справа № 760/2329/16-ц
провадження № 2/760/5378/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

08.02.2016 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 грн. щомісячно, з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2012 відповідача визнано батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не проявляє належної уваги до виховання дитини, не цікавиться розвитком, станом здоров'я і рівнем матеріального забезпечення дитини, а тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Крім цього, просили врахувати суд, що відповідач має мінливий розмір доходу, а тому звернулися до суду з позовом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач у судовому засіданні визнав свій обов'язок утримувати сина. Однак, просив суд врахувати, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач, поставить його у скрутне матеріальне становище.

Крім того, відповідач зауважив, що він неодноразово відправляв за допомогою поштового відправлення на адресу позивача грошові кошти на утримання сина, проте вона жодного разу їх не отримувала.

На підставі вищезазначеного, просив суд ухвалити рішення, відповідно до якого стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини його доходів, оскільки на даний час він офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід, хоча у невеликому розмірі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 26.09.2013, батьком дитини зазначено ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 3).

Відповідно до заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2012, яке набрало законної сили 24.12.2012, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання батьківства було задоволено частково. Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 4).

Відповідно до довідки про доходи Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.07.2016 № 2689 ОСОБА_5 працює державним нотаріусом (а.с. 89).

Згідно з довідкою ТОВ Данунц» від 07.07.2016 ОСОБА_3 обіймає посаду менеджера в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами (а.с. 80).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зобов'язані матеріально забезпечувати свого сина ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».

Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Згідно з частиною першою статтею 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання сина, а відповідач зобов'язаний законом надавати матеріальну допомогу.

Однак, вирішуючи спір по суті, суд має врахувати не лише інтереси, права та свободи сторін, але й вимоги закону, які регламентують обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання, визначений главою 15 СК.

Суд на підставі довідки ТОВ «Данунц» №07.07.16-02 від 07.07.2016 встановив, що дійсно відповідач працює на посаді менеджера в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами ТОВ «Данунц» та його дохід у період з 24.05.2016 до 30.06.2016 становив 2 868,88 грн. без врахування ПДВ (а.с. 80).

Аналіз вищенаведеного підводить суд до висновку, що відповідач має регулярний дохід, який не є мінливим, а тому сплата аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. не відповідатиме вимогам закону, який встановлює правовий механізм визначення розміру аліментів.

Виходячи з обставин справи, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено частиною другою статті 182 СК.

Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 08.02.2016.

За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 03087, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: 03061, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 03087, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Л. В. Шевченко