АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6569/16 Справа № 209/1968/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лобарчук О. О. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Григор'єва В.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за розпискою, а також 31 травня 2015 року вона подала заяву про забезпечення позову, в якій просила виявити та накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належне відповідачам.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2016 року у задоволенні заяви було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. А згідно п.1 ч.1 ст. 152 цього Кодексу позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Крім того, відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається також на кошти та інших цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах.

Тобто арешт повинен бути накладений на індивідуально визначене майно, яке належить відповідачу.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано відомостей про рухоме та нерухоме майно, на яке слід накласти арешт та взагалі відомості чи є у власності відповідачів будь-яке майно, а також нічого не зазначено про це і в заяві про забезпечення позову, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрутовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303,307,312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: