Справа № 229/510/16-ц
Провадження №2/229/431/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Експрес-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що згідно кредитного договору № 36233/31/к від 18.03.2014р., укладеного між АБ "Експрес-Банк" і ОСОБА_1 , позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 25 000грн, строком на 36 місяців з 18.03.2014р по 18.03.2017р. зі сплатою за користування кредитом 27% річних.

З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% річних.

Момент припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний рахунок , відкритий у кредитодавця, визначається як перше число календарного місяця, наступного після спливу двох календарних місяців, протягом яких не здійснювалось зарахування заробітної плати та інших виплат на поточний рахунок від підприємства -роботодавця, відкритий у кредитодавця. Кінцевим строком погашення згідно п.1.3 та п. 7.1 кредитного договору було визначене 18 березня 2017року.

Згідно п.2.5 кредитного договору передбачено, що відповідач проводить погашення кредиту однаковими частинами.

Згідно п. 3.1 кредитного договору забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором є порука громадянина ОСОБА_2 (договір поруки № 36233/31/пр від 18.03.2014р.)

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за надані кредитором послуги по обслуговуванню кредиту, неустойку (пеню, штраф) та відшкодування збитків, передбачених у кредитному договорі.

Відповідно до п.5.3 кредитного договору позивач має право достроково витребувати суму кредиту з нарахованими процентами в повному обсязі, враховуючи штрафні санкції, за умови настання визначених договором випадків, зокрема виникнення простроченої заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом.

На сьогоднішній день відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.

За прострочення позичальником визначеного договором строку сплати процентів за користування кредитом в розмірі , визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого виконання зобов"язання за кожний день прострочення (п.6.2 кредитного договору).

За прострочення позичальником визначеного договором строку повернення кредиту в розмірі , визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період , за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов"язання за кожний день прострочення (п.6.3 кредитного договору).

Відповідно до п. 6.4 договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п. 5.2.3,5.2.4,5.2.5, договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф, в розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.

Відповідачем було порушено умови п. 5.2.5 кредитного договору, а саме: отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює, тільки на поточний рахунок, відкритий в кредитодавця, на протязі всього строку дії кредитного договору.

Відповідно до довідки по рахунку ОСОБА_1 останнє зарахування заробітної плати відбулось 27.10.2014року.

Фактична заборгованість станом на 27 січня 2016року складає 43 061,45грн. В тому числі :

сума простроченої заборгованості по кредиту 21525грн

сума прострочених відсотків по кредиту - 10 036,60грн;

сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 5049,70грн;

сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 2041,26грн;

сума штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов к/д п. 6.4 (п.5.2.5) - 2500грн.

заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції 1908,89грн.

Просять стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 зазначену суму заборгованості, а також судові витрати 1378грн.

В судове засідання позивач не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку, не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №82 від 29 квітня 2016року.

Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15).

Судом встановлено, що між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес Банк» і відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 36233/31/к від 18.03.2014року, згідно якому позивач надав відповідачу кредит в сумі 25 000грн строком на 36 місяців, з 18.03.2014р по 18.03.2017р. (а.с.4-9)

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний рахунок , відкритий у кредитодавця, становить 27% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору на поточний рахунок , відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% річних (п.1.4 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору погашення кредиту позичальником здійснюється щомісячно шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок, вказаний в п.2.3 договору, або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця для зарахування на вище зазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначені в додатку №1 до цього договору.

Згідно п. 5.2 договору позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах , визначених договором.

Пунктами 6.2, 6.3 договору передбачено, що за прострочення позичальником строку сплати процентів за користування кредитом, повернення кредиту в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконання зобовязання за кожний день прострочення .

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним у звязку з чим, станом на 27 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитом 21525грн, заборгованість по процентам 10036,60грн.

Позивачем також нарахована станом на 27 січня 2016року відповідачу пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в загальній сумі 7090,96грн., в тому числі пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5049,70грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2041,26грн. Нараховані інфляційні витрати за кредитом в сумі 1908,89грн. (а.с.12).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Судом встановлено, що 18 березня 2014року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 36233/31/к від 18 березня 2014року, було укладено 18 березня 2014року з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки №36233/31/ПР (а.с.14-15).

Відповідно до п. 1.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за надані кредитодавцем послуги по обслуговуванню кредиту, неустойку та відшкодування збитків у випадках передбачених кредитним договором.

Пунктом 5.1 договору поруки передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця, поручителем і боржником, та діє до повного виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором та поручителем своїх зобовязань по цьому договору.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення божником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі не встановлення такого строку порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем).

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненим в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14).

Позивачем додано до позову копії повідомлень від 25 серпня 2015року, і від 07 вересня 2015року на ім"я відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно, про необхідність повернення заборгованості за кредитним договором і виконання зобов"язань за договором поруки, але доказів, що ці повіждомлення були направлені на адресу відповідачів та ними отримані суду не надано. (а.с.18-19).

Тому на думку суду не можна вважати, що таким чином кредитор встановив день для дострокового погашення кредиту.

Кредитний договір між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено строком до 18 березня 2017 року. Згідно умов договору погашення кредиту, відсотків передбачено щомісячними платежами. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.12) дата виникнення простроченої заборгованості 01.11.2014року. Останній платіж здійснений позичальником в жовтні 2014року. З позовом до суду банк звернувся відповідно до штемпелю на поштовому конверті в лютому 2016 року, тобто поза межами 6 місяців, як то передбачено ст. 559ЦК України. Розрахунок заборгованості здійснений станом на 27 січня 2016року.

Таким чином сума заборгованості , яка підлягає до стягнення солідарно з відповідачів (боржника та поручителя) має обчислюватися з вересня 2015року, а сума заборгованості яка виникла станом до цього часу підлягає стягненню тільки з боржника ОСОБА_1.

Відповідно до розрахунку заборгованості і графіку погашення кредиту, сума боргу за кредитним договором за період до вересня 2015 року дорівнює 16071,43 грн. та складається з тіла кредиту в сумі 7645 грн., відсотків за користування кредитним коштами в сумі 6737,57 грн., інфляційні витрати за кредитом 1688,86-грн, що підлягає до стягненню з позичальника ОСОБА_1.

За період з вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором дорівнює 17399,06грн. та складається з тіла кредиту в сумі 13880 грн, відсотків за користування кредитним коштами в сумі 3299,03грн. грн., інфляційні витрати за кредитом 220,03грн,- підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідачів штрафу в сумі 2500грн, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 60 ЦПК України .кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач вважає, що відповідачем ОСОБА_1 порушенні умови пункту 5.2.5 кредитного договору, а саме: отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює, тільки на поточний рахунок, відкритий в кредитодавця, на протязі всього строку дії кредитного договору.

Відповідно до п.6.4 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умов договору, зазначеної в п.п. 5.2.3,5.2.4,5.2.5 договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.

Відповідно до довідки по рахунку ОСОБА_1 останнє зарахування заробітної плати відбулося 17.10.2014року.

Однак суд вважає, що припинення надходження заробітної плати на рахунок, відкритий у кредитодавця, не свідчить про те, що позичальник працює на підприємстві та отримує заробітну плату в іншому банку.

Інших доказів, які б свідчили, що відповідач працює на підприємстві, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, але отримує заробітну плату в іншому банку , позивачем не надано.

Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5049,70грн, та пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 2041,26грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Ясинувата .

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із пунктом 28 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Ясинувата.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1, який проживає у м. Ясинувата, пеня нарахована, починаючи з 27 січня 2015 року. Поручитель ОСОБА_2 також мешкає в м.Ясинувата. (а.с.13,16).

Таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. , і витрати, повязані з оплатою оголошення про виклик відповідачів до суду в сумі 420грн. пропорційно до задоволених вимог: з ОСОБА_1 1330,52грн, з ОСОБА_2 467,48грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,223-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства "Акціонерний Банк «Експрес банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Експрес- Банк» , , МФО 322959, заборгованість за кредитним договором № 36233/31/к від 18 березня 2014р у загальній сумі 17399 (сімнадцять тисяч триста девяносто девять)грн. 06коп, де заборгованість за кредитом станом на 27 січня 2016 року складає 13880грн., по відсоткам 3299,03грн, інфляційні витрати за кредитом 220,03грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), на користь публічного акціонерного товариства " Акціонерний Банк «Експрес- Банк» , , МФО 322959, заборгованість за кредитним договором № 36233/31/к від 18 березня 2014р у загальній сумі 16071(шістнадцять тисяч сімдесят одна)грн. 43коп, де заборгованість за кредитом складає 7645грн., по відсоткам 6737,57грн, інфляційні витрати за кредитом 1688,86грн., також стягнути судові витрати в сумі 1330 (одна тисяча триста тридцять) грн. 52коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Експрес- Банк» судові витрати в сумі 467 (чотириста шістдесят сім) грн. 48коп.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили: через 10 днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга; у разі подання апеляційної скарги, після розгляду її апеляційним судом.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Т. Л. Панова