У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Південна залізниця», треті особи: ОСОБА_5, профком вільної профспілки Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці, про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіонального відділення «Південна залізниця» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Південна залізниця» (далі - ДП «Південна залізниця») про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивачка посилалась на те, що вона з 1976 року працює на посаді провідника пасажирських вагонів. 23 червня 2015 року начальником Харківської вагонної дільниці № 1 ОСОБА_6 виданий наказ № 127/ДЗ про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за перевезення безквиткових пасажирів. Однак 25 червня 2015 року наказом № П2/ДЗ було скасовано вказаний наказ, через неможливість ознайомлення з ним ОСОБА_4 у передбачені законом строки.

01 липня 2015 року в.о. начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця № 1» ДП «Південна залізниця» ОСОБА_5 видав наказ № 135/Дз про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за перевезення безквиткових пасажирів.

08 липня 2015 року в.о. начальника ОСОБА_5 видав наказ № 141/Дз про скасування вказаного наказу від 01 липня 2015 року через те, що офіційно в день видачі наказу він перебував у відрядженні у м. Києві.

09 липня 2015 року в.о. начальника Харківської вагонної дільниці № 1 ОСОБА_5 знову видав наказ № 144/Дз про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.

З наказом позивач не згодна і вважає його протиправним, оскільки вона належним чином виконувала свої посадові обов'язки, безквиткових пасажирів не перевозила.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року, позов задоволено.

Скасовано наказ № 144/ДЗ від 09 липня 2015 року про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Українська залізниця» в особі регіонального відділення «Південна залізниця», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з наказом від 08 січня 1973 року № 4 ОСОБА_4 була прийнята на посаду провідника пасажирських вагонів Харківського резерву провідників Південної залізниці. Працює провідником пасажирських вагонів Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці.

27 травня 2015 року на дільниці Миколаїв-Знам'янка працівниками ЦКРУ УЗ був було проведено перевірку потягу № 375 сполученням Херсон-Харків.

В акті від 27 травня 2015 року № 008688, складеного ревізорами ЦКРУ УЗ, зазначено, що пасажири ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 проїжджали від станції Миколаїв до станції Снігуровка без квитків. Пасажирам виписаний штраф за квитанціями на загальну суму 200 грн. Крім того, у вагоні № 5 проїжджала без проїзного документу пасажирка ОСОБА_13 з дитиною віком до 12 років від станції Миколаїв до станції Снігуровка, яка від сплати тарифу відмовилась у зв'язку з тим, що перед цим оплатила проїзд провіднику вагону № 5.

Згідно з наказом № 144/Дз від 09 липня 2015 року в.о. начальника відокремленого підрозділу «Харківська вагонна дільниця № 1» ДП «Південна залізниця», у зв'язку з порушенням вимог п. 1.5.3, п. 3.6.4, п. 3.9.5 Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 та п. 7.3 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, за допущення у вагон безквіткових пасажирів і відповідно до п. 8.2.1, провіднику пасажирських вагонів ОСОБА_4, т. № 7238, оголошено догану згідно з п. 1 ст. 147 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано заходи стягнення у вигляді догани, або звільнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що вина ОСОБА_4 у провезенні безквиткових пасажирів не доведена, відсутні докази того, що ОСОБА_4 отримувала кошти від таких пасажирів, тобто вина ОСОБА_4 у вчиненні дисциплінарного проступку позивачем не доведена, а отже наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконним.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіонального відділення «Південна залізниця» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В.М. Коротун В.А. Нагорняк Т.О. Писана