АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5417/16
Справа №614/563/16ц Головуючий 1 інст. Люба В.І.
Категорія :право власності Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Івах А.П.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Борівської селищної ради Борівського району Харківської області про визнання права власності на нежитлові будівлі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 15 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Борівської селищної ради Борівського району Харківської області про визнання права власності на збудовані ним в автогаражному кооперативі в смт. Борова вул. Привокзальна в районі станції Переддонбаська другий ряд місце 90 гараж площею 26,8 кв.м, сарай площею 20,4 кв.м, погріб площею 4,8х3,1 кв.м та навіс площею 8,2 кв.м.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що після вступу в 1987 році в члени авто гаражного кооперативу йому була надана земельна ділянка для будівництва гаражу,яке він завершив у 1987 році, а в подальшому також самовільно збудував сарай, навіс та погріб. загальною вартістю, згідно технічного паспорта, складеного КП «Борівське БТІ» у розмірі 37584 грн. але оформити право власності на це нерухоме майно в позасудовому порядку не має можливості.

З таких підстав відповідно до норм ст..ст. 328, 376 ЦК України просив задовольнити його позов.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 15 липня 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на підставність і обґрунтованість його позовних вимог у повному обсязі рішення суду, як таке, що ухвалено без дотримання норм матеріального і процесуального права, просить скасувати, позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія відповідно до ст..308 ЦПК України не знаходить підстав до її задоволення з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані(пропущення строку позовної давності тощо) які мають значення для вирішення справи, та докази, що їх підтверджують, а також які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі встановлено та не оспорюється те, що ОСОБА_3 є членом авто гаражного кооперативу, який було створено у 1986 році, та те, що позивачу була передана в користування земельна ділянка на якій він збудував протягом 1988-1994 років капітальні гараж, сарай, погріб та навіс, які не були прийняті в експлуатацію та є самочинними.

Згідно до ч.ч.3,5 ст.376 ЦК України за рішеннями суду право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано за особою яка здійснила таке будівництво на земельній ділянці, що не була їх їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно, або на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, якщо самочинне будівництво не порушує прав інших осіб.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 про визнання його права власності на самочинно збудовані вказані обєкти нерухомого майна за безпідставністю заявлених вимог, суд у відповідності до положень ч.2 ст.331 та ч.2 ст.376 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що на новостворене нерухоме майно право власності виникає з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію, та те, що особа яка здійснила самочинне будівництво не набуває на нього права власності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що будівництво не є самочинним та здійснено з дозволу виконкому селищної ради, Представника Президента України в Борівському районі з дотриманням будівельних норм та правил за висновком відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства Борівської РДА від 21.07.2016р. та те, що відповідно до п.49 Постанови КМУ №868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження порядку реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прийняття в експлуатацію обєктів нерухомого майна, які побудовані до 05 серпня 1992 року здійснюється оформленням технічного паспорту, а також те, що таке будівництво не порушує прав інших осіб, колегія вважає такими, що спростовують правильності висновку суду.

Згідно доданих до скарги витягу із списку забудовників від 01 березня 1994 року ОСОБА_2 надавався дозвіл на будівництво сараю до гаражу у відповідності з техдокументацією відділу архітектури і будівництва, яка у справі відсутня, як підстава правомірності такого будівництва, а за висновком Головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури від 21.07. 2016 року засвідчено, що будівництво гаражу з погребом та сараєм виконано без порушень основних конструктивних елементів, та те, що заміри в натурі відповідають матеріалам технічно документації, за якою будівництво завершено у 1994 року.

З огляду на викладене, колегія вважає, що не розповсюджується до питань про прийняття в експлуатацію вказаних обєктів у відповідності до Порядку, затвреженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року №868, яким передбачено оформлення прийняття в експлуатацію лише житлових будівників. садового, дачного будинку та господарських побудов до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, й підстави до задоволення апеляційної скарги, визнання права власності позивача на збудовані обєкти ,в тому числі без вирішення питань про відведення земельної ділянки для цієї мети в установленому законом порядку, у справі відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія вважає рішення суду таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, підстав до його скасування із матеріалів справи не вбачається.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 15 липня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді А.П.Івах

ОСОБА_1