справа № 197/938/15-ц
провадження № 2-о/197/2/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., народних засідателів Калько Н.А., Іваніченко С.В., при секретареві Гетьманенко О.І., за участю заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньої,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з ОСОБА_3 вона перебувала у шлюбі з 1984 року, проте 07.02.2007 року їх шлюб розірвано. З серпня 2008 року ОСОБА_3 змінив місце проживання і з цього часу його місцеперебування не відоме. Визнання останнього безвісно відсутнім дозволить заявниці отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Просить визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 01.01.2009 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги з підстав зазначених в заяві, просять їх задовольнити, при цьому заявник пояснила, що з 2008 року колишньому чоловіка не бачила, про оголошення його в розшук до поліції не зверталася, на теперішній час їй субсидія призначена.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення заявника, її представника, допитаних свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ №0 058207, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.7). Поточне місце перебування ОСОБА_3 невідоме. Місцем його реєстрації: с. Водяне Широківського району Дніпропетровської області, 4-й АДРЕСА_1, про що свідчить довідка виконавчого комітету Степової сільської ради № 228 від 21.05.2015 року (а.с.5).

У відповідності до ч.1 ст. 248 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Так, згідно інформаційних довідок наданих на запит суду з Широківського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області, Степової сільської ради Широківського району, Відділу державної РАЦС Широківського РУЮ,Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області, Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровської області, Широківського районного сектору Державної міграційної служби України, за їх данними відсутні будь-які відомості щодо ОСОБА_3, у розшуку як безвісно відсутній не перебував та не перебуває, таким, що відбуває або відбував покарання не значиться, інформація про його доходи з 2008 року відсутня, з питань отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон не звертався.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 суду показали, що ОСОБА_3 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1, проте з 2008 року його не бачили, за місцем реєстрації не проживає та не приїздить.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діти ОСОБА_3 суду показали, що батька давно не бачили, років 7-8 тому дзвонив, обіцяв приїхати у гості, проте по цей час його не бачили, де живе не відомо, у розшук до органів поліції не подавали.

У відповідності до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Щодо посилань заявниці про не можливість призначення їй житлово-комунальної субсидії, то згідно абзацу 3 п.7 постанови від 21 жовтня 1995 р. N 848 "Про затвердження положення про спрощення порядку надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива " у разі коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (будинку) осіб, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично у ньому проживають, на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії. Під час прийняття рішень у таких випадках враховується наявність документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих (довідки, що підтверджують місце перебування особи на території іншої адміністративно-територіальної одиниці у звязку з роботою, лікуванням, навчанням, довготривалим відрядженням, відбуванням покарання, довідки про оплату житлово-комунальних послуг в іншому житловому приміщенні (будинку), акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства селищної, сільської або міської ради, акти житлово-експлуатаційних організацій про фактично проживаючих осіб, договори оренди житла в іншому місці). У разі відсутності документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих, рішення приймається на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Так, судом не встановлено жодних допустимих доказів обставин, що підтверджують безвісну відсутність ОСОБА_3 або обставин, що загрожували останньому. З їх пояснень та показів свідків вбачається, що єдиною активною дією по з'ясуванню місця перебування ОСОБА_3 був виїзд його за місцем реєстрації та розмова з дітьми, оскільки розпитування родичів та знайомих результату не дали. Заявник не зверталася до правоохоронних органів для з'ясування місця перебування ОСОБА_3 Доказів на підтвердження наявності обставин, які б могли свідчити про будь-яку небезпеку для ОСОБА_3 не надала.

Суд вважає, що неприпустимим є визнання безвісно відсутньою особи, відомості про зникнення якої підпадають під сумнів та щодо якої немає точних відомостей про місце її перебування. Жодного беззаперечного доказу на підтвердження вимог, викладених у заяві судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_3 в судовому засіданні не доведені, тому в задоволенні даної заяви слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 234 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньої.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Леонідова О.В.

Народні засідателі: Калько Н.А.,

ОСОБА_8