Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1381/16 Головуючий у 1 інстанції: Солодоніков Р.С.
Є.У.№ 319/1395/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Куйбишевська державна нотаріальна контора, Гусарівська сільська рада Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3В звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 2002 року по даний час постійно перебуває за межами України на території Італії, де працює. Для прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори не зверталась, оскільки перебувала за кордоном, вважала дану розмову про розподіл спадщини при житті матері вести не доречно. В червні 2015 року дізналась про заповіт батька від 24.01.2001 року, за яким належний йому житловий будинок було заповідано їй та відповідачу ОСОБА_4, однак ОСОБА_4 житловий будинок та земельний пай успадкувала одноосібно.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, визначити їй додатковий строк для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6, померлого 25.10.2004 року протягом 3 місяців з моменту набрання чинності судового рішення.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому при апеляційному розгляді представник позивачки просив надати строк для подання заяви про прийняття спадщини до вересня 2016 року.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивач протягом тривалого строку не вирішувала питання про прийняття спадщини без поважних причин.

За поясненнями позивача, які не оспорюються відповідачем, на час смерті спадкодавця позивач перебувала за кордоном та приїхала в Україну лише через рік після відкриття спадщини.

У абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач причину пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини обґрунтовує тривалим перебуванням за кордоном України та відсутністю в Україні на час відкриття спадщини. Крім того, позивач зазначає, що вона не була обізнана про існування заповіту на її імя, позаяк інші спадкоємці приховали від неї наявність заповіту.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за місцем проживання була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто проживала на значній відстані від місця відкриття спадщини, а на час відкриття спадщини перебувала за межами України. Ця обставина не оспорюється сторонами.

Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що при поданні заяви про прийняття спадщини відповідачі не зазначили позивачку серед кола спадкоємців, вказавши лише про те, що єдиними спадкоємцями є ОСОБА_5 та ОСОБА_4В.( а.с.47-48).

Стаття 1272 ЦК передбачає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Так, за її змістом якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, проте не відмовився від прийняття спадщини має можливість вступити у спадкові відносини згідно з правилами, передбаченими частинами 2 - 3 цієї статті. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними.

При цьому поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Оцінюючи у сукупності обставини справи та надані сторонами докази, судова колегія вважає, що реєстрація позивачки в іншому населеному пункті, перебування за кордоном протягом року з дня відкриття спадщини та відсутність відомостей про існування заповіту спадкодавця на її імя у сукупності є поважними причинами для пропуску строку на прийняття спадщини, а тому заявлений нею позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про тривалість строку на прийняття спадщини, суд враховує, що позивач просила надати трьохмісячний строк для прийняття спадщини з дня набуття судовим рішенням законної сили, а тому прохання представника позивачки щодо надання строку до вересня 2016 року виходить за межі вимог, що заявлялися та були предметом дослідження, тож апеляційній вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 січня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Визначити ОСОБА_3 Людимні Волдимирівні додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася 25.102004 року після смерті батька ОСОБА_6 протягом трьох місяців з дня набуття законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: