Справа № 212/4745/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді- Зіміна М.В.,

народних засідателів: Савоста Т.Ю., Костючок В.Б.,

секретаря судового засідання- Борух Ю.К.,

за участі заявника ОСОБА_1,

недієздатної ОСОБА_2,

опікуна ОСОБА_2-ОСОБА_3,

прокурора -Плющакової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою лікаря психіатра Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 про госпіталізацію громадянки ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без її згоди,-

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2016 року лікар психіатр Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянки ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом третьої групи за психічним захворюванням безстроково. З 27.05.1994 року ОСОБА_2 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма. 18.10.2010 року ОСОБА_2 за рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_3 15.08.2016 року ОСОБА_2 була оглянута лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що остання страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервної течії з афективно-параноїдним синдромом, звязку з чим ОСОБА_2 потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки ОСОБА_2 з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без її згоди.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1, який є лікарем- психіатром, підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в заяві.

Опікун ОСОБА_2- ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Недієздатна ОСОБА_2 у судовому засіданні заявила про згоду на стаціонарне лікування.

Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народилась 04 серпня 1953 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.15).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 28.10.2010 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_3. (а.с.16).

Згідно рішення ЛКК №1162 від 15.08.2016 року, ОСОБА_2 13.08.2016 року госпіталізована у звязку з загостренням афективно-параноїдної симптоматики зі стійкими маячними ідеями відношення, впливу, заподіяння шкоди в адресу сусідів, оточуючих та рідних, під впливом яких стала злобною, агресивною до оточуючих з неадекватною, асоціальною, агресивною поведінкою. При обстеженні дезорієнтована в місці та часі, продуктивному контакту не доступна, на питання не відповідає, негативно налаштована до оточуючих, свідомість клінічно не змінена, критика до захворювання , власного стану та поведінки відсутня. ОСОБА_2 потребує лікування в умовах стаціонару без її згоди. (а.с.14).

Згідно заяви опікуна ОСОБА_2 ОСОБА_4, від 13.08.2016 року, останній просить госпіталізувати мати ОСОБА_2 у звязку із агресивністю, не соціальною поведінкою, проявами агресії стосовно нього та сусідів, відмовою від прийняття ліків. (а.с.18).

Згідно заяви від 13.08.2016 року, підписану опікуном ОСОБА_2- ОСОБА_3, останній дав свою згоду на госпіталізацію ОСОБА_2 до КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР». (а.с.17).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_2 страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_2- ОСОБА_3, просить госпіталізувати останню у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що ОСОБА_2 внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, ст.ст.13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря психіатра Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити .

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 до психіатричного закладу - Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Зімін

Народні засідателі: Т.Ю.Савоста

ОСОБА_5