Єдиний унікальний номер 235/924/16-ц Номер провадження 22-ц/775/914/2016
Головуючий в I інстанції Хмельова С.М. Єдиний унікальний номер 235/924/16-ц
суддя доповідач Мальований Ю.М. Номер провадження 22-ц/775/914/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Новосьолової Г.Г., Кішкіної І.В.

при секретарі: Ротарь Я.Б,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення виплати аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення виплати аліментів на утримання дружини. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2013 року з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10 вересня 2013 року. Вважає, що на день звернення з цим позовом зникли обставини, що зумовлювали необхідність утримання з нього аліментів на користь відповідачки і на її утримання у розмірі 1000 грн., оскільки розмір пенсії відповідачки більше прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для непрацездатних осіб. Крім того погіршилось матеріальне становище позивача, так як з його пенсії утримуються податки, і погіршився стан його здоров'я, що вимагає значних грошових витрат на лікування.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

На вказане рішення відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. З часу, коли рішенням Красноармійського міськрайонного суду з ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти, ніяких суттєвих змін не сталося: розмір її пенсії на той час також був трохи більшим ніж прожитковий мінімум; хвороби, на які послався ОСОБА_2 під час пред'явлення даного позову, були наявні у нього і на час прийняття рішення про стягнення аліментів; ніяких інших доходів крім пенсії у неї нема. Відрахування ж з пенсії позивача 1,5 % (військовий збір) та 15% (податок з доходів фізичних осіб), про які позивач зазначав в суді першої інстанції, не підтверджують погіршення його матеріального становища. Також звертає увагу на те, що окрім пенсії у розмірі 4025 грн. 77 коп. позивач отримує страхові виплати за отриману ним у 1989 році травму на виробництві. Обґрунтовуючи необхідність отримання матеріальної допомоги від колишнього чоловіка, зазначає, що є пенсіонеркою за віком і розмір її пенсії складає 1189 грн. 96 коп., окрім цього отримує лише аліменти від позивача у розмірі 1000 грн. щомісячно. У листопаді 2015 року вона звернулась за призначенням житлової субсидії, яку їй було призначено. Перебуває на обліку у лікаря-онколога Красноармійської ЦМЛ з діагнозом: Са молочної залози, стан після секторальної резекції та променевої терапії, перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря по захворюванню цукровий діабет 2 ст. середньої тяжкості. У зв'язку з хворобою потребує постійного лікування та приймання ліків. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3, який наполягав на доводах апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову, позивача ОСОБА_2, який проти скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2013 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10 вересня 2013 року до зміни їхнього матеріального і сімейного стану (а.с. 25).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про припинення виплати аліментів на користь позивачки і на її утримання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріальне становище позивача з часу стягнення з нього аліментів змінилось у бік погіршення, оскільки з його пенсії утримуються податки, у нього незадовільний стан здоров'я, потребує тривалого і вартісного лікування. Тому на даний час він неспроможний надавати матеріальну допомогу відповідачці. Дохід відповідачки забезпечує їй прожитковий мінімум.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, зроблений з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. 2 ст. 75 СК України).

Крім того, ч. 1 ст. 76 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Матеріальне становище сторін-пенсіонерів суд визначає, виходячи із рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.

Згідно положень ч. 4 ст. 75 СК України, один з подружжя має право на утримання, якщо один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 з 13 лютого 1994 року станом на 01 вересня 2015 року призначено пенсію у розмірі 4025 грн. 77 коп. На 01 грудня 2015 року з його пенсійного утримання починаючи з 01 лютого 2015 року проводиться відрахування 1,5% військового збору у розмірі 5 грн. 58 коп., з 01 квітня 2015 року проводиться 15% відрахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 55 грн. 77 коп., утримується також 1000,00 грн. - фіксованої суми аліментів на дружину, 18,00 грн. - поштовий збір за перерахування аліментів. Щомісячно на особовий рахунок позивача перераховується 2946 грн. 42 коп. (а.с.8).

ОСОБА_2 перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань як отримувач страхових виплат з 01 квітня 2001 року (а.с.37).

З виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1804/480 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у Красноармійській ЦРЛ з 08 березня 2016 року по 16 березня 2016 року з діагнозом хронічний бронхіт в стадії загострення ЛН 1-2, ИБС: постінфарктний (ИМ в 2006р.), атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 3 ступеня, ризик дуже високий. СН Па-1 (а.с.40-42).

На підтвердження вартості медичних препаратів, які вживав позивач згідно рекомендацій для подальшого лікування, аптекою «Мед-сервіс» надано відповідь, щодо вартості ліків на загальну суму 2365 грн. (а.с.38-39).

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлений у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні.

Згідно довідки Красноармійського об'єднаного УПФУ Донецької області № 1362 від 11 лютого 2016 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком у розмірі 1189 грн. 96 коп. щомісяця, тобто більше ніж встановлений Законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. (а.с.29).

Згідно довідки від 26 лютого 2016 року Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторія № 1 ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря, діагноз цукровий діабет 2 ст., середньої важкості (а.с.30).

Згідно довідки поліклініки Красноармійської центральної районної лікарні від 26 лютого 2016 року ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-онколога з діагнозом Са правої молочної залози, стан після секторальної резекції та променевого лікування в 1998р. (а.с.31)

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 76 СК України, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що вона потребує від позивача матеріальної допомоги у зв'язку із тим, що її дохід складається тільки з пенсії, розмір якої становить 1189 грн. 96 коп.

Довід апеляційної скарги щодо отримання позивачем крім пенсії також і регресної виплати був підтверджений позивачем під час розгляду справи в апеляційному суді, однак ця обставина не може бути підставою у відмові у задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки ці виплати пов'язані з втратою позивачем здоров'я, сплачуються на його відновлення, на яке позивач, як літня людина, витрачає все більше коштів. Будь якого іншого додаткового доходу у позивача немає.

Сімейне законодавство передбачає підстави для припинення права подружжя на утримання за рішенням суду у разі їх підтвердження в ході судового розгляду - це зокрема підстави, передбачені ч. 3 ст. 82 СК України. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. У ході судового процесу відповідач не довела підставність продовження її права на утримання. Факт необхідності потреби у аліментах не доведено доказами, які б підтвердили, що платник аліментів має інший окрім пенсії дохід.

Крім того, ч 2 ст. 80 СК України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Як встановлено в судому засіданні, у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від шлюбу є повнолітні діти: син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5, що не позбавляє права відповідачки на отримання від них матеріальної допомоги.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, правильно вирішивши спір по суті.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: