Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3516/16 Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Є.У.№ 336/8194/14-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення майнової та моральної шкоди та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», треті особи: ОСОБА_4. Публічне акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи неодноразово доповнювала і уточнювала. Зазначала, що 26.03.2014 року з вини водія ОСОБА_4, який працював водієм в ТОВ «Альянс-Авто» і здійснював перевезення пасажирів на маршрутному таксі «Volkswagen LТ 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої її автомобіль «INFINITI ЕХ 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, а вона отримала тілесні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Авто» була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», яка у відповідності з умовами договору страхування сплатила їй страхове відшкодування в межах суми страхового ліміту у розмірі 49 000 грн. Проте вказаних коштів недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля. Остаточно уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд стягнути:

- з ПАТ «Страхова компанія «Країна» витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 700 грн. і 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя ;

- з ТОВ «Альянс-Авто» та ОСОБА_4 в солідарному порядку майнову шкоду у сумі 130 724 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 400 грн., моральну шкоду у сумі 25 000 грн., а також відшкодувати судові витрати.

Заперечуючи проти позову, у червні 2015 року ТОВ «Альянс-Авто» як орендар мікроавтобуса «Volkswagen LТ 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, і ОСОБА_5 як його власник звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страховика ОСОБА_3 і, остаточно уточнивши позовні вимоги, просили стягнути зі страхової компанії 49 500 грн. страхового відшкодування, посилаючись на те, що водій ОСОБА_3 під час аварії також допустилася порушень Правил дорожнього руху.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року позов ОСОБА_3 і зустрічний позов ТОВ «Альянс-Авто» задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 98 043 грн., моральну шкоду у сумі 2 000 грн., а також 1 587, 16 грн. компенсації судових витрат.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» матеріальну шкоду у сумі 40 032,1 грн. , а також 3 009,98 грн. компенсації судових витрат.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка оскаржує судове рішення в частині задоволення зустрічного позову. В апеляційній скарзі страхова компанія зазначає про недоведеність вини водія ОСОБА_3 в ДТП, неправильне визначення розміру оціненої шкоди, яка підлягала зменшенню на суму податку на додану вартість, відсутність права вимоги відшкодування шкоди у орендаря пошкодженого транспортного засобу, а також порушення правил предметної підсудності. Просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати із закриттям провадження по справі, оскільки спір між юридичними особами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки страхова компанія оскаржує рішення суду в частині задоволення зустрічного позову, у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в цій частині.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Встановлено, що 26.03.2014 року за участю мікроавтобуса «Volkswagen LТ 35» під керуванням водія ОСОБА_4, який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альянс-Авто», і автомобіля «INFINITI ЕХ 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Авто» була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна». Страховиком водія ОСОБА_3 являється ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Володільцем мікроавтобуса «Volkswagen LТ 35» на час настання страхового випадку являлося ТОВ «Альянс-Авто», яке здійснювало експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі договору оренди транспортного засобу, укладеного з ОСОБА_5

Водій ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альянс-Авто» і під час ДТП здійснював перевезення пасажирів на міському маршрутному таксі.

Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 03.06.2014 року водія ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого пошкоджені транспортні засобі, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

За висновком судової авто технічної експертизи від 17.02. 2016 року №406-15 в дорожній ситуації, що сталася, водій автомобіля «INFINITI ЕХ 35» ОСОБА_3 мала технічну можливість запобігти зіткненню з автобусом «Volkswagen LТ 35», який виїхав на перехрестя проїзних частин проспекту Леніна і вулиці Панфіловців на червоний сигнал світлофора екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до місця зіткнення транспортних засобів. В діях водія автомобіля «INFINITI ЕХ 35» ОСОБА_3 є невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія автобуса «Volkswagen LТ 35» та невідповідність дій водія автомобіля «INFINITI ЕХ 35» знаходяться в причинному звязку з подією ДТП.

Установивши вину водія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, а також те, що її цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ ««Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд першої інстанції дійшов висновку про покладання на страховика обовязку відшкодування завданих ТОВ «Альянс-Авто» збитків пропорційно вини страхувальника. Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі, який виник між ТОВ «Альянс-Авто» та ПрАТ ««Українська пожежно-страхова компанія» є цивільно-правовим та належить до загальної юрисдикції.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частинами першою і другою статті 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарському суду підвідомчі справи між юридичними особами у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів.

Згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Згідно частини другої статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на вся правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15, від 24 лютого 2016 року № 6-1009 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Зважаючи на те, що спір про виплату страхового відшкодування виник між двома юридичними особами володільцем джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Альянс-Авто» і ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», він відповідно до ст.12 ГПК України має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про виключення з переліку обєктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного обєкта має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції.

Комунарський районний суд міста Запоріжжя, який вирішив не віднесений до його юрисдикції спір між двома юридичними особами про стягнення страхового відшкодування, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За таких обставин в оскаржуваній частині ухвалене у справі рішення не може бути визнано законним і обґрунтованим, а тому на підставі ст.310 ЦПК України воно підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303,307,310 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року по цій справі в частині часткового задоволення зустрічного позову і стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» матеріальну шкоду у сумі 40 032,1 грн. , а також 3 009,98 грн. компенсації судових витрат скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди закрити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: