вул. Леніна в с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району;

- на 1/2 частину земельної ділянки №9, розташованої на території Староказацької сільської ради Білгород-Дністровського району, масив №35+39, площею 6,29 га;

- на 1/2 частину майнового паю в структурі майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», (реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво» с. Старокозаче), вартістю 32596 грн. 20 коп., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого підприємства;

- на 50% заощаджень, які знаходяться у Староказацькій філії Ощадбанку України №6707/025 на рахунку №4048;

- на 50% заощаджень, які знаходяться у Старокозацькій філії Ощадбанку України №6707/025 на рахунку №07700001, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідач ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що вказане у заяві про забезпечення позову майно належать онукам ОСОБА_5, які не є стороною у справі.

Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайсуду Одеської області від 19.05.2016 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено у звязку із тим, що заявником не надано доказів того, хто на теперішній час є власником майна, на яке представник ОСОБА_3 просить накласти арешт.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати у звязку з порушенням судом норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою його заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі і накласти арешт на вказане у заяві майно, з метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, що оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.3ч.1ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи представнику ОСОБА_2 ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів того, хто на теперішній час є власником майна, на яке представник позивача просить накласти арешт.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, так як судом порушений порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Згідно із ч.3ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішення питання про забезпечення позову можливе лише на підставі заяви, поданої до суду стороною, яка бере участь у справі.

За приписами ч.2ст.151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності,

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як зазначив Верховний Суд України в п.1 Постанови Пленуму №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ч.1ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Клопотання про забезпечення позову має бути мотивоване і обґрунтоване доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідністю предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

У разі, якщо заява про забезпечення позову не відповідає вимогам закону, до неї застосовуються правила статті 121 ЦПК України.

При вирішенні питання про забезпечення позову вказані норми права дотримані судом першої інстанції не у повному обсязі.

Як вбачається із заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову, вона просить накласти арешту на все вказане у заяві майно, посилаючись при цьому лише на те, що представник відповідача запропонував ОСОБА_2 виселитися із житлового будинку №31 на вул. Леніна в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району, в якому вона проживає. Інших доводів з приводу необхідності накладення арешту на:

-1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами №31-а на вул. Леніна в с .Старокозаче, Білгород-Дністровського району;

- 1/2 частину земельної ділянки №9, розташованої на території Староказацької сільської ради Білгород-Дністровського району, масив №35+39, площею 6,29 га;

- 1/2 частину майнового паю в структурі майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32596 грн. 20 коп., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу;

- 50% заощаджень, які знаходяться у Староказацькій філії Ощадбанку України №6707/025 на рахунку №4048;

- 50% заощаджень, які знаходяться у Старокозацькій філії Ощадбанку України №6707/025 на рахунку №07700001 представником позивача не зазначено.

Отже, подана представником позивача заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.2ст.151 ЦПК України.

Суд першої інстанції розглядаючи заяву про забезпечення позову в порушення вказаних вище норм процесуального права не вирішив питання про відповідність вказаної заяви вимогам ч.2ст.151 ЦПК України, у звязку із чим порушив порядок, встановлений для вирішення цього питання.

У звязку із наведеним ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відповідність заяви про забезпечення позову представника позивача вимогам ч.2ст.151 ЦПК України, оскільки лише після цього можливо розглянути цю заяву по суті.

Керуючись п.2ч.1ст.307, п.3ч.1ст.312 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Білгород - Дністровського міськрайсуду Одеської області від 19 травня 2016 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_8

ОСОБА_9