Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/519/16-ц
пр. № 2/382/294/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

29 липня 2016 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Бурзель Ю.В.,

за участю секретаря - Нікішина П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготині Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Зазначала, що вона з 17 жовтня 2007 року по 04 січня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 04 січня 2013 року шлюб між ними розірвано.

Посилаючись на те, що вона з ОСОБА_2 разом не проживають, ОСОБА_2 з часу розірвання шлюбу жодного разу не відвідав доньки, вихованням доньки не займається, не забезпечує необхідним та не приймає будь-якої участі у вихованні доньки, донька знаходиться на її утриманні, просила на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 тис. грн. щомісячно, починаючи з 07 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що її колишній чоловік зловживає алкогольними напоями та веде бродячий спосіб життя у м. Києві.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, відповідно до ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Представник служби у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за відсутності представника служби, проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив при винесенні рішення врахувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2007 року. Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно заочного рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 04 січня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Дитина проживає разом із матір'ю, перебуває на її вихованні й матеріальному утриманні. Даний факт підтверджується актом обстеження житлових умов від 06 квітня 2016 року, згідно якого дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із своєю матір'ю, ОСОБА_1, та дідусем, ОСОБА_4, у найманій квартирі АДРЕСА_1, для проживання та навчання дитини створені належні умови.; ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є особами внутрішньо переміщеними з м. Луганськ у зв'язку з проведенням АТО.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 05 липня 2013 року ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, матеріальну допомогу не надає, є особою фізично здоровою та працездатною, інших утриманців немає.

ОСОБА_1 є особою працездатною, працює продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_5, нерухомого та рухомого майна ні вона, ні донька не мають.

Згідно з висновку Служби у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 13 квітня 2016 року № 343 вбачається, що позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доцільно.

ОСОБА_2 доньку не відвідує, умовами життя та станом здоров'я доньки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березя 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином СК України встановлює, що за загальним правилом аліменти стягуються у частці від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) боржника і лише в разі наявності обставин, передбачених ст. 184 СК України, обов`язок по доведенню яких покладається на позивача, суд наділений правом визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У судовому засіданні не здобуто доказів наявності передбачених ст. 184 СК України підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, тих обставин, що ОСОБА_2 має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд не може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише на підставі доводів позивача про те, що відповідач веде бродячий спосіб життя.

Крім того позивачкою не обгрунтовано і розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн. з огляду на ч. 3 ст. 184 СК України, за змістом якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, може бути менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, тобто менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, оцінивши в сукупності доводи позивачки про те, що вона працює, є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України, проживає в орендованому житлі разом із донькою та батьком, дитина перебуває на її утриманні, дитина здорова, інших утриманців вона, позивачка, не має, відповідач офіційно не працює (що не є безумовною підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі), зі слів позивачки веде бродячий спосіб життя у м. Києві, інших утриманців не має, хвороб та інвалідностей не має, суд приходить до висновку про те, що на ОСОБА_2 слід покласти обов'язок по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак розмір таких аліментів слід визначити у частці від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2, а не у твердій грошовій сумі, з огляду на недоведеність позивачкою наявності підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а також на те, що в такому разі визначення розміру аліментів у частці від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2. не буде суперечити положенням ст. 11 ЦПК України.

При визначенні частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2 для сплати аліментів на утримання дитини суд враховує та оцінює вище наведені доводи позивачки, зважає на положення ст. ст. 183, 192 СК України, які надають суду право на визначення частки аліментів і передбачають право платника та одержувача аліментів звертатись до суду з позовом про зміну розміру аліментів за наявності передбачених законом підстав та вважає, що з ОСОБА_2 щомісяця на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 квітня 2016 року

Крім того, проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, приймаючи до уваги висновок Служби у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 13 квітня 2016 року № 343 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ураховуючи, що ОСОБА_2 не виконує своїх прямих обов'язків щодо виховання дитини, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується здоров'ям, фізичним, моральним та духовним розвитком доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 164, 180, 182 СК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських відносно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження № 1233, складений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 17 жовтня 2007 року.

Стягувати із ОСОБА_2 щомісяця на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментиу розмірі 1/4 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 квітня 2016 року.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 (сорок) коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Ю.В. Бурзель