Справа № 603/497/16-ц
Провадження №2/603/226/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської областіпро визнання права на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Дубенківська» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 015334, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 96, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 16.08.2001 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління майном, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, у зв»язку з втратою сертифіката на земельну частку (пай), що підлягає спадкуванню, з приводу чого позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно інформації про грошову оцінку земельної ділянки (паю) Відділу держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області № 29-1912-99.61-663/2-16 від 25.07.2016 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Дубенківська» зареєстровано сертифікат серії ТР №015334 під № 96, виписаний на ОСОБА_3

Вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий 29.03.1996 року ОСОБА_3, на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж № 14716) розміщено оголошення про те, щоб вважати даний сертифікат недійсним.

Згідно ксерокопії свідоцтва про смерть серії І-ИД №133815 від 17.08.2001 року ОСОБА_3 помер 16.08.2001 року, актовий запис № 6.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Дубенківська» згідно сертифікату серії ТР №015334, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під № 96.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У силу ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_1, про що 27.11.1999 року секретарем Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області посвідчено заповіт.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно довідки №323, виданої 22.06.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті спадкодавця разом з ним проживали та була зареєстрована ОСОБА_1, яка вступила в управління спадковим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у зв»язку із втратою сертифікату серії ТР №015334 (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори № 726/01-16 від 05.07.2016 року).

Як вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори № 1007/01-16 від 13.09.2016 року, згідно даних спадкового реєстру після смерті 16.08.2001 року ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як встановлено у судовому засіданні, сертифікат на право на земельну (частку) пай серії ТР №015334 від 29.03.1996 року на час розгляду справи втрачений, що унеможливлює належним чином реалізувати позивачу належні їй права на спадкове майно.

Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Дубенківська» є спадковим майном, позивач відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, іншого порядку визнати за позивачем право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після померлого 16.08.2001 року ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦКУРСР (1963р.), ст.ст. 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Дубенківська» згідно сертифікату ТР №015334, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №96, в порядку спадкування за заповітом після померлого 16.08.2001 року ОСОБА_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючийсуддя: ОСОБА_4