Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/4324/13 Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/778/654/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Любіченковського Олега Олександровича, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнювала, до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Любіченковського О.О., ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог остаточно зазначила, що 19.08.2005 року між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №3-402-К/Р/3, за яким ОСОБА_5 отримала від ПАТ «УкрСиббанк» кредит у розмірі 45000,00 доларів США.

В той же день між нею та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки №3-402-К/Р/3, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. за №1542, за умовами якого нею передано в іпотеку належне їй на праві власності майно - нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

26.06.2009р. ПАТ «УкрСиббанк» письмово повідомив її, що заборгованість ОСОБА_5 внаслідок невиконання нею умов кредитного договору складає 131 576,92 доларів США та зобов'язав її погасити заборгованість у строк 14днів (з дня отримання вимоги).

26.01.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. вчинено виконавчий напис за № 118, відповідно до якого нотаріус запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки - належне їй на праві власності нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок коштів, виручених від реалізації заставленого майна задовольнити вимоги банку в розмірі 146 727,65 доларів США.

Про звернення стягнення на вказане майно вона вперше дізналась 05.08.2010 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Вважає, що зазначений виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме за відсутності документів, що підтверджували безспірність заборгованості боржника, оскільки відповідно до змісту вимоги від 26.06.2009р. заборгованість боржника внаслідок невиконання ним умов кредитного договору складала 131 576,92 доларів США, проте, нотаріусом було запропоновано за рахунок коштів, виручених від реалізації заставленого майна задовольнити вимоги банку в розмірі 146 727,65 доларів США.

На її думку, розбіжність сум заборгованості свідчить про те, що вказані суми не узгоджувались із нею та не є безспірними.

На підставі зазначеного просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 118, вчинений 26.01.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2015 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб ТОВ «Арма Факторинг», ОСОБА_5, ОСОБА_6

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом було додержано вимоги законодавства.

Такі висновки суду є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на забезпечення зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором від 19.08.2005року №3-402-К/Р/3 в цей же день між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір №3-402-К/Р/3, предметом якого було належне іпотекодавцю майно - нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1, а. с. 208 - 210).

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. 26 січня 2010 року був вчинений виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 1 171 620,31 гривень, що еквівалентно 146 727, 65 доларів США, які складаються із: заборгованості за кредитом та відсотками в загальній сумі 1 166 156,39 гривень (при цьому заборгованість за простроченим кредитом - 1 050 641,71 грн., а заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом з 01.11.2008 року по 01.01.2010 року - 155 514 грн. 68 коп.); всього заборгованість по пені - 5 463,91 грн. (при цьому пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 01.02.2009 року по 05.01.2010 року - 1 637,16 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування грошовими коштами з 07.06.2009 року по 05.01.2010 року - 3 826 грн. 76 коп.) та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1 700 грн. (т.1, а.с.207).

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5 (чинними на момент вчинення спірного виконавчого напису).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктом 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, п. 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем в підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи: нотаріально посвідчений іпотечний договір, договір, що встановлює основне зобов'язання, засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була направлена ОСОБА_5, ОСОБА_3, засвідчена стягувачем довідка - розрахунок заборгованості за кредитним договором із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (т1, а.с.207-235).

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції визначив характер правовідносин між сторонами відповідно до закону, застосував норми матеріального права, що їх регулюють, надав оцінку усім доказам, зібраним у справі та дійшов правильного висновку про те, що виконавчий напис від 26 січня 2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. вчинений відповідно до вимог чинного законодавства.

Встановивши, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору.

Крім того, у вимогах №3-402-К/Р від 19.08.20-5 року на ім'я ОСОБА_3 та на ім'я ОСОБА_5 зазначалось, що загальна сума заборгованості буде змінюватися в сторону збільшення на суму витрат банку, що будуть понесені при примусовому стягненні заборгованості за кредитним договором, а також на суму процентів та пені, що будуть нараховуватись банком до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, та повідомлялось, що факт відправки вимоги та її отримання підтверджується описом - вкладенням та поштовим повідомленням про вручення або особистим підписом на примирнику банку про отримання даної вимоги (т.1, а.с.213, 214).

За змістом правового висновку Верховного Суду України, який є обов'язковим для всіх судів України в силу вимог ст. 360 - 7 ч. 1 ЦПК України, висловленим у постанові у справі № 6-158цс15 від 20.05.2015 р., «встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору».

Довід апеляційної скарги про те, що вимогу №3-402-К/Р від 19.08.20-5 року про усунення порушень виконання зобов'язань ані ОСОБА_5, ані вона не отримували, спростовується наявними в матеріалах справи відповідними вимогами, які містять особисті підписи ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про отримання зазначених листів-повідомлень 26.09.2009 року. Підпис на примирнику банку про отримання даної вимоги ОСОБА_3 не оскаржувався ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

До того ж, колегія суддів вважає неприйнятним твердження апеляційної скарги про те, що до заяви про вчинення виконавчого напису не було додано: копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригіналу розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу, оскільки надання зазначених документів нотаріусу передбачено п.1.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, із змінами внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662/662-2о14п, тоді як виконавчий напис вчинено 26 січня 2010 року.

Довід апеляційної скарги про ненадання банком до заяви про вчинення виконавчого напису додатків до Кредитного договору від 19.08.2005року №3-402-К/Р/3 (з №1 по №10) спростовується матеріалами справи: належним чином засвідченими копіями документами на 29 аркушах, наданими нотаріусом на вимогу суду (т.1, а.с.206-235), серед яких знаходяться Додаткові угоди з №1 по №10 (т.1, а.с.218-226).

Не заслуговує на увагу твердження апеляційної скарги щодо невідповідності суми боргу під час вчинення виконавчого напису фактичній сумі заборгованості боржника, оскільки на підтвердження зазначеного доводу ОСОБА_3 не надано жодного доказу, що є її обов'язком згідно з вимогами ст.10,60 ЦПК України.

Пунктом 9.9. Кредитного договору сторони визначили, що бнк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог Національного Банку України та умов договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи, дані балансу, надані банком, якщо позичальник не доведе недійсність наданих банком документів або не надасть інших доказів виконання зобов'язань за договором.

Матеріали справи містять виписку за кредитним договором №3-402-К/Р/3 з 19.08.2005 року по 26.01.2015 року про рух коштів, довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором (т.2, а.с.5-35), які не оспорювались боржником.

Щодо доводів позивача про відсутність у виконавчому написі найменування та адреси боржника, то вони є безпідставними, з огляду на те, що нотаріус у виконавчому написи від 26 січня 2010 року зазначив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у м. Норильськ Красноярського краю, проживає в АДРЕСА_2 (тобто за адресою, зазначеною в договорі іпотеки).

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог ст.61 Закону України « Про виконавче провадження» та на підставі Акту державного виконавця №16/9 про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції 27 серпня 2014 року, іпотечне майно - нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 придбала ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І., реєстровий №2918 (т.1, а.с.130).

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: