Справа 206/582/16-ц
Провадження 2/206/322/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"18" квітня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А. О.,

при секретарі Колісник В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу сплаченого за попереднім договором,

в с т а н о в и в:

01 лютого 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 про стягнення авансу сплаченого за попереднім договором.

Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 22 листопада 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є подружжям, уклали з відповідачем ОСОБА_3 попередній договір, відповідно до якого відповідач зобовязався продати їм, домоволодіння № 4 по вулиці Оранжерейна у місті Дніпропетровську, по 1/2 частці кожному. Згідно з умовами зазначеного договору купівля-продаж домоволодіння мала бути вчинена за суму 187 200 грн., що на день підписання попереднього договору становить 12 000 доларів США за курсом Національного банку України. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі - продажу, позивачі, передали відповідачу, під час підписання попереднього договору, аванс в розмірі 11 800 доларів США, що на день підписання попереднього договору є еквівалентно 184 080 грн., за курсом національного банку України. Після підписання попереднього договору на прохання відповідача позивачами було додатково в якості авансу передано йому ще 200 доларів США., що еквівалентно 3012 грн, для майбутніх витрат при отриманні ним кадастрового номеру на земельну ділянку. Витрати у звязку з укладенням основного договору купівлі-продажу, за спільною з відповідачем домовленістю, покладались на нього. На підтвердження отримання від позивачів, суми авансу - 12 000 доларів СІНА за попереднім договором, відповідач власноручно написав розписку. На час укладення попереднього договору у відповідача був відсутній кадастровий номер на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння. Наявність кадастрового номеру на земельну ділянку, відповідно до діючого законодавства, є необхідною умовою для укладення договору купівлі продажу домоволодіння. А тому, сторони домовились, що основний договір купівлі-продажу має бути укладений ними та нотаріально посвідчений до 23 листопада 2015 року. Відповідач зобовязався підготувати за свій рахунок та в строк до укладення основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу зазначеного домоволодіння, в тому числі отримати кадастровий номер на земельну ділянку № 4 по вул. Оранжерейна в м. Дніпропетровську. В подальшому відповідач на телефонні дзвінки позивачів не відповідав. Позивачі навідувались за адресами місця реєстрації та місця проживання відповідача для зясування питань, повязаних з укладенням договору купівлі - продажу, але за відомими адресами відповідач був відсутній. Тільки 23 листопада 2015 року, їй вдалося його розшукати і він заявив, що кадастровий номер на земельну ділянку не отримав, а тому не готовий укласти договір купівлі - продажу, грошей у нього не має, і повернути отриману від нас суму авансу він не може. На вимоги позивачів, відповідач 24 листопада 2015 року написав розписку в якій підтвердив отримання від них авансу в сумі 12 000 доларів США.

На підставі викладеного, позивачі просять суд стягнути зі ОСОБА_3 на їхню користь сплачений аванс в сумі 298 446 грн., що еквівалентно 12 000 доларів США. Стягнути зі ОСОБА_3 на їхню користь судовий збір в сумі 2984,46 грн. та 275, 60 грн. (а.с. 2-5).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02.11.2014 року між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено попередній договір, за умовами якого останні зобовязалися в строк до 23 листопада 2015 року укласти в письмовій формі і нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу домоволодіння № 4 по вул. Оранжерейна у м. Дніпропетровську за суму 187200,00грн., що на день підписання попереднього договору становить еквівалент 12000,00 долар США за курсом Національного банку України, посвідченого державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №3-1356 (а.с.12-13).

Відповідно до п.3 попереднього договору - на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі - продажу, позивачі, передають відповідачу, під час підписання попереднього договору, аванс в розмірі 11 800 доларів США, що на день підписання попереднього договору є еквівалентно 184 080 грн., за курсом національного банку України.

За змістом п. 5.3. зазначеного попереднього договору, в разі необґрунтованого без поважних причин ухилення від укладення договору купівлі-продажу домоволодіння зі сторони ОСОБА_3, в вигляді відмови від укладання договору купівлі- продажу, недодержання терміну підготовки документів та терміну продажу, або зміни строку продажу, ОСОБА_3 повертає ОСОБА_6 та ОСОБА_2 суму авансу в гривнях, що буде еквівалентно 11 800 доларів США за курсом національного банку України на день повернення цієї суми.

На підтвердження отримання від позивачів, суми авансу - 12 000 доларів США за попереднім договором, ОСОБА_3 22.11.2014 року власноручно написав розписку про отримані грошові кошти. (а.с. 14).

23 листопада 2015 року, відповідач вказав, що він кадастровий номер на земельну ділянку не отримав, а тому не готовий укласти договір купівлі - продажу, грошей у нього не має, і повернути отриману від позивачів суму авансу він не може, підтвердив отримання від позивачів авансу в сумі 12 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 24.11.2015 року(а.с.15).

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2014р., номер витягу 28834550 власником домоволодіння № 4 по вул. Оранжерейна у м. Дніпропетровську є ОСОБА_3 на підставі рішення суду, серія та номер: Б/н справа №206/4227/14-ц, виданого 23.09.2014р., Самарським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.16).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За змістом ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Як вбачається з матеріалів справи, попередній договір укладений в письмовій формі та відповідає вимогам законодавства України щодо укладення договорів та є чинним.

Також, судом було встановлено, що відповідачем не було дотримано домовленості стосовно продажу вказаного домоволодіння. В свою чергу позивачі свою частину домовленостей за попереднім договором із відповідачем виконали повністю - передали йому грошову суму в розмірі 12 000 доларів США, а відповідач від виконання свого зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу домоволодіння ухилився, чим порушив права позивачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Тому сплачені позивачами за попереднім договором грошові кошти в сумі 12 000 доларів США підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Керуючись ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Змістом ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Положенням ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Ю Г. до ОСОБА_3 про стягнення авансу сплаченого за попереднім договором потребують судового захисту шляхом задоволення їх позовних вимог в заявлений ними спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на те, що забезпечення позову було здійснено саме з метою виконання рішення суду на випадок задоволення позову, тому немає підстав для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 15, 16, 546, 570, 610, 614, 626, 627, 629, 635, 657 ЦК України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (інн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (інн. НОМЕР_2), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (інн. НОМЕР_3) сплачений аванс в сумі 298446,00 (двісті дев'яносто вісім чотириста сорок шість) гривень, що еквівалентно 12 000,00 долар США.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (інн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (інн. НОМЕР_2), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (інн. НОМЕР_3) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі в сумі 2984,46 гривень та 275, 60 гривень, разом 3260,06 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська позивачем - протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачем у разі відмови в перегляді заочного рішення.

Суддя А.О. Сухоруков