Номер провадження: 22-ц/785/1090/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного, іпотечного та договору поруки частково недійсними та за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до відповідачів з позовом, який неодноразово уточнювався, та просили визнати недійсним договір № 04/01 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 04/К-08-АПЗ від 26.02.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 21.07.2008 року з моменту вчинення; визнати недійсним договір № 04/02 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 04/К-08-АПЗ від 26.02.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 22.08.2008 року з моменту вчинення; визнати недійсним договір № 04/03 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 04/К- 08-АПЗ від 26.02.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 13.11.2008 року з моменту вчинення; зобов'язати ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» здійснити перерахунок за кредитним договором № 04/К-08-АПЗ від 20.02.2008 року, що укладений між ТОВ «Український промисловий банк та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, усіх внесених фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 за період з 21.07.2008 року платежів на виконання умов кредитного договору, виходячи з розміру процентної ставки 11,50 % річних у гривні та зарахувати всі надмірно сплачені кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у зазначений період в рахунок погашення отриманого кредиту, процентів за користування кредитом, згідно умов укладеного кредитного договору; визнати недійсним договір № 1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 04/К-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 22.08.2008 року, реєстровий № 1154 з моменту вчинення; визнати недійсним договір № 2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 04/К-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 13.11.2008 року, реєстровий N 1424 з моменту вчинення; визнати недійсним договір № 04/1 про внесення змін та доповнень до договору поруки 04/Zпор-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 22.08.2008 року з моменту вчинення; визнати недійсним договір № 04/2 про внесення змін та доповнень до договору поруки 04/Zпор-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 13.11.2008 року з моменту вчинення (т. 1 а. с. 2-7, т. 2 а. с. 172-177).

17.07.2014 року до суду надійшов позов від ПАТ «Дельта Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04/К 08-АПЗ від 26.02.2008 року у розмірі 62 505,12 доларів США, що за курсом НБУ становить 736 591,90 гривень та судові витрати (т. 2 а. с. 1- 3).

Ухвалою суду від 05.12.2014 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним, іпотечного договору та договору поруки частково припиненим із цивільною справою за позовом ПАТ «Дельта Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а. с. 71-72).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір № 04/02 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 04/К-08-АПЗ від 26 лютого 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 22 серпня 2008 року з моменту вчинення.

Визнано недійсним договір № 04/03 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 04/К- 08-АПЗ від 26 лютого 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 13 листопада 2008 року з моменту вчинення.

Зобов'язано ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» здійснити перерахунок за кредитним договором №04/К-08-АПЗ від 20 лютого 2008 року, що укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, усіх внесених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з 21 липня 2008 року платежів на виконання умов кредитного договору, виходячи з розміру процентної ставки 11,50 % річних у гривні та щомісячної комісії за управління кредитом у гривні у розмірі 5% річних та зарахувати всі надмірно сплачені кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у зазначений період в рахунок погашення отриманого кредиту, процентів за користування кредитом, згідно умов укладеного кредитного договору.

Визнано недійсним договір № 1 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 04/К-08-АПЗ-02 від 26 лютого 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та громадянкою України ОСОБА_3, посвідчений приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 22 серпня 2008 року, реєстровий № 1154 з моменту вчинення.

Визнано недійсним договір № 2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №04/К-08-АПЗ-02 від 26 лютого 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та громадянкою України ОСОБА_3, посвідчений приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 13 листопада 2008 року, реєстровий N 1424 з моменту вчинення.

Визнано недійсним договір № 04/1 про внесення змін та доповнень до договору поруки 04/Zпор-08-АПЗ-02 від 26 лютого 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та громадянкою України ОСОБА_3, фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 22 серпня 2008 року з моменту вчинення.

Визнано недійсним договір № 04/2 про внесення змін та доповнень до договору поруки 04/Zпор-08-АПЗ-02 від 26 лютого 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та громадянкою України ОСОБА_3, фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 13 листопада 2008 року з моменту вчинення.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено (т. 2 а. с. 223-229).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, а його позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 3 а. с. 3-6).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 04/К-08-АПЗ (в національній валюті) за умовами якого, ТОВ «Український промисловий банк» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 454 500 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5 % та щоденною комісією за управління кредитом від фактичної заборгованості за кредитом 0,015 % щодня, строком до 25.02.2023 року (т. 1 а. с. 8-11). Матеріали справи містять квитанцію №2260 від 26 лютого 2008 року, згідно якої фізична особа - підприємець ОСОБА_2 отримав грошову суму 454 500 гривень.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору № 04/К-08-АПЗ між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 26.02.2008 року був укладений договір поруки №04/Zпор-08-АПЗ-02, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором №04/К-08-АПЗ від 26 лютого 2008 року. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредитних коштів, сплату процентів за користування ними, комісій, штрафних санкцій та відшкодування збитків (т. 1 а. с. 25).

В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору № 04/К-08-АПЗ між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 26.02.2008 року був укладений іпотечний договір № 04/К-08-АПЗ-02, предметом якого є: квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 28).

21 липня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін та доповнень №04/1 до кредитного договору про надання «Споживчого кредиту» №04/КВ-08-АПЗ від 26 лютого 2008 року, згідно якого Розділ 1 «Предмет договору» викладено у іншій редакції, сторонами була передбачена комісія за управління кредитом у гривні у розмірі 5% річних та викладені в іншій редакції Розділ 2 та Розділ 4 кредитного договору( т.1 а.с.15).

04.07.2008 року на адресу ОСОБА_2 від ТОВ «Український промисловий банк» надійшло повідомлення про зміну умов кредитування, в якому Банк повідомив про те, що ним було прийнято рішення про зміну процентної ставки за рахунок встановлення щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 5 % річних щомісячно (т. 1 а. с. 33).

21 липня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 04/1 до кредитного договору № 04/К-08-АПЗ, відповідно до умов якого було зазначено про щомісячну комісію за управління кредитом у гривні у розмірі 5 % річних (т. 1 а. с. 15).

22 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 04/02 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 04/К-08-АПЗ (в національній валюті) від 26.02.2008 року, відповідно до якого назва договору була змінена на «Договір про відкриття відновлюваної відкличної мультивалютної кредитної лінії» та викладено текст договору в іншій редакції, а саме був змінений предмет договору і вказано, що банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти з лімітом кредитування 441 875,00 гривень, що змінюється відповідно до Графіка зменшення ліміту кредитування, наведеного в додатку № 1 до цього договору, валюта кредиту долар США, Євро, Гривня, строк кредитування не змінювався до 25 лютого 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5 % у гривні, 14% у євро, 15% у доларах США, комісія за відкриття кредитної лінії 1% від ліміту кредитування, щоденна комісія за управління кредитною лінією від фактичної заборгованості за кредитом в гривні 0,029% щодня (т. 1 а. с. 16-21).

22 серпня 2008 року відповідні зміни та доповнення були внесені до договору поруки №04/Zпор-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року та Іпотечного договору № 04/К-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року та підписані ОСОБА_3О.( а.с.26, 31).

13 листопада 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 знов було укладено договір про внесення змін та доповнень № 04/03 до кредитного договору № 04/К-08-АПЗ на відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії від 26.02.2008 року, відповідно до якого Розділ 1 «Предмет договору» був викладений в наступній редакції: банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти еквівалентні 86 181,20 доларів США, що змінюється відповідно до Графіка зменшення ліміту кредитування, наведеного в додатку № 1 до цього договору, валюта кредиту долар США, Євро, Гривня, строк кредитування не змінювався, але було уточнено з 26.02.2008 року по 25 лютого 2023 року включно, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 11,5 % річних у гривні, 14% річних у євро, 15% річних у доларах США, комісія за підготовку та оформлення договору 150 гривень, в т.ч.ПДВ 25 гривень, комісія за відкриття кредитної лінії 1% від ліміту кредитування, щоденна комісія за управління кредитною лінією від фактичної заборгованості за кредитом в гривні 0,029% щодня (т. 1 а. с. 22-24). Отже, позичальник зобовязався погашати кредит шляхом сплати щомісячних платежів у строк та в порядку, визначеному в цьому договорі.

13 листопада 2008 року відповідні зміни та доповнення були внесені до договору поруки №04/Zпор-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року та іпотечного договору № 04/К-08-АПЗ-02 від 26.02.2008 року та підписані ОСОБА_3О.(т.1 а.с.27,32)

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про недійсність правочинів з підстав, передбачених ч.3 ст.203, 233 ЦК України, указуючи при цьому, що спірний договір про внесення змін та доповнень №04/1 від 21.07.2008 року до кредитного договору ( щодо змін умов кредитування) був укладений ОСОБА_2 через страх втратити житло , що передано в іпотеку, оскільки у випадку незгоди на укладання цього договору, виникав обовязок дострокового повернення отриманих кредитних коштів, що було неможливо. Зі власної ініціативи позичальник не укладав би спірний договір, на ці дії його примусив банк, який змінив умови кредитування. Позичальник вважає, що така підприємницька практика банку є агресивною, несправедливою, такою, що фактично містить елементи примусу, що вплинуло на свободу вибору та поведінку позичальника, у звязку із чим, спірний договір було вчинено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Позивачем як тяжка обставина визначається загроза втратити іпотечне житло та загроза банкрутства, оскільки мета використання кредиту поповнення обігових коштів підприємства. Договори про внесення змін та доповнень №04/02 від 22.08.2008 року та №04/03 від 13 листопада 2008 року є недійсними з підстав, визначених ч.1 ст.203, ч.5 ст.203, ст.215, ст.233ЦК України.

Так, згідно ст.233 ЦК України, для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину.

Тяжкі обставини слід розуміти як не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а як його крайні форми. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не є вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 06 листопада 2009 року N 9 "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, згідно п.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Таким чином, не можна вважати тяжкою обставиною обовязок виконання грошового зобовязання та необхідність виконання умов договорів, укладених між сторонами.

Доказів, що підтверджують доводи ОСОБА_2 про те, що спірні договори були вчинені під впливом тяжкої для нього обставини та вкрай невигідних умов, матеріали справи не містять. Належних та допустимих доказів неправомірного впливу працівників банку на волевиявлення ОСОБА_2 не надано.

Що стосується застосування до виниклих між сторонами правовідносин приписів ч.5 ст.203 ЦК України слід зазначити наступне.

Відповідно п.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У пунктах 7, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06 листопада 2009 року роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, судова колегія виходить з того, що оскільки безпосередньо ОСОБА_2 виконував умови договорів про внесення змін та доповнень№04/02 від 22.08.2008 року та №04/03 від 13 листопада 2008 року до 20.11.2013 року, що свідчить про наявність правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами, а відтак посилання на порушення приписів ч.5 ст.203 ЦК України, є безпідставним.

Посилання ОСОБА_2 на те, що зазначені у договорі грошові кошти у розмірі 86 181,20 доларів США банком йому не видавались, не може бути підставою для визнання кредитного договору та укладених в подальшому додаткових до нього договорів недійсними, оскільки кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору, а дії щодо отримання грошей з рахунка стосуються його виконання, а не укладення, тоді як правове значення для вирішення питання про визнання кредитного договору недійсним має додержання його сторонами вимог закону саме при його укладенні, а не виконанні.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У справі, яка переглядається, пунктом 9.1 кредитного договору № 04/К-08-АПЗ 4.7 від 26.02.2008 року встановлено, що у випадку зміни умов придбання кредитних ресурсів або порядку виконання зобовязань сторін за цім договором за погодженням з позичальником та його поручителем ( в т.ч. майновими поручителями, гарантами, тощо) вносяться зміни до цього договору та до договорів забезпечення, протягом 10 календарних днів, з дати надіслання банком відповідної пропозиції.

Аналіз зазначених норм матеріального права та умов кредитного договору свідчить про те, що можливість внесення змін до кредитного договору та договорів забезпечення, в тому числі шляхом укладання додаткових договорів, визначається за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Матеріали справи містять графік погашення кредиту із зазначенням розміру щомісячних платежів у доларах США на весь час дії договору. Цей документ підписаний сторонами, є невідємною частиною спірної угоди та виконувався позивачем з моменту укладання додаткової угоди і до 20.11.2013 року.

При указаних обставинах судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, колегія суддів виходить з того, що спірні договори укладені в письмовій формі та підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на момент укладення спірних договорів не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів та в подальшому виконував їх умови.

. Таким чином, колегія суддів дійшли висновку про відсутність правових підстав для визнання спірних договорів недійсними відповідно до положень ч.3 ст.203, ст. 233 ЦК України як укладених під впливом тяжкої для нього обставини та вкрай невигідних умов та за відсутністю вільного волевиявлення учасника правочину.

Доводи представника ОСОБА_2 про те, що відсутні докази заміни кредитора у зобовязаннях за кредитним договором № 04/К-08-АПЗ від 26.02.2008 року, є неспроможними. Так, зі змісту листа, який надійшов на імя ОСОБА_2 від ліквідатора ТОВ «Укрпромбанк» та Голови ради директорів АТ «Дельта Банк», позичальник був повідомлений про здійснення з 01.07.2010 року заміни кредитора у зобовязаннях, що діють на підставі кредитного договору від 26.02.2008 року. Крім того, в матеріалах справи наявні : - копія договору про передачу Активів та кредитних зобовязань від 13.06.2009 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Український промисловий банк», який містить додаток № 2 до договору - Перелік кредитних та забезпечувальних договорів, копія Акту приймання передачі кредитних договорів, копія Акту звірки відносно прийому/передачі активів ТОВ «Укрпромбанк» від 30.06.2010 року на користь ПАТ «Дельта Банк» (т. 1 а. с. 34, т.2 а. с. 178-190, т.3 а.с.8-12).

Що стосується позову ПАТ «Дельта Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04/К 08-АПЗ від 26.02.2008 року слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За нормами ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків за прострочення виконання основного зобов'язання боржником, регламентується по суті не обсяг відповідальності поручителя, а обсяг його зобов'язання перед кредитором за договором поруки. З моменту порушення умов основного договору боржником обсяг зобов'язання поручителя і обсяг зобов'язання боржника перед кредитором за загальним правилом є рівними.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачі своїх зобовязань за кредитним договором не виконали, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 07.07.2014 року становить в загальному розмірі 62 505,12 доларів США, що за курсом НБУ становить 736 591,90 гривень, яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 56 061,20 доларів США, що за курсом НБУ становить 660 653,49 гривень; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 196,97 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 321,19 гривень; заборгованості за відсотками - 5 966,69 доларів США, що за курсом НБУ становить 70 314,49 гривень; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 280,26 доларів США, що за курсом НБУ становить 3 302,73 гривень.

Задовольняючи позов банку про стягнення суми заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, колегія суддів виходить з того, що зобовязання повинні виконуватися належним чином, невиконання зобовязання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного, іпотечного та договору поруки частково недійсними відмовити.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) заборгованість за кредитним договором № 04/К-08-АПЗ від 26.02.2008 року станом на 07.07.2014 року в загальному розмірі 62 505,12 (шістдесят дві тисячі п'ятсот п'ять доларів дванадцять центів) доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2014 року становить 736 591,90 (сімсот тридцять шість тисяч п'ятсот дев'яносто одна гривня дев'яносто копійок) гривень, яка складається із: сума заборгованості за кредитом - 56 061,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2014 року становить 660 653,49 гривень; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 196,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2014 року становить 2 321,19 гривень; заборгованість за відсотками - 5 966,69 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2014 року становить 70 314,49 гривень; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 280,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.07.2014 року становить 3 302,73 гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) судовий збір в рівних частках у розмірі 3 654,00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_5