провадження № 2/760/130/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів Куценка О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

21.12.2015 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідача-1), Комунального підприємства «Київблагоустій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідача-2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.05.2009 позивач придбав нежитлову будівлю-гараж, загальною площею 95 кв. м, що становить 1/100 частину від майнового комплексу загальної площі 8869,57 грн. по АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, яка належить ПАТ «Домобудівний комбінат-3».

29.12.2011 Київською міською радою ухвалено рішення № 1047/728 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 для обслуговування будівлі гаражу».

15.10.2012 було нотаріально посвідчено заяву-згоду ПАТ «Домобудівний комбінат-3», згідно з якою ПАТ «Домобудівний комбінат-3» не заперечує проти відведення земельної ділянки загальною площею 470 кв. м за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3, до якого перейшло право власності на будівлю за вказаною адресою.

Після цього позивачем було побудовано за власні кошти будівлю СТО для технічного обслуговування та ремонту автотранспорту, загальною площею 69,2 кв.м.

03.06.2015 Головне управління Держземагентства у м. Києві видало ОСОБА_3 витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, а 13.08.2015 між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Земля» укладено договір розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,04 га в оренду для обслуговування гаражу.

21.07.2015 позивач виявив на дверях будівлі СТО припис КП «Київблагоустрій» з вимогою демонтажу тимчасової споруди.

22.07.2015 на адресу Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища та КП «Благоустрій» позивач скерував листи, у яких звертав увагу на те, що будівля не є тимчасовою спорудою, а є нерухомим майном.

24.07.2015 Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища доручив КП «Київблагоустрій» невідкладно вжити заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, у тому числі за адресою: АДРЕСА_1 (доручення № 255/07-15).

28.08.2015 було здійснено демонтаж будівлі СТО, про що складено акт проведення демонтажу № 333-1/к.

Позивач вважає, що зруйнування будівлі СТО є незаконним, оскільки зазначена нежитлова будівля є не тимчасовою спорудою, а нерухомим майном, що підтверджується висновком експертного дослідження від 14.09.2015.

Крім того, позивач звертав увагу суду на те, що відповідачі не мали правових підстав руйнувати будівлю СТО, оскільки у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта знесення будівлі повинно відбуватися на підставі судового рішення відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Знесення будівлі СТО здійснено таким чином, що його конструкція є пошкодженою та відновленню не підлягає. Згідно з висновком експертного дослідження від 09.11.2015 вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт (матеріальний збиток) складає 300 034 грн.

Зазначені дії відповідачів викликали у позивача моральні страждання, які полягали у тому, що був зруйнований попередній уклад сімейного життя, у сім'ї почали виникати сварки. Крім того, у позивача з'явилися систематичні головні болі, порушення сну, депресія, підвищився тиск. Моральну шкоду позивач також оцінив у розмірі 300 034 грн.

Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідачів матеріальну і моральну шкоду у вищезазначених розмірах у солідарному порядку, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на проведення експертного дослідження визначення матеріальної шкоди у розмірі 3 000 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позовна заява ґрунтується на доводах стосовно протиправності винесеного припису інспектором КП «Київблагоустрій» та прийняття Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища протиправного рішення про демонтаж (доручення). Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища та КП «Київблагоустрій» відповідно до вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» здійснюють самоврядний контроль у сфері благоустрою м. Києва та відповідно наділені владними управлінськими функціями у сфері благоустрою міста, зокрема, виявляють самовільно розміщені елементи благоустрою та вживають відповідних заходів.

Вказані рішення суб'єктів владних повноважень, на підставі яких були вжиті заходи демонтажу, та самі дії в установленому порядку не оскаржувались, протиправними (незаконними) не визнані, є чинними, а тому доводи позивача про їх протиправність є безпідставними.

Крім того, представник відповідачів звертав увагу суду щодо відсутності доказів виникнення у позивача права власності на споруду, яка була демонтована, а тому його права не порушені.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

На підставі договору купівлі-продажу нежилої будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З. Ф. 22.05.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 3174, ОСОБА_3 придбав у власність нежилу будівлю-гараж для автонавантажувача (літ. «Ч») загальною площею 92,7 кв.м. по АДРЕСА_1, що становить 1/100 частину від майнового комплексу площею 8869,57 кв.м (а.с. 13-16).

29.12.2011 Київська міська рада прийняла рішення № 1047/7283 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,04 га в оренду на 5 років для обслуговування будівлі гаража (а.с. 18-19).

ПАТ «Домобудівний комбінат № 3» надало заяву-згоду, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І. М. 15.10.2012, відповідно до якої ПАТ «Домобудівний комбінат № 3» не заперечує проти відведення земельної ділянки загальною площею 470,08 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві ОСОБА_3, до якого перейшло право власності на будівлю за вказаною адресою (а.с. 20).

03.06.2015 Головне управління Дерземагентства у м. Києві надало ОСОБА_3 витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_2) (а.с. 21).

13.08.2015 ОСОБА_3 та ТОВ «Торговий дім «Земля» уклали договір № 13-08/15 щодо виконання геодезичного вишукування та землевпорядних робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,04 га в оренду для обслуговування будівлі гаража, яка знаходиться на АДРЕСА_1 (а.с. 28-30).

21.07.2015 інспектором КП «Київблагоустрій» було складено припис № 1510574 на підставі Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (а.с. 56).

22.07.2015 ОСОБА_3 надав КП «Київблагоустрій» та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища пояснення, у яких зазначив, що споруда, на яку було наклеєно припис, не є тимчасовою та розбірною, а є капітальною будівлею і має заглиблений залізобетонний фундамент (а.с. 50,51).

24.07.2015 Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища було видано доручення № 255/07-15, яким доручено КП «Київблагоустрій» невідкладно вжити заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема, автомийки, шиномонтаж, ТО по АДРЕСА_1 (а.с. 53-54).

Згідно з актом проведення демонтажу № 333-1/к від 28.08.2015 та актом опису майна від 28.08.2015 на виконання припису № 1510574 та доручення № 255/07-15 зазначене майно було демонтоване (а.с. 114, 115).

З висновку експертного дослідження Київської незалежної судово-експертної установи від 14.09.2015 № 1374 випливає, що нежитлова будівля по АДРЕСА_1, загальною площею 69,02 кв. м вимогам державних будівельних норм і правил на момент натурного огляду об'єкту відповідає; нежитлова будівля по АДРЕСА_1, загальною площею 69,02 кв. м є нерухомим майном, а саме будівлею класу 1230.3 «Станції технічного обслуговування автомобілів» (а.с. 32-47).

09.11.2015 судовий експерт ОСОБА_6 склав висновок експертного дослідження від 09.11.2015 № 1516, відповідно до якого вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт (матеріальний збиток), які необхідно для відновлення нежитлової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 становить 300 034 грн. з ПДВ (а.с. 57-73).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити з таких підстав.

Закон України «Про благоустрій населених пунктів» визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Згідно з статтею 1 вищезазначеного Закону благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Нормативно-правовим актом, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту є Правила благоустрою території населеного пункту, які розробляються і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25.12.2008 затверджено Правила благоустрою м. Києва, відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та пункту 2 частини першої статті 255 КУпАП надано повноваження Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо виконання функцій Інспекції з благоустрою м. Києва.

Відповідно до пункту 20.2.11 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року, у разі виявлення уповноваженими особами Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, КП «Київблагоустрій» самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально- культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив'язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи), елементів об'єктів благоустрою, їх власникам (користувачам або особам, які здійснили розміщення (встановлення)), вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементу об'єкта благоустрою, із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до підпункту 13.3.1 пункту 13.3 розділу XIII цих Правил.

Згідно з пунктом 13.3.3 Правил благоустрою м. Києва, рішення про демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі приймається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районними в місті Києві державними адміністраціями, Департаментом промисловості та розвитку підприємництва (щодо об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі).

Відповідно до Положення про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА), затвердженого розпорядженням Київської міської ради від 27 січня 2011 року № 94, зі змінами відповідно до розпорядження КМДА від 12.12.2012 р. N9 1205, до повноважень Департаменту належить, зокрема, здійснення контролю за станом благоустрою міста, а також контролю за дотриманням та здійсненням заходів, спрямованих на виконання Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Правил благоустрою м. Києва.

Згідно з пунктом 6 вищезазначеного Положення Департамент має право, зокрема, здійснювати у встановленому порядку демонтаж та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою рекламних носіїв, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів тощо (пункт 6.7), надавати відповідні доручення профільним структурним підрозділам, зокрема, підпорядкованим комунальним підприємствам, та контролювати їх виконання (пункт 6.25).

Таким чином, відповідачі наділені владними управлінськими функціями у сфері благоустрою міста, зокрема, виявляють самовільно розміщені елементи благоустрою та вживають відповідних заходів.

Однак, суд не погоджується з твердженням представника відповідачів, що цей спір має ознаки публічно-правового і повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи характер спірних правовідносин та наявність спору про право, суд констатує, що зазначений спір носить приватноправовий характер, а тому вирішується в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача стверджував, що об'єкт, який був демонтований, є не тимчасовою спорудою, а нерухомим майном, і у разі вирішення питання щодо його знесення необхідно було керуватися Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Представник відповідачів у судовому засіданні зазначав, що цей об'єкт є елементом благоустрою, і його знесення відбулося відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють благоустрій населених пунктів.

На підставі висновку експертного дослідження від 14.09.2015 № 1374 суд встановив, що об'єкт АДРЕСА_1 є нерухомим майном. Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_6, який здійснював вищезазначене дослідження, підтвердив, що оскільки досліджувана споруда має заглиблений фундамент, віднести її до тимчасових споруд неможливо. Представник відповідачів не надав суду доказів на спростування зазначеного висновку.

Однак, представник відповідачів звертав увагу суду на те, що у позивача не виникло право власності на споруду, щодо якої були вжиті заходи демонтажу.

За правилами статті 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Звертаючись до суду, позивач не надав доказів, що він є власником нерухомого майна або будівельних матеріалів, тобто, що саме йому заподіяна шкода у визначеному ним розмірі.

З пояснень від 22.07.2015, які ОСОБА_3 надавав відповідачам випливає, що він не є суб'єктом підприємницької діяльності (а.с. 50, 51). Однак, на фотокартках, наданих представником позивача у судовому засіданні, відображено, що зазначена будівля є станцією технічного обслуговування, у якій здійснюється ремонт автомобілів (а.с. 95-98).

Крім того, суд звертає увагу на те, що із заявами про проведення експертних досліджень зверталася ОСОБА_7, а не ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд констатує, що позивач не довів, що є власником об'єкта нерухомості або будівельних матеріалів, що мав усі необхідні дозволи на проведення будівельних робіт, зареєстрував у встановленому порядку право користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів щодо порушено право власності позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Керуючись Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Положенням про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА), затвердженим розпорядженням Київської міської ради від 27 січня 2011 року № 94, Правилами благоустрою м. Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року, статтями 376, 1166, 1167 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 74, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко