Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2016 Справа №607/10943/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 імені ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільського вищого професійного училища №4 імені ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просить поновити його на роботі на посаді викладача спецдисциплін, а також стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 17 345,22 гривні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 19 жовтня 2012 року його було прийнято на посаду викладача спецдисциплін Тернопільського ВПУ №4 ім.М.Паращука. Наказом в.о. директора Тернопільського ВПУ №4 від 31 серпня 2016 року позивача було звільнено з посади викладача у зв»язку з скороченням чисельності штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що його звільнення проведено з порушенням вимог закону, оскільки відповідач самостійно визначив чисельність викладачів та скоротив його посаду. Крім цього зазначив, що навчальне навантаження для викладачів спецдисциплін в момент скорочення було 100 відсотків, відповідач перерозподілив навантаження між іншими викладачами, у тому числі дисципліни, які викладав позивач. Також, адміністрація ВПУ №4 передала предмети, які викладались позивачем іншим викладачам, зокрема ОСОБА_6, яка не є спеціалістом у галузі електрозварювання та викладала дисципліни для учнів іншого профілю. В подальшому у судовому засіданні позивач зазначив, що при звільненні відповідачем не було враховано його педагогічний стаж роботи, який складає 36 років. Враховуючи наведені обставини просить позов задовольнити, а його поновити на посаді викладача та стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні вважають, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки при його звільненні було враховано, як його педагогічний стаж, стаж роботи в училищі та його кваліфікацію та продуктивність праці. Також зазначили, що позивачу було запропоновано вакантні посади, від яких останній відмовився. Крім цього, суду пояснили, що скорочення посад викладачів в училищі проведено через скорочення набору учнів на робітничі професії на 2016-2017 начальні роки згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №543 від 15 червня 2016 року та наказу управління освіти і науки Тернопільської міської ради №301 від 21.06.2016 року. У позові просять відмовити за безпідставністю вимог.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

19 жовтня 2012 року позивача було прийнято на посаду викладача Тернопільського вищого професійного училища ім..ОСОБА_5.

Наказом в.о.директора Тернопільського вищого професійного училища №4 ім.М.Паращука від 31 серпня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 у зв»язку із скороченням чисельності працівників», ОСОБА_7 викладача Тернопільського ВПУ №4 вім.М.Паращука, звільнено з 31 серпня 2016 року у зв»язку із скороченням чисельності працівників за п.1 ст.40 КЗпП України та виплачено вихідну допомогу. Підставою для прийняття зазначеного наказу слугував наказ №68-к від 30.08.2016 року.

Як вбачається із наказу в.о. директора ТВПУ №4 №68-к від 30 серпня 2016 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», у зв»язку із суттєвим зменшенням обсягу регіонального (державного) замовлення (рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №543 від 15.06.2016 року, наказ Управління освіти і науки Тернопільської міської ради №301 від 21.06.2016 року) у 2016-2017 начальних роках та відсутністю подальшої потреби в окремих спеціалістах у Тернопільському ВПУ №4 ім.М.Паращука, внесено зміни до штатного розпису Тернопільського вищого професійного училища №4 ім.М.Паращука з 01 вересня 2016 року, скоротивши дві штатних одиниці майстра виробничого навчання (з професії адміністратор, оператор з обробки інформації та програмного забезпечення), 2 штатних одиниці викладача, 2 штатних одиниці вихователя. Запропоновано всім працівникам, що підпадають під скорочення штату, переведення за їх згодою на інші вакантні посади.

Відповідно до додатку №1 зазначеного наказу, передбачено список вакантних посад станом на 29 серпня 2016 року у ТВПУ №4 ім.М.Паращука, серед яких були: майстер виробничого навчання, паспортист, слюсар-ремонтник, столяр, водій автотранспортного засобу, двірник, прибиральник службових приміщень, майстер виробничого навчання, комірник інструментальної комори, гардеробник на час опалювального сезону та які було запропоновано позивачу, про що свідчить підпис останнього.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15 червня 2016 року №543 «Про обсяг регіонального замовлення» №543, погоджено на 2016-2017 навчальні роки обсяг регіонального замовлення за кошти міського бюджету у тому числі професійно-технічним навчальним закладам на підготовку та випуск робітничих професій та курсового професійно-технічного навчання у 2016-2017 навчальних роках, згідно додатку №4.

Наказом п.1.3 в.о. начальника Управління освіти та науки Тернопільської міської ради від 21 червня 2016 року №301 «Про обсяг регіонального замовлення», погоджено на 2016/2017 навчальний рік обсяг регіонального замовлення за кошти міського бюджету Тернопільському вищому професійному училищу №4 ім.М.Паращука згідно з додатком №4, відповідно до якого передбачено підготовку робітничих кадрів на базі базової загальної середньої освіти 150; на базі повної загальної середньої освіти 85, всього 235, разом по установі 250.

Наказом в.о. директора ТВПУ №4 від 21 червня 2016 року №36 к «Про попередження окремих працівників про можливе звільнення у зв»язку із скороченням», попереджено про можливе звільнення працівників: майстрів виробничого навчання; викладачів: економічний напрямок ОСОБА_8, комп»ютерні технології ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, технічний напрямок ОСОБА_1; будівельний напрямок ОСОБА_11, викладачів, вихователів та інших. Також додатком №1 до вказаного наказу передбачено список вакантних посад станом на 22 червня 2016 року. Із вказаним наказом було ознайомлено позивача, що підтверджено письмовою розпискою.

Як вбачається із довідки Голови профспілкового комітету Тернопільського ВПУ №4, ОСОБА_1 не перебуває у складі профспілкової організації ТВПУ №4 ім.М.Паращука.

Як вбачається із зведеного штатного розпису Тернопільського ВПУ №4 станом на 01.09.2015 року у ньому передбачено посади викладачів у кількості 37,75 шатних одиниць.

Відповідно до зведеного штатного розпису Тернопільського ВПУ №4 станом на 01 вересня 2016 року у ньому передбачено посади викладачів у кількості 32 штатних одиниці.

Як вбачається із довідки №719 від 26.12.2016 року Тернопільського ВПУ №4, учнівський контингент за останні навчальні роки становив: 2015/2016 навчальний рік 806 осіб, 2016/2017 навчальний рік - 665 осіб. Державне замовлення протягом останніх років становило: 2015/2016 навчальний рік 425 учнів, 2016/2017 навчальний рік 250 учнів (регіональне замовлення). Кількість годин у 2015/2016 році становило 27188, у 2016/2017 році 23030.

Відповідно до довідки про педагогічне навантаження від 27.12.2016 року №506, викладачів ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 у 2016-2017 навчальному році, у викладача ОСОБА_12, який викладає дисципліну «Обладнання і технологія зварювальних робіт» складає 854 год.; у викладача ОСОБА_13, який викладає дисципліни спецтехнологія, будова автомобіля, ремонт автомобіля, технічне обслуговування автомобіля, основи безпеки дорожнього руху та перша допомога при ДТП, правила дорожнього руху 842 год; у викладача ОСОБА_14, яка викладає дисципліну планування, організація і технологія, управління персоналом підприємства, основи галузевої економіки 726 год.

Як вбачається із довідки про педагогічне навантаження викладача ОСОБА_1 від 26.12.2016 року №720, педагогічне навантаження ОСОБА_1 у Тернопільському ВПУ №4 у 2015-2016 роках складало 607 год.

Як вбачається із довідки про викладачів професійно-теоритичної підготовки ТВПУ №4 від 27.12.2016 року №505:

- викладач ОСОБА_14 має вищу категорію, педагогічне звання викладач-методист, загальний педагогічний стаж 30 років, із них на посаді 18;

- викладач ОСОБА_6 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 21 рік, із них на посаді 21;

- викладач ОСОБА_15 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 27 років, із них на посаді 17;

- викладач ОСОБА_10 має вищу категорію, загальний педагогічний стаж 35 років, із них на посаді 11;

- викладач ОСОБА_13 має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 37 років, із них на посаді 29;

- викладач ОСОБА_12. має вищу категорію, педагогічне звання старший викладач, загальний педагогічний стаж 41 рік, із них на посаді 39;

- викладач ОСОБА_1 спеціаліст 2 категорії, загальний педагогічний стаж 36 років, із них на посаді 4.

Таким чином, при звільненні позивача за ч.1 ст.40 КЗпП України, відповідачем враховано вимоги ст.42 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 є спеціалістом 2 категорії, має стаж роботи за фахом у Тернопільському ВПУ №4 - 4 роки.

Пунктом 1 частини 1 ст.40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництві і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У пункті 19 постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз»яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

За правилами статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В силу вимог ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом із наведених доказів встановлено, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці, позивача було належним чином попереджено про наступне звільнення, йому було запропоновано інші вакантні посади, від яких позивач відмовився, а тому суд вважає, що відповідач мав всі підстави для розірвання із ним трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України.

Посилання позивача на те, що відповідач перерозподілив навантаження для викладачів спецдисциплін понад нормою навантаження, суд не бере до уваги, оскільки виходячи із доведеного до відповідача обсягу регіонального замовлення учнів за кошти бюджету, Тернопільським ВПУ №4 було прийнято рішення про скорочення чисельності працівників, у тому числі посад викладачів на 2016-2017 навчальні роки, педагогічне навантаження позивача складало 620 год. Крім цього, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що дисципліни, які ним викладались було передано іншим викладачам, які не є спеціалістами у галузі електрозварювання, оскільки такі твердження спростовані відповідачем та наданим ним доказами щодо кваліфікації викладачів Тернопільського ВПУ №4, їх категорії та педагогічного звання, а також інформацією про педагогічне навантаження.

Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач правомірно розірвав трудовий договір із позивачем за п.1 ст.40 КЗпП України, із додержанням вимог передбачених ст.42, 49-2 КЗпП України.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, Кодексом законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського вищого професійного училища №4 імені ОСОБА_5 про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду у повному обсязі буде виготовлене протягом п»яти днів з моменту закінчення розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_16