Справа № 219/4780/16-ц
Провадження № 2/219/2568/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, законного представника малолтінього ОСОБА_3 - ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої він просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком № 5 по вул. Подгорна в м. Бахмут Донецької області, вказуючи, що він є власником житлового будинку № 5 по вул. Подгорна в м. Бахмут Донецької області. У вказаному будинку разом з ним прописаний його син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2011 року відповідачі не проживають за адресою прописки, виїхали до Росії. У добровільному порядку провести виписку з належного йому на праві власності будинку відповідач зробити не може, у звязку з чим він змушений звертатися з позовом до суду.
Відповідач ОСОБА_2, що діє і в інтересах малолітнього ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідачів.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації Донецької області в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала частково, а саме в частині визнання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 таким, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів того, що дитина буде забезпечена іншим рівноцінним житлом у разі позбавлення її на праві користування житлом за адресою: м. Бахмут Донецької області, вул. Подгорна, 5 (а.с.58).
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 10.05.1994 року ОСОБА_1 належить на праві особистої власності житловий будинок № 5 по вул. Подгорна в м. Бахмут Донецької області, (а.с.8).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 4.02.2016 року за адресою: м. Бахмут Донецької області, вул. Подгорна, 5 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.7).
Згідно акту голови квартального комітету № 30 від 4.02.2016 року ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3 прописаний за адресою: м. Бахмут Донецької області, вул. Подгорна, 5, але не мешкає там більш ніж 4 роки (а.с.6).
Відповідно до заяви від 16.02.2016 року ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 дає свою згоду та просить зняти з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 61488230 від 15.06.2016 року відомості з Державного реєстру стосовно права власності на будинок № 5 по вул. Подгорна в м. Бахмут Донецької області відсутні (а.с. 34).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Згідно листа головного лікаря Артемівської центральної районної лікарні ОСОБА_5 від 5.07.2016 року № 2154, ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, з 1.01.2013 року по теперішній час за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Бахмутської ЦРЛ не звертався, медична допомога вдома не надавалась (а.с.45).
Відповідно до довідки про належність нерухомих обєктів, що зареєстровані в КП «Бахмутське БТІ», станом на 31.12.2012 року власником будинку № 5 по вул. Подгорна в м. Бахмут Донецької області є ОСОБА_1 (а.с.46).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ч.ч 1, 2 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у спірному будинку з 2011 року, ним не користуються, відповідач ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком № 5 по вул. Подгорна в м. Бахмут Донецької області.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР суд, -

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком № 5 по вул. Подгорна в м. Бахмут Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою згодою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачем та представником третьої особи - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_6