Справа №461/985/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

15 квітня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Романюка В.Ф.

при секретарі - Куц Н.З.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №252.

Крім цього, ОСОБА_2 просив витрати пов'язані з розірванням шлюбу покласти на нього.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 07 липня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №252. Прожили разом біля 1 (одного) року. З 1991 р. проживають окремо, спільних дітей у них не має, спільного господарства не ведуть.

Крім цього, позивач покликається на те, що у ОСОБА_3 є інша сім'я так як і в нього. Вважає, що подальше сумісне життя з ОСОБА_3 і збереження сім'ї є неможливим, тому просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до позову. Просила суд позовні вимоги позивача задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечила, оскільки ОСОБА_3 належним чином повідомлялася про судові засідання.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації. /а.с. 14, 21, 26, 27-28/. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 11.02.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу.

Так, 07.07.1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 /а.с.4/.

Як встановлено у судовому засідання, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кінця 1991 року проживають окремо, не спілкуються, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Спільних дітей у них немає.

Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Також, судом встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є інші сім'ї, а тому збереження їхнього шлюбу буде перешкоджати їхнім інтересам.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №252.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк