АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Чобіток А.О.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим та зобов'язання вчинити певні дії, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_3

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, невірну оцінку доказів зібраних по справі.

Справа №757/3089/15-ц
№ апеляційного провадження №22-ц/796/8812/2016
Головуючий у суді першої інстанції: К.О.Москаленко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору не застосував ч.3 ст. 61 ЦПК України, та не врахував ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20.07.2011 року, яка набрала законної сили, зі змісту якої вбачається, що ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відмовилося від позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 Вважає помилковим висновок суду про те, що матеріали справи не містять доказів повного виконання ним зобов'язань за даним кредитним договором. Суд не надав належної оцінки факту здійснення позасудового врегулювання спору шляхом продажу предмету іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за даним кредитним договором.

Особи (представники), які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника ПАТ «Райффайзен банк Аваль» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника банку у зв'язку із великою завантаженістю та неможливістю направити представника у судове засідання.

Колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за відсутності зазначених осіб з урахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України та розглянула справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Із втратою відповідачем права вимоги, останній не може бути визнаний кредитором у зобов'язанні, а зобов'язання між кредитором спадкодавця і спадкоємцями є таким, що припинилось.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 березня 2007 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014-175/085, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 205320 доларів США зі строком повернення 13 березня 2027року.

Пунктом 2.1 кредитного договору № 014-175/085 від 13.03.2007 року визначено, що кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі: на придбання квартир АДРЕСА_1 та на сплату комісій Банку за цим Договором.

Забезпеченням зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 014-175/085 від 13.03.2007 року є іпотека майнових прав на квартири АДРЕСА_1, право власності на яке виникне у майбутньому.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання його зобов'язання за вказаним вище кредитним договором припиненим та зобов'язання вчинити певні дії суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості даних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Так, установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Як вбачається, ОСОБА_1 звертаючись до суду із даним позовом в обґрунтування посилався на повне виконання ним зобов'язань за кредитним договором № 014-175/085 від 13.03.2007 року внаслідок реалізації предмета іпотеки, який виступив забезпеченням виконання зобов'язань за даним кредитним договором в позасудовому порядку.

При цьому, як доказ ОСОБА_1 зазначав про наявність договору купівлі-продажу №1 від 05.04.2011 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ «Юнитком Плюс», оригінал або належним чином завірену копію якого суду не надав.

Факт укладання даного договору підтвердити або спростувати стороною відповідача не вбачалось можливим, оскільки, як зазначив у своїх запереченнях Банк, постановою Правління ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №П-22/1 від 06.02.2015 року було ліквідовано Донецьку обласну дирекцію АТ «Райффайзен Банк Аваль», а всі матеріали кредитних справ залишились на тимчасово окупованій території.

Так, відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Дійсно, відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Але, посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що відповідачем було реалізовано позасудове врегулювання спору, а саме згідно із застереженням в іпотечному договорі та діючи на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку» відповідачем, в особі Донецької обласної дирекції, Предмет іпотеки, який виступав забезпеченням виконання зобов'язань за Кредитним договором був проданий ТОВ «ЮНИТКОМ ПЛЮС», про що було укладено договір купівлі-продажу №1 колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені обставини не свідчать про повне виконання зобов'язань позивальника за вказаним кредитним договором.

Разом з тим, як на доказ повного виконання перед Банком зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 також посилався на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20.07.2011 року у справі № 22-ц6603-2011, при цьому, належним чином завірену копію вказаної ухвали суду не надав (надав лише фотокопію її вступної та резолютивної частин а.с. 17), копію позовної заяви по даній справі також не надав. Таким чином, суд був позбавлений можливості перевірити предмет та підстави того позову, встановити період за який банк просив суд стягнути заборгованість.

Так, згідно п.28 Постанови Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим,особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК ) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

Отже, висновок суду щодо відсутності у матеріалах справи будь - яких належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, які б підтверджували повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 014-175/085 від 13.03.2007 року є обґрунтованим та таким, що повністю відповідає зібраним у справі доказам.

Крім того, твердження ОСОБА_1 про обґрунтованість його вимог про зобов'язання Банку утриматись від надсилання вимог, здійснення телефонних дзвінків, надсилання телефонних текстових повідомлень, розцінюються судом критично, оскільки згідно пункту 11.2 Кредитного договору № 014/11-175/085 від 13.03.2007 року позичальник також згоден, що Кредитор на власний розсуд буде направляти повідомлення щодо строків та розмірів виконання Позичальником умов цього Договору на відомі Банку адреси та/або телефони Позичальника, тобто підписавши кредитний договір ОСОБА_1 засвідчив, що він згоден з умовами даного договору.

Отже, твердження ОСОБА_1 про незаконність ухваленого судом рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: