ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2640/15-ц
Провадження № 2/210/811/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" квітня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 із вищевказаним позовом до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги представником вмотивовано тим, що 29 травня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою стосовно оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно гаража №1 по вул. Ландау в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та гаража №609 по вул. Постишева в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_4, котрий на момент смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№8.

Вказував на те, що постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5В, в оформленні вищезазначеної спадщини позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у звязку із тим, що документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 на гаражі, що розташовані: гараж №1 по вул. Ландау в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та гараж №609 по вул. Постишева в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відсутні, згідно довідки КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 24 грудня 1999 року №1209, відомості стосовно реєстрації їх за ОСОБА_4 не значаться, та розяснено, що у звязку з тим, що правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на гаражі відсутні, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця), повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відмову вчинити нотаріальні дії вважає необґрунтованою, оскільки за життя батько позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4 не встиг оформити належним чином документи на вищевказане майно.

На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким скасувати постанову державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2015 року, та зобовязати видати позивачеві ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на гараж №1, що розташований по вул. Ландау у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

В подальшому, 20 липня 2015 року позивачем ОСОБА_2 до канцелярії Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було подано уточнену позовну заяву, в якій не змінюючи мотивувальну її частину, остання просила скасувати постанову державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2015 року, та зобовязати видати їй свідоцтво про право на спадщину на гараж №1, що розташований по вул. Ландау у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та гараж №609, що розташований по вул. Постишева у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Однак, в подальшому, при розгляді справи по суті, позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили суд розглядати цивільну справу за первісними її вимогами, та винести рішення про скасування постанови державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2015 року, та зобовязання видати позивачеві ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на гараж №1, що розташований по вул. Ландау у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, кожен окремо надали пояснення по суті справи, підтримали первісні позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача, - Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Крім того, 23 березня 2016 року до канцелярії суду державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 надано письмові заперечення на позовну заяву, в якій остання посилалася на ті обставини, що відповідно до п.4.12, п.4.18 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Вказувала на те, що позовна заява ОСОБА_2 є необґрунтованою та некоректно складеною, в ній відсутні посилання на нормативний акт, не вказані причини за якими позивач ОСОБА_2 вимагає скасувати постанову нотаріуса, зі змісту позовної заяви неможливо встановити причини звернення до суду.

Зазначала, що після смерті громадянина ОСОБА_4, який помер 08 червня 1999 року, у Третій Криворізькій державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за №310/1999 року за заявою дочки померлого, - ОСОБА_2, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.№97. При цьому, документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 на гараж, що розташований у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, по вул. Ландау, гараж №1, та гараж, що розташований у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, по вул. Постишева, гараж №609, у спадкоємця, відсутні, та згідно довідки №1209, виданої 24 грудня 1999 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», вищевказане нерухоме майно за померлим не значиться.

Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видану нею 29 травня 2015 року громадянці ОСОБА_2, вважає законною, обґрунтованою та такою, що скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

З письмових матеріалів справи судом встановлено, що 08 червня 1999 року, у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, у віці 62 років, від ішемічної хвороби серця, помер громадянин ОСОБА_4, про що 17 червня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районного ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-КИ №241534, та зроблено відповідний актовий запис про смерть №725 (а.с.93).

Встановлено, що померлий ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_2 Факт родинних відносин між померлим та позивачем ОСОБА_2 підтверджується копією наданого свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2 серії ІІ-АВ №127200, видане 29 квітня 1971 року Дзержинським районним бюро РАЦСу м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.93), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії IV-КИ №303304, видане 02 вересня 1989 року Довгинцівським відділом РАЦСу м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з якого вбачається, що 02 вересня 1989 року позивач ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище, - ОСОБА_4), та громадянин ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №514 (а.с.90), та копією паспорту громадянина України (а.с.91, 92).

З наданих відповідачем письмових заперечень (дана обставина у судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3 не заперечувалася) судом встановлено, що після смерті батька позивача ОСОБА_2, громадянина ОСОБА_4, який помер 08 червня 1999 року, у Третій Криворізькій державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за №310/1999 року за заявою позивача ОСОБА_2

У відповідності до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Згідно з п.4.12 Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

За положеннями п.4.14 Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до п.4.15 Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За приписами ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, 29 травня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно гаражів, що розташовані: у м. Кривому Розі по вул. Ландау, гараж №1, у м. Кривому Розі по вул. Постишева, гараж №609, після смерті батька, - ОСОБА_4, який помер 08 червня 1999 року та на момент смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№8.

Постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, позивачеві ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані гаражі після смерті її батька, - ОСОБА_4, який помер 08 червня 1999 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Так зазначено, що документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 на гаражі, що розташовані: у м. Кривому Розі по вул. Ландау, гараж №1, у м. Кривому Розі по вул. Постишева. гараж №609 відсутні, та згідно довідки КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 24 грудня 1999 року за №1209, відомості стосовно реєстрації їх за ОСОБА_4 не значаться, та розяснено право на вирішення питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) у судовому порядку (а.с.82).

Відповідно до положень ст.50 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Що стосується гаражу №1, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, судом встановлено наступне.

Так, з наданої копії рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 1976 року №17/697 «Про виділення земельної ділянки під будівництво гаражів під службові автомобілі заводу «КМЗ», завіреної начальником КП «Криворізьке БТІ» вбачається, що на підставі дозволу виконкому Криворізької міської ради депутатів трудящих, та погодження Управлінням головного архітектора міста, виконком вирішив надати дозвіл на будівництво гаражів (боксів) для службових автомобілів на ділянці, що належить цеху капітального будівництва.

Однак, дослідивши текст вказаного вище рішення, судом не встановлено, де саме територіально знаходиться ділянка місцевості, виділена під будівництво гаражів під службові автомобілі заводу «КМЗ», що унеможливлює вирішення питання стосовно того, чи є це та сама ділянка землі, на якій розташований спірний гараж №1, розташований по вул. Ландау в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

З наданої копії заяви на імя директора заводу «КМЗ», завіреної начальником КП «Криворізьке БТІ» вбачається, що співробітники заводу, в тому числі і померлий батько позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4 зверталися за дозволом на користування гаражами, розташованими по вул. Свободи в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, котрі розташовані на території заводу.

З наявної на копії заяви резолюції вбачається, що робітникам заводу було надано дозвіл на користування гаражами, однак при цьому окремого процесуального рішення стосовно надання даного дозволу позивачем ОСОБА_2 до суду надано не було.

Щодо наданих в обґрунтування позовних вимог позивачем ОСОБА_2 копій: зведеного акту вартості будівель та споруд від 29 грудня 2005 року (а.с.94), схематичного плану від 11 липня 2001 року (а.с.95), поверхового плану від 11 липня 2001 року (а.с.96), експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку (гаражу) від 11 липня 2001 року (а.с.97), складених посадовими особами КП «Криворізьке БТІ» вже після смерті батька позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4, котрий помер 08 червня 1999 року, суд зазначає, що у вказаних документах померлий батько позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4 значиться користувачем гаража №1 по вул. Ландау в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а не його власником, що свідчить по відсутність правовстановлюючих документів на вказаний гараж на час складення вказаних документів.

Тобто, документів, які б підтверджували факт права власності на спірний гараж померлим батьком позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4, останньою до суду не надано. Питання про виклик до зали суду та допит свідків, які б могли надати покази по суті справи, позивачем та її представником перед судом не ставилося.

Щодо посилань позивача ОСОБА_2 та її представника на ту обставину, що померлий батько позивача просто не встиг оформити правовстановлюючі документи на спірний гараж за життя, то до даних показів суд ставиться критично, оскільки рішення суду, яким би було встановлено факт належності за життя померлому батькові позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4 спірного гаражу, до суду позивачем та її представником також не надано, а тому у суду відсутні законні підстави для скасування постанови державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2015 року, та її зобовязання видати позивачеві ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину на гараж №1 по вул. Ландау в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Таким чином, державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 правомірно винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2015 року, що унеможливлює задоволення позову ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання вчинити певні, а тому суд вважає за доцільне у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.1216, 1218, 1297 ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, ст.ст.49, 50 ЗУ «Про нотаріат», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 18 квітня 2016 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович