Дата документу 10.08.2016
Справа № 320/3146/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000, 00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною 3-х річного віку. В обґрунтування зазначає, що в період з вересня 2014 року по квітень 2016 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах (незареєстрованому шлюбі). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У квітні 2016 року фактичні шлюбні відносини позивачка та відповідач припинили, з того часу проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Крім спільного з відповідачем сина, позивачка має на утриманні малолітню дитину від першого шлюбу. Позивачка зареєстрована в м. Макіївка Донецької області, однак фактично проживає в м. Мелітополі. Вона зараз не працює, бо здійснює догляд за малолітніми дітьми. Її єдиний дохід це лише передбачена законом державна допомога. Інших осіб, які б мали можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини та її утримання в позивачки немає. Після припинення шлюбу відповідач не бажає добровільно надавати їй матеріальну допомогу на утримання спільного сина та її утримання. Відповідач на теперішній час не працевлаштований, однак є працездатним і має можливість працювати. Крім того, відповідач має в особистій власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення і комбайн. Він обробляє ці земельні ділянки, висаджує і вирощує сільськогосподарські культури і продає вирощений врожай, від чого має певний значний дохід. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, відрахування по виконавчим документам з нього не проводиться. Враховуючи, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, просить стягнути з відповідача аліменти саме в твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Зазначила, що більша частина допомоги, яку вона отримує на дітей йде на сплату оренди за житло. Відповідач добровільно надавав їй матеріальну допомогу, однак нерегулярно, одного місяця дав 400 грн., іншого - 2 000 грн., в останнє - 600 грн. Зазначила, що відповідач продав комбайн, який був оформлений на нього, після подачі нею даного позову до суду й купив інший, але вже зареєстрував не на себе, доказів вказаного позивачка не має, має лише незасвідчену копію свідоцтва про реєстрацію машини на комбайн, який продано.

Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав позов частково. Згоден на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме в сумі 1167 грн. Вказав, що відповідач має у власності 2 земельні паї, які здає в оренду й отримує від цього дохід у розмірі 6000 грн. на рік, інші доходи є нерегулярними, скільки вони становлять представник відповідача сказати не може, але зазначає, що їх розмір не дає змогу сплачувати як аліменти на дитину в розмірі, запропонованому позивачкою, так і кошти на утримання позивачки. Підтвердив також, що відповідач дійсно продав комбайн, який перебував у його власності. Крім того, зазначив, що на утриманні відповідача перебуває його матір-пенсіонерка, яка є інвалідом третьої групи, хворіє на онкологію. Також зазначив, що оскільки позивачка не перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, то на неї не розповсюджуються норми ст. 84 Сімейного Кодексу України, а отже вона не має права на одержання аліментів на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Вислухавши позивачку та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження НОМЕР_4, видане 10 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області /а.с. 9/.

ОСОБА_1 зареєстрована в м. Макіївка Донецької області, однак фактично проживає в АДРЕСА_1; разом з нею проживає ОСОБА_3, про що свідчить довідка від 22.04.2015 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та довідка від 18 квітня 2016 року старшої по будинку. /а.с. 8,10/.

Згідно відомостей з центральної бази даних ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів від 03.08.2016 року, ОСОБА_2 за 2015 рік доходів не отримано.

Згідно довідки про отримані доходи, що контролюються Приморською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.08.2016 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 від провадження господарської діяльності отримано дохід за 2015 рік у 3400 грн.

При визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальне становище відповідача, той факт, що він є приватним підприємцем, відсутність в нього інших неповнолітніх дітей, також враховує матеріальне становище позивачки, а також виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності та необхідності створення державою однакових умов для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з18 травня 2016 року і до її повноліття.

Суд вважає доводи сторони відповідача стосовно обмеження розміру аліментів в 1167 грн., у зв"язку з відсутності можливості сплати їх в більшому розмірі, непереконливими та такими, що порушують права дитини, враховуючи реалії сьогодення на достатній рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Доводи сторони відповідача про незначний дохід останнього, поряд з цим не зазначення навіть його приблизного середнього розміру, приймаючи до уваги визнання ними факту продажу комбайну (при не зазначенні знову ж таки причин, мети такого правочину) суд розцінює як намагання уникнути обов"язку утримувати дитину в належному обсязі і, відповідно, не дають підстав для висновку про неможливість сплати відповідачем аліментів в розмірі 2000 грн. на утримання єдиної дитини сторін.

Крім того, суд не приймає до уваги зазначення представником відповідача щодо перебування на утриманні останнього матері - ОСОБА_5, оскільки жодного належного доказу на підтвердження цієї обставини надано не було. Пенсійний вік матері, її хвороба, наявність станом на 2002-2004 роки третьої групи інвалідності (даних щодо результатів чергового переогляду суду не надано), не доводять факту перебування її на утримання відповідача. Крім того, ОСОБА_5 отримує пенсію згідно наданої стороною відповідача довідки.

Що стосується вимоги позивачки щодо стягнення коштів на її утримання, слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька-дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 ст. 84 та статей 86, 88 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд знаходить доводи представника відповідача стосовно того, що на позивачку не розповсюджуються норми ст. 84 СК України такими, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, позивачка має законне право на аліменти на утримання дитини від батька і на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, незважаючи на те, що не перебувала у шлюбі з відповідачем, так як потребує матеріальної допомоги.

Однак, як вбачається з конструкції ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, позивачкою не доведено, що відповідач має таку матеріальну можливість, враховуючи стягнення з нього 2000 грн. аліментів на утримання дитини, що вказує на неможливість задоволення даної позовної вимоги.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 76, 88, 174, 209, 214, 215, 367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 18 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у сумі 551 /п'ятиста п'ятдесяти однієї/ гривні 20 копійок на користь держави.

В решті позову-відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова