Справа №173/319/16-ц
Провадження №2/173/319/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боровківської сільської ради про визнання права власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», Верхньодніпровське районне управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Боровківської сільської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 5 січня 2011 року померла мати позивача ОСОБА_2. 26 січня 2008 року помер батько позивача ОСОБА_3. За життя ОСОБА_3 уклав договір довічного утримання з ОСОБА_4, згідно з яким вона передала йому будинок по вул..Талова, 21 в с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 не зареєстрував право власності на зазначений будинок. Після смерті ОСОБА_3 його дружина, ОСОБА_2, звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину, а саме на квартиру у м.Дніпродзержинську. На житловий будинок в с.Авксенівка свідоцтво на право на спадщину вона не отримала. Після смерті матері, ОСОБА_2, позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок по вул..Талова, 21 в с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Позивач посилається на те, що ОСОБА_2 фактично набула право власності на це майно в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3, але не оформила це право відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: вул..Талова, 21 в с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батьків, чому не було оформлено належним чином документи на будинок їй не відомо, але весь цей час вони продовжували користуватися цим будинком.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Верхньодніпровське районне управління юстиції, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила, що згідно з матеріалами архівної справи на житловий будинок в с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зазначений будинок належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, яке видано Боровківською сільською радою 27 січня 1989 року на підставі рішення №14/3 від 22 січня 1988 року. Інших документів щодо цього будинку в КП «Верхньодніпровське БТІ» не має.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

20 березня 1991 року ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок в с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. На підставі зазначеного договору нотаріусом було накладено заборону відчуження цього будинку до припинення дії договору (а.с.18). Вказаний будинок належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності яке видано Боровківською сільською радою 27 січня 1989 року на підставі рішення №14/3 від 22 січня 1988 року, що підтверджується матеріалами інвентарної архівної справи, оригінал якої було досліджено безпосередньо у судовому засіданні (а.с.28).

Згідно зі ст. 425 Цивільного кодексу Української РСР за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Згідно з п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Пунктом 1 зазначеної Інструкції передбачено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. При цьому виникнення права власності згідно з даною Інструкцією не залежало від державної реєстрації.

Відповідно до п. 18 Додатку № 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація будинків є нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, дарування, міни будинків (домоволодінь), договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного утримання продавця покупцем.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_6 померла 4 лютого 2006 року (а.с.19). Після її смерті, 6 лютого 2006 року нотаріусом було знято заборону відчуження майна, про що зроблено відповідну відмітку на договорі довічного утримання.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок в с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, зокрема на підставі договору довічного утримання. Доказів того, що цей договір визнано недійсним або його розірвано сторонами суду надано не було.

Разом з тим ОСОБА_3 не зареєстрував право власності на цей майно у визначеному порядку, зокрема в БТІ. Відсутність державної реєстрації права власності на це майно не є підставою для припинення права власності на майно.

26 січня 2008 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). На момент смерті він проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_2, що підтверджується довідкою КП «ДЖО» від березня 2009 року (а.с.83) та свідоцтвом про одруження (а.с.83). Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.77). Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 за законом або заповітом не встановлено. ОСОБА_1, донька померлого, на момент його смерті з ним не проживала до нотаріуса із заявами про прийняття спадщин не зверталася, що підтверджується копією спадкової справи № 368/2008 (а.с.77-91). Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців та спадкоємців дієздатність яких обмежена після смерті ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином до ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 перейшло право власності на майно, яке належало йому на момент смерті, в тому числі на житловий будинок в с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Проте свідоцтво про право на спадщину на це майно ОСОБА_2 за життя не отримала з невідомих суду причин, що не є підставою для припинення права власності.

Довідкою Боровківської сільської ради № 1055 від 7 грудня 2015 року підтверджується, що на підставі рішення Боровківськї сільської ради від 18 березня 2010 року № 527-33/V було присвоєно адресу житловому будинку, а саме вул..Талова, 21 с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.17). Згідно з довідкою Боровкіцвської сільської ради № 1056 від 7 грудня 2015 року земельна ділянка за адресою вул..Талова, 21 с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не приватизована (а.с.17).

ОСОБА_2 померла 5 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після її смерті її донька, ОСОБА_1, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в тому числі на житловий будинок по вул..Талова, 21 с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Проте постановою від 9 січня 2016 року нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, а саме на житловий будинок по вул.. Талова, 21 с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.4). Інших спадкоємців за законом або ж за заповітом після смерті ОСОБА_2 не встановлено, що підтверджується копією спадкової справи № 407/2011 (а.с.67-76).

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відомості з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким на нерухоме майно за адресою по вул.. Талова, 21 с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не зареєстроване право власності за жодної іншою особою, так само не зареєстровано заборони відчуження (а.с.38-39), що виключає порушення прав заінтересованих осіб, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок садибного типу в порядку спадкування після смерті її матері, ОСОБА_2, оскільки, вона набула таке право, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таке її право не визнається та вона позбавлена можливості оформити право власності на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Наявність житлового будинку садибного типу та господарських будівель та споруд за адресою: вул..Талова, 21, с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області підтверджується довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» № 75 від 6 квітня 2016 року (а.с.96).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Боровківської сільської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на житловий будинок садибного типу літера А-1 (загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами (сіни а-1 площею 11,1 кв.м.; сарай В-1; вбиральня Т-1, колодязь К) за адресою: вул.. Талова, 21, с.Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко