Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Пр. №22-ц/778/1813/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Каракуші К.В., Стрелець Л.Г.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року про передачу справи на розгляд до іншого суду за підсудністю

у справі за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» (надалі - Банк), треті особи: Відділ з розвитку підприємництва та захисту прав споживачів Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Запорізької дирекції Центру поштового зв'язку №4 про спонукання до виконання умов кредитного договору від 23 грудня 2013 року та перерахунку сплачених грошових коштів у відповідності до умов кредитного договору

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Банку в частині незарахування в розрахунок сплати тіла кредиту платежу у сумі 300,00 грн., сплаченого 06.03.2015 року відповідно до кредитного договору № 002-07420-231213 від 23.12.2013 року; зобов'язати Банк зарахувати до тіла кредиту сплачений 06.03.2015 року платіж у сумі 300,00 грн. відповідно до умов кредитного договору № 002-07420-231213 від 23.12.2013 року; зобов'язати Банк скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за період з березня 2015 року по теперішній час у сумі 1200,00 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито (а.с. 21).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року (а.с.100) клопотання Банку про передачу справи на розгляд до іншого суду за підсудністю задоволено.

Дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.109-111) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Банк подав апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (а.с.123-126).

Третя особа УДППЗ «Укрпошта» подала апеляційному суду письмові пояснення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (а.с.130-131), в яких останню підтримала.

У судове засідання 21 квітня 2016 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (а.с.119, 121) позивач ОСОБА_2 та представник третьої особи - Відділу з розвитку підприємництва та захисту прав споживачів Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки позивача ОСОБА_2 та представника третьої особи - Відділу з розвитку підприємництва та захисту прав споживачів Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області у дане судове засідання та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представників відповідача (Банку) за довіреністю (а.с.126) ОСОБА_3 та третьої особи - УДППЗ «Укрпошта» за довіреністю (а.с.131) Кошман Р.Є.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, прослухавши у судовому засіданні 21 квітня 2016 року звукозапис судового засідання суду першої інстанції від 23 лютого 2016 року, із якого не було почуто, що позивач ОСОБА_2 була згодна на передачу цієї справи до іншого суду за підсудністю, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 4 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлено, що передаючи справу на розгляд до іншого суду за підсудністю, суд першої інстанції керувався ст. ст. 109, 116, 130 ЦПК України та виходив із клопотання Банку та того, що після відкриття провадження у цій справі і до початку судового розгляду виявилось, що позов позивача у цій справі було прийнято судом першої інстанції з порушенням правил підсудності та дана справа підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Хоча й в силу вимог ст. 116 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Та за змістом ст. 109 ч. 2 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Місцезнаходження Банку, як юридичної особи - відповідача у цій справі, є вул. Щорса, 36Б - Перський район м. Києва.

Розгляд цієї справи по суті судом першої інстанції станом на 23 лютого 2016 року ще не було розпочато.

Проте, встановлено, що при прийнятті вищезазначеного позову ОСОБА_2 до Банку та відкритті провадження Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, як судом першої інстанції, ухвалою від 25 грудня 2015 року (а.с.21) у цій справі за цим позовом позивача не було порушено правил підсудності.

Оскільки, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до Банку, як споживач, на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

В силу вимог ст. 110 ч. 5 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Згідно із ст. 110 ч. 14 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Підстави для застосування вимог виключної підсудності у цій справі відсутні.

Постановою Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про судову практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що споживачі у відповідності до ст. 24 Закону (1023-1) за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, чи за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або пересилати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Згідно із п. 4 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що випливають із кредитних відносини» (із змінами) позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою І розділу ІІІ ЦПК України. Однак, при цьому суд має враховувати право споживача на пред'явлення прозову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч.5 ст. 110 ЦПК України).

Згідно із рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/11 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

При вищевикладених обставинах, доводи позивача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи; у суду першої інстанції були відсутні правові підстави, передбачені ст. 116 ч.1 п. 2 ЦПК України для передачі цієї справи до іншого суду за підсудністю.

Суд першої інстанції, передаючи справу на розгляд за підсудністю до іншого суду, постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо її законності та обґрунтованості, є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у цій справі, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 307 ч. 2 п. 4 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі було сплачено судовий збір 275,60 грн. (оригінал квитанції а.с.108).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року у цій справі про передачу справи на розгляд до іншого суду за підсудністю скасувати.

Справу повернути до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Каракуша К.В.Стрелець Л.Г.