РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Справа №293/164/16-ц

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1,

секретаря Давиденко Л.П.

з участю

позивача-відповідача ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника відповідача-позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Черняхові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та зустрічним позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання будинку,особистою приватною власністю-,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому вказував, що з відповідачкою по справі ОСОБА_3 проживає в шлюбі, зареєстрованому 14.12.1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Черняхівського РУЮ, за актовим записом №100. Від цього шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюбні відносини між ними на даний час припинено, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, на підставі чого постійно виникають сварки, примирення між ними не можливе. За таких обставин, позивач просить розірвати шлюб, тому що подальше спільне життя неможливе і суперечить його інтересам. Крім того просив поділити майно, що є їхньою з відповідачкою спільною сумісною власністю, а саме: житловий будинок №11, розташований по вул. Черняхівська в смт. Черняхові Житомирської області, виділивши йому та відповідачці по 1/2 частині житлового будинку.

05.05.2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати житловий будинок №11, розташований по вул. Черняхівська в смт. Черняхові Житомирської області її особистою власністю, посилаючись на те, що тривалий час, майже на протязі шести років їх з відповідачем шлюб носив тільки формальний характер, та при купівлі будинку, який вона брала в кредит, будь-якої участі в виплаті кредитних коштів відповідач не брав. Проти розірвання шлюбу не заперечувала.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_2 заявлений ним позов підтримав, з викладених в ньому підстав. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнав, та пояснив, що шлюб вони з ОСОБА_3 зареєстрували 23 роки тому назад. До 2010 року жили в будинку його баби, за адресою: Шлях Жовтня 49, в смт. Черняхові. В 2005 році купили будинок на паралельній вулиці Черняхівській 11, в смт. Черняхові. Будинок був придатний до проживання, опалення було зроблене, але погано, тому він вирішив робити в будинку ремонт. До 2010 року ремонт в цілому було завершено, і він разом із сімєю переселились в будинок. Будинок був придбаний за кредитні кошти, кредит оформлений був на його дружину приблизно до 7000 тис. дол.. США. В місяць платили за кредит по 100 дол. США. В 2008 році він дав дружині гроші в розмірі 3000 дол. США . Під час проживання у новому будинку сімейне життя у них з відповідачкою не заладилось і вони припинили шлюбні стосунки. Коли він захворів і потребував догляду вони знову помирились . Однак після примиренні вони жили погано, то припиняли, то відновлювали шлюбні стосунки. В 2012 році ним було проведено газове опалення. Роботи по установці опалювальної системи він виконував сам. В новому будинку були його речі, однак одяг знаходився за місцем його проживання: в старому будинку . Також зазначив, що йому не відомо скільки кредиту було виплачено станом на 2010 рік, бо кредит сплачувала дружина. В цей час він офіційно ніде не працював, були випадкові заробітки. Бюджет у них в сімї був спільний, зароблені гроші віддавав дружині, навчав дочку, лікувався, робив ремонт в будинку матері, де в даний час проживає його дочка. Він не може сказати який в нього був дохід з 2010 року , бо працював без оформлення в трудовій книжці., так як і не може сказати скільки часу з 2010 року вони проживали з дружиною разом. В новому будинку він не був зареєстрований. В 2011 року та 2012 роках працював в «Лезниківському карєрі», а потім рік перебував на обліку в центрі зайнятості. З 2011 по 2012 рік він офіційно отримував дохід 5-6 тис грн., а в центрі зайнятості до 3000 грн. Всі зароблені гроші віддавав дружині, однак доказів цього надати не може. . Господарство складалось із свиней, бройлерів, кролів, яке він купував і доглядав сам. ОСОБА_6 кошти , за які вони купили будинок дружина виплатила повністю в 2015 році. Просив відмовити ОСОБА_3 у заявленому зустрічному позові за безпідставністю вимог, а його позов задовольнити, виділивши йому та відповідачці по 1/2 частині спірного житлового будинку.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов в частині розірвання шлюбу визнала, не заперечувала проти його задоволення. В частині поділу будинку не визнала. Заявлений нею зустрічний позов підтримала з викладених в позовній заяві підстав. Зазначила, що вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки фактично з 01.06.2010 року, до цього часу вона проживала з сім"єю в будинку, який належав бабі позивача, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, підтримували подружні стосунки, а потім він її звідти вигнав. Однак оформляла і виплачувала кредит вона особисто, оскільки позивач їй грошей для виплати кредиту не давав. ОСОБА_2 має житло, в якому вони проживали разом з сім"єю до червня 2010 року. З 01.06.2010 року вона перейшла в куплений будинок і вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки. Влітку 2011 року відповідач захворів і потребував лікування. Вона допомогла йому вилікуватись , а він із вдячності придбав котел і зробив у спірному будинку опалення. В будинку ОСОБА_2 не був зареєстрований і не проживав. З часу їхнього знайомства він проживав в будинку , який раніше належав його бабі по вул. Шлях Жовтня,49 в смт. Черняхові, а новий будинок знаходиться через межу. Речей позивача в новому будинку не має. З її дозволу в хліві біля нового будинку позивач тримав підсобне господарство за свої кошти, домашнім господарством займається більше року. Вона відношення до цього господарства не мала і кошти, виручені від реалізації домашнього господарства, так як продукти тваринництва він їй не давав , так як і не давав будь-яких зароблених ним коштів . Відповідач не працював, у нього були випадкові заробітки, свої кошти для виплати кредиту за будинок не давав. За таких обставин вважає, що спірний будинок повинен бути визнаний її особистою власністю, оскільки позивач-відповідач будь-якої участі у його придбанні та сплаті коштів за кредит не приймав, всі зароблені кошти витрачав на власні потреби. В частині позову ОСОБА_2 про поділ будинку як спільної сумісної власнісі просила відмовити за безпідставністю вимог.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що працює разом з ОСОБА_3 з 2002 року в ПАТ «ОСОБА_8 Аваль». Свого працівника знає добре. Їй відомо, що в сімї ОСОБА_3 були погані стосунки, чоловік пив, виганяв з дому дружину. В 2005 році ОСОБА_3 взяла іпотечний кредит. Будинок був придатний до проживання. При обстеженні будинку, щороку до 2010 року було виявлено , що будинок знаходиться в стані капітального ремонту. ОСОБА_6 платила із своєї заробітної плати. ОСОБА_6 на ремонт будинку в сумі 7000 грн. також оформляла і виплачувала сама. В 2010 році позивач вигнав ОСОБА_6 в будинок, який ще не був до кінця відремонтований. Також зазначила, що кредит ОСОБА_6 допомагали сплачувати її родичі. Під час обстежень будинку, який перебував в іпотечному кредиті, вона жодного разу позивача та його речей там не бачила. На будинок позивач не претендував, поки ОСОБА_6 не виплатила кредит. До придбання будинку сторони проживали у будинку позивача по вул. Шлях Жовтня 49 в смт. Черняхові. Іпотечний кредит було виплачено в грудні 2014 року. Остаточний платіж за кредит в розмірі 200 дол. США сплачував брат відповідачки. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що виплачувати кредит їй допомагала її мама, грошей для проживання позивач їй не надавав. Чи підтримували сторони подружні стосунки їй не відомо. Також зі слів позивачки їй відомо, що позивач навчав дочку за свої кошти перших півроку навчання та робив опалення в будинку. Чи вели сторони спільне господарство їй не відомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що є рідною сестрою ОСОБА_3. Сімейне життя її сестри з ОСОБА_2 не склалося. Позивач ревнував ОСОБА_3 і не один раз виганяв з дому. Офіційно позивач не працював, але гроші у нього були, які він витрачав на власні потреби, ховав їх від дружини, дорікав «куском хліба». В будинку позивача вони разом прожили 17 років, тобто до червня 2010 року. По сусідству з будинком позивача продавався будинок, який сторони вирішили купити, бо він був більшим, а у них росла дитина. В 2005 році ОСОБА_3 оформила на себе іпотечний кредит. Після чого позивач розпочав капітальний ремонт в будинку, однак основну частину роботи робили ОСОБА_3 і її родичі і за власні кошти. Позивач кредит її сестрі не допомагав сплачувати . Позивач увесь час визнавав, що спірний будинок належить ОСОБА_3. Як сімя сторони жили до 01.06.2010 року З 01.06.2010 року жили по сусідству. Всі ремонтні роботи, які були проведені в будинку , крім опалення, були закінчені до червня 2010 року. В 2011 році позивач захворів і ОСОБА_3 його лікувала. Після цього вони на нетривалий період часу спробували відновити подружні відносини, але в цей період позивач не працював. В 2012 позивач купив котла та зробив в будинку опалення.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що сторони по справі це її сусіди, Їй відомо, що вони розлучаються і ділять будинок. В новому будинку жила ОСОБА_3 з дочкою. В 2010 році позивач вигнав ОСОБА_3 із свого старого будинку, в якому вони проживали і який знаходиться через межу від нового.. Купили сторони будинок в 2005 році. До 2010 року між сторонами також зустрічались часті сварки. ОСОБА_6 взяла на придбання будинку і виплачувала його за допомогою своєї родини.. Це їй відомо зі слів самої ОСОБА_6. Про те чи мав відношення позивач до придбання будинку вона сказати не може. Позивач ніколи не заперечував, що ОСОБА_6 взяла кредит, виплачує його і він розуміє, що цей будинок буде належати ОСОБА_6. Вона бачила як позивач вибивав плитку на подвірї будинку, також їй відомо, що в підсобному приміщенні нового будинку він тримав господарство кілька останніх років. Олена відношення до цього господарства не мала. Як розпоряджався вирученими коштами з господарства їй не відомо. З 2010 року сторони проживають окремо в різних будинках, про їх спільний бюджет їй нічого не відомо. Речей позивача в новому будинку вона не бачила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що з 1988 року вони знайомі з ОСОБА_3 по роботі. Знає, що її сімейне життя не склалося. Її чоловік- позивач по справі, посійно виганяв її з дому. проживали вони в будинку, який раніше належав бабі позивача. В 2005 році сторони придбали через межу на паралельній вулиці будинок в кредит, який було оформлено на ОСОБА_3. В 2010 році відповідачка разом із своєю дочкою перейшли жити до придбаного будинку . В будинку, коли там бувала, ні разу не бачила ні позивача , ні його речей. Їй відомо, що після придбання будинку, позивач розпочав там ремонт, переробив грубу на камін, зняв старі шпалери, провів водопровід, зняв підлогу, тобто повністю підготував будинок до ремонту. Ставив вікна за кошти, які ОСОБА_3 взяла в кредит. Всю іншу роботу по ремонту будинку допомагали робити її родичі. Під час проживання сторін у будинку позивача, останній завжди виганяв відповідачку зі свого будинку в її будинок. До хвороби позивача сторони рік не проживали разом. Під час хвороби ползивача ОСОБА_3 возила його до лікарні , піклувалася про нього позичала кошти на його лікування. Після видужання позивач спробував відновити подружні стосунки, але це було недовго. Видужавши позивач купив котел і зробив опалення в будинку. В підсобному приміщенні нового будинку тримав господарство, але вирученими коштами з господарства розпоряджався на власний розсуд, ОСОБА_3 не давав. Олена участі по догляду за господарством не приймала.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала що з ОСОБА_12 разом працюють довгий час. Сімейне життя її колеги не склалося. Чоловік постійно ревнував ОСОБА_12, виганяв її з будинку. В 2005 році сторони придбали будинок в кредит, який знаходиться по сусідству з будинком позивача. В 2010 році ОСОБА_12 разом зі своєю дочкою перейшла жити до нового будинку. Їй відомо, що позивач допомагав проводити ремонт спірного будинку до 2010 року, а в 2012 р. купив котла та зробив парове опалення в будинку. Кошти для придбання матеріалів для опалення давала ОСОБА_12. Позивач завжди говорив, що це будинок його дружини ОСОБА_12. Речей позивача в будинку не було. Сторони проживали разом у новому будинку нетривалий час після хвороби позивача в 2011 році. На лікування позивача вона позичала ОСОБА_12 кошти, які пізніше їй віддавав позивач. За те, що ОСОБА_12 вилікувала позивача і врятувала йому життя він купив котел та зробив опалення в будинку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що в 80 -х роках познайомився з позивачем, він хороший зварювальник. Вони разом з ОСОБА_2 їздили на заробітки і заробляли нормальні гроші. Робота була неофіційною. Скільки було зароблено грошей він сказати не може. Він був присутнім, коли позивач робив в будинку опалення. Він радився з ним та допомагав йому. Сторони в шлюбі жили погано, то разом проживали, то окремо. Позивач завжди йому говорив, що гроші йому потрібні на ремонт будинку, в якому проживає його дочка і мати , давав дочці гроші , хоч вона вже була повнолітньою, витрачав кошти на навчання дочки. Гроші позивач не пропивав. В 2011 та 2012 році він офіційно працював на кар"єрі, де мав непогані заробітки. Стверджував, що кілька раз заходив до позивача в новий будинок. Коли це було точно сказати не може.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд позов ОСОБА_2 задовольняє частково, а в зустрічному позові ОСОБА_3 відмовляє, із наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі зареєстрованому 14.12.1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Черняхівського РУЮ, за актовим записом №100. Від цього шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюбні відносини між ними не склалися, оскільки сторони мають різні погляди на шлюб та сімю, на підставі чого у них постійно виникають сварки, примирення між ними не можливе.

Під час перебування сторін у шлюбі відповідачка-позивачка ОСОБА_3 на підставі договору-купівлі продажу придбала житловий будинок №11 , розташований в смт. Черняхові Житомирської області (а.с.46). Житловий будинок ОСОБА_3 було придбано за кредитні кошти, що стверджується кредитним договором №R14-/2006-4/22350 від 15.04.2005 року та договором іпотеки від 20.07.2005 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» (а.с.42-43).

З моменту придбання житлового будинку №11 по вул. Черняхівський в смт. Черняхові Житомирської області по червень 2010 року сторони проживали в будинку позивача, який належав його бабі , розташованому по вул. Шлях Жовтня,49, в смт. Черняхові. 01.06.2010 року відповідачкапозивачка припинила подружні стосунки з позивачем та разом з дочкою переїхали на проживання у спірний будинок. Під час спільного проживання сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. З моменту придбання будинку позивач-відповідач час від часу мав випадкові заробітки, які віддавав в сім"ю. В 2011 році позивач тяжко захворів і відповідачка допомогла йому вилікуватись, позичивши гроші на його лікування та здійснюючи за ним належний догляд. Позивач, у відповідь, спробував відновити подружні стосунки та надав допомогу відповідачці в придбанні котла та виконав роботи по облаштуванню парового опалення в будинку. Однак після цього , зберігаючи між собою нормальні людські стосунки, вони припинили остаточно подружні стосунки. Позивач влаштувався на роботу, повертав позичені на його лікування кошти, ремонтував будинок матері, в половині якого проживала його повнолітня дочка, давав гроші дочці, частково оплачував її навчання.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, стверджуються матеріалами справи, та показами свідків, які в судовому засіданні ствердили, що під час придбання будинку сторони проживали разом, під час спільного проживання мали спільний бюджет та вели господарство, позивач допомагав в ремонті будинку, коли працював здійснював затрати для потреб сімї, а з червня 2010 року припинили подружні стосунки та проживали окремо, надаючи при цьому періодично один одному взаємні послуги . Однак ці стосунки не носили характер сімейних.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та положень ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що за період перебування в шлюбі сторони придбали житловий будинок №11, розташований по вул. Черняхівська в смт. Черняхові Житомирської області, то дане майно, відповідно до положень ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, нормами Сімейного кодексу України закріплено принцип рівності часток подружжя у спільному майні.

Згідно ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 372 ЦК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Так вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя, суд враховує ту обставину, що на час придбання сторонами житлового будинку відповідач тривалий час не працював та не мав доходу, без поважних на те причин, що ставило сімю у скрутне становище. Погашення кредиту за будинок та ремонт будинку здійснювалось переважно за рахунок ОСОБА_3. Позивач не зареєструвався у вказаному будинку . З червня 2010 сторони припинили подружні стосунки. На той час була виплачена лише половина кредитних коштів. Участі у виплаті другої половини кредитних коштів позивач не надавав. Дохід його за 2010-2015 роки був незначним. Крім того, як пояснив позивач зароблені кошти він витачав на своє лікування, відновлення здоров"я, ремонт будинку його матері, в якому проживала його повнолітня дочка , на її утримання та навчання.

Доказів, які спростовували б вказані обставини позивачем не надано. Довідки Черняхівської селищної ради про склад сімї, та місця проживання сторін та їх дочки суд до уваги не приймає, оскільки вони є суперечливими та сторони визнали в судовому засіданні, що дані, які в них містятться не відповідають дійсності(а.с.6,49 ).

За таких обставин суд вважає за можливе відступити від засад рівності часток у спільному майні подружжя, та збільшити частку ОСОБА_3 в спільному майні подружжя до 3/4 частин житлового будинку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача.

У відповідності із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи той факт, що позивачкою клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не надано, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище.

Позов в частині поділу спільного майна подружжя суд задовольняє частково та визнає за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку №11, розташованого по вул. Черняхівська в смт. Черняхові Житомирської області, та за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини житлового будинку №11, розташованого по вул. Черняхівська в смт. Черняхові Житомирської області.

В решті позову відмовляє за безпідставністю вимог.

Вимоги ОСОБА_3, заявлені в зустрічному позові, свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли, а тому суд відмовляє в зустрічному позові про визнання спірного будинку особистою приватною власністю за безпідставністю вимог.

Крім того, у відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) пропорційно до задоволеної частини вимог у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 130, 174, 212- 215 ЦПК України, ст.60, 71, 104 ч. 2,105 ч. 3, 110 ч.1, 2, 112, СК України,ст. ст. 372, суд, -

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб, укладений між громадянами України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, і зареєстрований 14.12.1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського РУЮ, за актовим записом №100.

Залишити ОСОБА_3 після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище - «Кравчук».

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку №11, розташованого по вул. Черняхівська в смт. Черняхові Житомирської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини житлового будинку №11, розташованого по вул. Черняхівська в смт. Черняхові Житомирської області.

В решті позову відмовити за безпідставністю вимог.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання будинку,особистою приватною власністю відмовити за безпідставністю вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до відділу ДРАЦС Черняхівського РУЮ для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча- суддя: (підпис) ОСОБА_1

Копія: вірно

Суддя: