Справа № 442/8217/15-ц
У Х В А Л А

"02" лютого 2016 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря Олійник О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову- скарги на постанову державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває справа за скаргою представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження ВП №49640811 .

Представник скаржника подав суду заяву, просить винести ухвалу, якою заборонити ДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області вчиняти будь-які дії по виконавчому провадженню ВП №49640811, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову вважаю, що в такій слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а статтею 38 вказаного Закону визначені обставини, що надають право державному виконавцю зупинити виконавче провадження.

Так, у ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (п.4); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Про такі ж подібні види забезпечення позову йдеться в пунктах 5, 6 ст. 152 ЦПК України.

Тобто, при застосуванні або Закону України «Про виконавче провадження», або ст. 152 ЦПК України наступають ті самі правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій з виконавчого провадження.

Зупинення виконавчого провадження за законом і зупинення виконання за правилами ЦПК України (пункти 2, 5, 6 ст. 152 ЦПК України) - це різні правові інститути, які вчиняються в різних правових процедурах.

Крім того, суд звертає увагу також на те, що заявник не надав до суду жодних доказів того, що він звертався до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження і йому було відмовлено в задоволенні такої заяви.

Відповідно до ч. 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Згідно п. 2 зазначеної постанови вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з Постанови Пленуму ВСС України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014р.№6 при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, прерогативним правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" наділений виключно державний виконавець і вирішення такого питання до компетенції суду не входить.

Щодо вимоги скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження то ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено процедуру зняття арешту з майна боржника. Таким чином з вимогою про скасування постанови про накладення арешту заявник має право звернутись в порядку оскарження такої, а не в порядку забезпечення позову.

Дослідивши обставини, викладені заявником, суд вважає, що немає законних підстав зупиняти виконавче провадження, а також скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, і тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні такої

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - скарги на постанову державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Дрогобицький міськрайонний суд до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти ти днів з дня її отримання.

Суддя О.Б.Нагірна