У х в а л а

іменем україни

18 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Демяносова М.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до адміністрації Заводського району м. Миколаєва, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на самочинні будівлі, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що вона є власником 11/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Протягом 1994−2003 років нею було самочинно збудовано двоповерховий житловий будинок та сарай.

Посилаючись на те що, збудовані нею будинок та господарські споруди відповідають вимогам будівельних, санітарно-епідеміологічних, архітектурних норм та правил, однак будівництво було проведено без розробки та погодження технічної документації, дозволу на початок робіт, здачі об'єкта в експлуатацію, позивачка просила визнати за нею право власності на зазначені споруди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2005 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно збудовані за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок літ. «Ж-2», житловою площею 22,0 кв. м, загальною площею 52,8 кв. м, сарай літ «У-ІІ» розміром 1,58x1,73 м.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2005 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, поданій представником ОСОБА_9, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Позивачкою не надано доказів звернення за вирішенням питання про визнання права власності на спірні споруди до належного органу місцевої ради та про відмову у розгляді цього питання або відмову у задоволенні такого звернення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_9, відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

М.В.Демяносов