Справа № 361/2066/16-ц
Провадження № 2/361/1630/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, в якому просять стягнути із ТОВ «Ю.С.А.» на користь ОСОБА_1 4400 000 грн.; із ОСОБА_3 30 000 грн. майнову шкоду, завдану скоєння злочину в ДТП у вигляді додаткових витрат, викликаних необхідністю щоденних процедур з лікувального масажу та фізичної реабілітації у період з 01.10.2013 року по 31.03.2016 року; стягнути із ТОВ «Ю.С.А.» на користь ОСОБА_2 4400 000 грн.; із ОСОБА_3 30 000 грн. майнову шкоду, завдану скоєння злочину в ДТП у вигляді додаткових витрат, викликаних необхідністю щоденних процедур з лікувального масажу та фізичної реабілітації у період з 01.10.2013 року по 31.03.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 25 серпня 2009 року близько 13.50 год. ОСОБА_4, керуючи вантажним автомобілем паливоцистерною марки ГАЗ-3307, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого було ТОВ Інтерформ, а фактичним володільцем цього транспортного засобу ТОВ Ю.С.А., працюючи водієм у ТОВ Інтерформ за основним місцем роботи та одночасно експедитором у ТОВ Ю.С.А. за сумісництвом, рухаючись по вулиці Промисловій у місті Києві неподалік будинку № 4, грубо порушив вимоги ПДР, перевищив безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та особливості вантажу, що перевозився, не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем марки Опель Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого було ВАТ Завод залізобетонних конструкцій ім. С.Ковальської, на даний час реорганізоване у ПАТ Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської яким керував ОСОБА_1, займаючи на той час посаду заступника генерального директора даного товариства, начальника будівельно-монтажного управління, та виконував свої службові обовязки. Пасажиром у зазначеному автомобілі був ОСОБА_2

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, зокрема закритий перелом кісток тазу перелом сідничної кістки зліва, перелом дна вертлюгової западини зліва та інші ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 1968/е від 09 листопада 2009 року. ОСОБА_2 також отримав тілесні ушкодження.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2011 року вказані вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції не змінені та не скасовані.

Попередніми рішеннями судів встановлено, що завдану їм шкоду, повинне відшкодувати ТОВ «Ю.С.А.», оскільки особа винна у ДТП перебувала у трудових відносинах із останнім.

Безпосередньо після ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було госпіталізовано і впродовж 8 місяців вони перебували на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.

06.05.2010 року ОСОБА_1 проведено операцію по протезуванні лівого стегнового суглобу. При виписці із лікувальних закладів їм рекомендовано фізичну реабілітацію та щоденний лікувальний масаж. Завдана їм майнова шкода полягає у витратах яких вони зазнали сплачуючи власні кошти на відновлення стану здоровя. Так, за проведення лікувального масажу у період з 01.10.2013 року по 31.03.2016 року вони витратили по 4430 000 грн. кожен.

Далі вказує, що при розгляді справ у судах, що стосувалися ДТП інтереси ТОВ «Ю.С.А.» представляв ОСОБА_3 При цьому останній навмисно затягував розгляд справ, вводив суд в оману щодо дійсного володільця автомобіля, надаючи фіктивні договори, що призвело до ухвалення судових рішень, які у подальшому були скасовані. Такі дії ОСОБА_3 призвели до збільшення їх витрат на 60 000 грн.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Після виступу у судових дебатах у судові засідання неодноразово не зявлявся, про причини неявки суд не повідомляв. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 виступив із промовою у судових дебатах, суд вважав за можливе закінчити розгляд даної справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачі не надали до суду доказів, які б підтверджували необхідність проведення лікувальних масажів. ОСОБА_2 при розгляді кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 був представником потерпілого ОСОБА_1 Сам потерпілим не визнавався. Просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставно заявленими і такими, що не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення представника позивачів, представників відповідача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.08.2009 року близько 13.50 год. ОСОБА_4, керуючи вантажним автомобілем паливоцистерною марки ГАЗ-3307, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Промисловій у місті Києві неподалік будинку № 4, грубо порушив вимоги ПДР, перевищив безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та особливості вантажу, що перевозився, не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем марки Опель Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_2 яким керував ОСОБА_1

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2011 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року стягнуто із ТОВ «Ю.С.А.» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000 грн. та судові витрати у розмірі 349,40 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року у частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди з ПАТ «УСК «ГарантАвто» скасовано, справу направлено у цій частині на новий розгляд. У іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду від 31.10.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року залишено без змін.

Додатковим рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.08.2015 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року у частині позовних вимог до ТОВ «Ю.С.А» про відшкодування майнової шкоди неодержаної заробітної плати за час знаходження на лікуванні після вчинення стосовно нього злочину та упущеної вигоди скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

Додатковим рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.11.2015 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року у частині позовних вимог до ТОВ «Ю.С.А» про відшкодування майнової шкоди, яка не охоплена страховим відшкодуванням скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

Зі змісту вищевказаних судових рішень вбачається, що особа винна у ДТП ОСОБА_4 на момент його скоєння перебував у трудових відносинах із ТОВ «Ю.С.А.», отже вимоги про стягнення шкоди повинні бути предявлені до роботодавця ТОВ «Ю.С.А.».

У рахунок відшкодування майнової шкоди у вигляді додаткових витрат, позивачі просять стягнути із ТОВ «Ю.С.А.» на їх користь по 4400 000 грн., викликані необхідністю проведення процедур лікувального масажу.

На підтвердження факту понесення вказаних витрат позивачі надають договори про надання послуг лікувального масажу від 01.06.2010 року укладені між ними та ОСОБА_8, акти прийому-передачі виконаних робіт та квитанції про внесення плати.

Оцінюючи подані документи, суд приходить до висновку, що вони не є належними доказами у справі, які могли би бути взяті судом до уваги.

Так, оригіналів квитанцій про сплату грошових коштів виконавцю послуг ОСОБА_8 сторона позивача до суду не надала, як і наявності у них таких коштів взагалі.

Із витягу вбачається, що ОСОБА_8 була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, однак 02.12.2010 року стан субєкта припинено. Отже суд ставить під сумнів можливість ОСОБА_8 отримувати готівкові кошти від позивачів за надання послуг.

Доказів, які б свідчили про необхідність проведення позивачу ОСОБА_1 саме такого масажу останнім надано не було. При цьому виписку із історії хвороби, в якій йому рекомендовано лікувальний масаж суд не може вважати належним доказом у даній справі. Крім того, виписка здійснена у травні 2010 року, при цьому додаткові витрати на проведення масажу позивач просить стягнути із жовтня 2013 року.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був потерпілою особою від злочину, що вчинив ОСОБА_4 У вироку суду він вказаний як представник потерпілої особи. У картці обліку дорожньо-транспортної пригоди у відомостях про учасників ДТП ОСОБА_2 не вказаний. Потерпілою особою у визначеному законом порядку не визнавався. Його позовні вимоги про відшкодування додаткових витрат, суд вважає надуманими і такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення майнової шкоди із ОСОБА_3, то суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Так, при розгляді даної справи по суті сторона позивача не надала суду жодних доказів неправомірності дій останнього та наявності шкоди. Вимоги про стягнення із ОСОБА_3 саме по 30 000 грн. на кожного із позивачів жодним чином не мотивовані з урахуванням також вищенаведених обставин.

Враховуючи зазначене, сторона позивача, будучи наділена правом подання доказів, в порядку ч. 1 ст. 60 ЦПК України не подала жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на обґрунтованість вимог до відповідачів.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд, керуючись принципом змагальності, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. П. Маценко