Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 310/9028/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Парій О.В.
Провадження № 22-ц/778/1005/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 18 жовтня 2012 року між Банком та відповідачем було укладено договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні даного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України та пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2015 року має заборгованість у розмірі 13 645,26 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2 109,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 909,57 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2 500 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 625,96 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 жовтня 2012 року в загальному розмірі 13 645,26 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 18 жовтня 2012 року станом на 31 липня 2015 року в розмірі 9 470,27 грн. та судовий збір в сумі 845,83 грн., а всього - 10 316,10 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За нормами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково, суд, враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані. Проте, зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 липня 2015 року відображено заборгованість: сальдо поточної заборгованості за кредитом - 565,15 грн., сальдо простроченої заборгованості за кредитом - 1 544,58 грн., загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) - 7 909,57 грн., сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) - 2 500 грн. Суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено заборгованість за сумою наданого кредиту та відсотків за користування кредитом всього на суму 9 019,30 грн. (565,15 + 1 544,58 + 7 909,57), яка підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. Доказів в підтвердження обставини існування заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в розмірі 2 500 грн. позивачем не надано. Розрахунок розміру комісії окремо від розміру пені суду не наданий. За який вид платежу нарахована комісія не зазначено. Сума штрафу (процентна складова), який передбачений пунктом 2.1.1.7.6. Умов в розмірі 5% від суми заборгованості, підлягає стягненню в розмірі 450,97 грн. (9 019,30 х 5 : 100 = 450,97). Штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. стягненню не підлягає, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 549 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача штраф у вигляді фіксованої суми, а не у вигляді відсотків від суми невиконаного зобов'язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, штраф (процентна складова), а всього - 9 470,27грн. (1 109,73 + 7 909,57 + 450,97 ). В решті позову слід відмовити.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам Закону.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2012р. між Банком та відповідачем було укладено договір № б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5, 6).

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника, Довідки про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів (а.с. 8 - 31).

Факт ознайомлення із Умовами і Тарифами кредитування, отримання відповідачем Довідки про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку за вищевказаним кредитним договором і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак, і укладення кредитного договору, підтверджується особистим підписом ОСОБА_3 (а.с. 5).

За п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.5, 2.1.1.7.6 вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, відповідач мав погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

За п. 2.1.1.12.9 вищеназваних Умов боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, а саме, з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Позивачем надані належно завірені копії вищевказаних документів.

Відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, має заборгованість у розмірі 13 645,26 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2 109,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 909,57 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2 500 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 625,96 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4).

Розрахунок такої заборгованості наданий позивачем, обґрунтований наявними у справі доказами, оформлений належним чином у відповідності до законодавства, здійснений згідно умов кредитного договору в межах заявлених позовних вимог, Банком враховано період порушення відповідачем умов договору.

Оскільки за положеннями Анкети-заяви, яка містить особистий підпис про ознайомлення, а відтак й згоду відповідача з такими Умовами кредитування, передбачений обов'язок відповідача сплатити штраф 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, розрахунок позивачем штрафних санкцій правильно виконаний виходячи з фіксованої суми штрафу (500 грн.) та суми заборгованості по кредитному договору на час звернення до суду із зазначеним позовом - (2 109,73 грн. + 7 909,57 грн. + 2 500 грн.) * 5% / 100%.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з ОСОБА_3 на користь Банку підлягає стягненню сума заборгованості у загальному розмірі 13 645,26 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який є обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України судова колегія вбачає підстави для скасування рішення суду із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з ОСОБА_3 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у суді першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 2 557,80 грн. (1 218 грн. + 1 339,80 грн.) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 330 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 жовтня 2012 року в розмірі 13 645 (тринадцять тисяч шістсот сорок п'ять) грн. 26 коп., судовий збір в сумі 2 557 грн. (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) 80 коп. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 330 (триста тридцять) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: