Справа №487/5002/15-ц 22.04.2016 22.04.2016
Справа № 487/5002/15-ц
Провадження №22-ц/784/921/16 Головуючий у 1-й інстанції Карташова Т.А.
Доповідач апеляційного суду Кутова Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, та представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2016 року за позовом

ОСОБА_6

до

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Стивідорна компанія «Нікмет-Термінал»,

третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Миколаєві про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Стивідорна компанія «Нікмет-Термінал» про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що в період з 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року він знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал». Під час виконання службових обов'язків на нього був здійснений наїзд автомобільним навантажувачем під керуванням працівника ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» ОСОБА_7 Позивач вказує, що в даний час він отримує щомісячні страхові виплати потерпілому у зв'язку з втраченим заробітком, призначені на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Проте сума призначених виплат не відповідає фактичному заробітку позивача, а відповідач відмовляється надати позивачу або Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Миколаєві довідку про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_6 на посаді докера-механізатора за останні шість календарних місяців, яка б відповідала по формі вимогам постанови КМУ №1266 від 26.09.2001 р. «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням».

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить зобов'язати ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» видати довідку про його середню заробітну плату (дохід), на посаді докера-механізатора за останні шість календарних місяців жовтень 2009 - березень 2010 рр., а в разі неможливості надати вказану довідку, надати довідку про середню заробітну плату (дохід) за відповідною професією (посадою) докера механізатора 4-го розряду бригади №102 ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» за останні шість календарні місяці, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (жовтень 2009 року- березень 2010 року).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на незаконність та необгрунтованність рішення суду першої інстанції, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2011 р., встановлений факт трудових відносин ОСОБА_6 з ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал», де він працював докером-механізатором з 22 лютого 2009 року по 31 травня 2010 року (а.с. 6-7).

Відповідно до змісту рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 8 серпня 2013 року ухваленого за позовом ОСОБА_6 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв (далі - ФССНВ у Миколаїв) про стягнення матеріальної шкоди, судом встановлено, що 12 квітня 2010 року під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_6 отримано травму, та в подальшому за наслідками травми визнано інвалідом. Згідно з актами про нещасний випадок за формами Н-1 та Н-5, складених 1 червня 2011 року за наслідками розслідування нещасного випадку, що стався 12 квітня 2010 року з ОСОБА_6, цей випадок є пов'язаним з виробництвом.

Вказаним рішенням апеляційного суду визначено розмір щомісячної страхової виплати та суму одноразової допомоги. Розмір щомісячної страхової виплати судом розраховано, виходячи з середньої заробітної плати в сумі 1822 грн. 44 коп., яка була визначена також за рішенням суду, відповідно до висновків експерта, у іншій справі за позовом ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по заробітній платі, та вказана щомісячна виплата стягнута судом з Фонду на користь ОСОБА_6 за період починаючи з 14 листопада 2011 року ( а.с. 19-20).

Вказане судове рішення ФССНВ у Миколаїв виконано, та відповідно до постанови №1423/3485/3485/ від 25.02.2015 року ОСОБА_6 з 10 грудня 2011 року перебуває на обліку у ФССНВ у Миколаїв та з вказаного часу отримує щомісячну страхову виплату в розмірі 1594 грн. 27 коп. (а.с. 18).

Також рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2011 року визнаний недійсним, укладений між ТОВ «Стивідорна компанія Нікмет-Термінал» та ОСОБА_6 договір підряду від 01 січня 2010 року №165.

Зміст позовних вимог ОСОБА_6 полягає в тому, що підприємство неправомірно не видає останньому довідку про заробітну плату, яка необхідна для призначення страхових виплат в розмірі, який би відповідав фактичному розміру його заробітної плати.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і заробітної плати.

Так, відповідно до наведеної норми, підприємство зобов'язано видати довідку про заробітну плату працівникові, тобто особі, яка займала відповідні посади на підставі трудового договору, і лише на його вимогу.

Проте наявність трудових відносин позивача з відповідачем ТОВ «Стивідорна компанія «Нікмет-Термінал» встановлено за судовим рішенням, оскільки наказ про прийняття ОСОБА_6 на роботу не видавався на підприємстві. Розмір середнього заробітку позивача у відповідний період, з якого в подальшому визначено і розмір щомісячного страхового платежу, також було встановлено судовими рішеннями, так як на підприємстві нарахування заробітної плати позивачу не здійснювалось, а його робота оплачувалась за цивільно-правовими договорами.

Вказані судові рішення набрали законної сили і є виконаними відповідачем, суми заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за затримку розрахунку стягнуті судом з підприємства, позивачу сплачені.

До того ж, в матеріалах справи відсутнє як звернення позивача до підприємства з відповідною завою про видачу довідки так і мотивована відмова підприємства.

Як порушене право на захист якого позивач звернувся до суду, останній зазначав, що в зв'язку з відсутністю довідки про заробітну плату, він не має можливості отримати страхові виплати в розмірі, який би відповідав його дійсній заробітній платі.

Проте, таке не відповідає обставинам справи, оскільки наведеним вище рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 8 серпня 2013 року по справі 22-ц/784/1866/13 розмір середньої заробітної плати визначено відповідно до висновку експертизи за № 3611 від 2 січня 2013 року, та визначено розмір середньої заробітної плати за шість календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, а саме з жовтня 2009 року по березень 2010 року, яка складає 1822 грн. 48 коп. На підставі вказаного рішення ФССНВ у Миколаїв призначено страхові виплати.

Таким чином посилання позивача на неможливість отримання страхових виплат без наявності довідки про середню заробітну плату, а також про невідповідність страхових виплат дійсній заробітній платі позивача є безпідставними, так як вказане рішенні апеляційного суду має обов'язків характер, в якому і зазначено розмір середньої заробітної плати який і є дійсним на даний час. А розмір страхових платежів, встановлений за рішенням суду, підлягає підвищенню ФССНВ у Миколаїв з 1 березня кожного року виходячи з відкорегованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат затверджений правлінням ФССНВ у Миколаїв .

Таким чином доводи позивача про неналежний на його думку розмір страхових платежів, фактично вказують на те, що він не згоден з розміром середнього заробітку встановленим судом, проте вказане питання підлягає вирішенню в іншому встановленому законом порядку.

Вимоги позивача щодо наявності підстав для отримання ним довідки про середню заробітну плату згідно з п. 19 наведеної Постанови КМУ також не заслуговують на увагу з тих же підстав, оскільки необхідний розмір середньої заробітної плати для здійснення страхових платежів встановлено за рішенням суду, а втрати необхідних документів роботодавцем не мало місця.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин, районний суд, враховуючи наведені положення закону, дійшов правильного висновку про недоведеність факту порушення прав позивача, в зв'язку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не врахував факти встановлені попередніми судовими рішеннями постановленими у спорах між тими ж особами, не можна прийняти до уваги, оскільки районний суд в оскаржуваному рішенні виходив саме з таких фактів, без їх додаткової перевірки, що відповідає положенням ст. 61 ЦПК України.

Питання щодо виконання рішень судів адміністративної юрисдикції стосовно покладення відповідних обов'язків на ФССНВ у Миколаїв не впливають на вірність наведених висновків у даній справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду, колегія суддів дійшла висновку, що воно відповідає вимогам процесуального та матеріального права, а тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді Т.З.Кутова

К.О. Буренкова

Т.В. Крамаренко