Справа № 450/2095/16-ц Провадження № 2/450/1477/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Данилів Є.О.

при секретарі - Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

19.08.2016 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суми заборгованості за Кредитним договором №601/23-006 від 01.02.2008 року у розмірі 12 836,89 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять шість) дол. США 89 центів, що, згідно курсу НБУ 02.08.2016 року становить 318143,38 (триста вісімнадцять тисяч сто сорок три) грн. 38 коп. та стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 4772,16 (чотири тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 16 коп.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 01 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено Договір Кредиту №601/23-006. Відповідно до умов п. 1.1. Договору Кредиту, Банк надає Відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 5 000 (пять тисяч) дол. США 00 центів, зі сплатою Позичальником 21 (двадцять одного) процента річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 31 січня 2010, а Позичальник повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

П. 3.3.5. Договору Кредиту встановлено, що Позичальник зобовязаний сплачувати Кредитору проценти та комісії в строки, установлені в п.2.4., 2.5. цього Договору;

П. 3.3.6. Договору Кредиту встановлено, що Позичальник зобовязаний сплачувати Кредитору неустойку (пеню, штраф) в строк, встановлений у п.2.6. цього договору;

Відповідно до п. 4.1. Договору Кредиту, у разі прострочення Позичальником строків погашення Кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених в п.п.1.1., 2.4., 3.3.13. цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в національній валюті у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобовязання за цим Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Однак Позичальником не було виконано свої зобовязання за Кредитним договором перед Банком.

В результаті порушення умов Договору Кредиту №601/23-006 від 01.02.2008 року, станом на 02.08.2016 року, заборгованість складається з: суми заборгованості за кредитом, та з суми заборгованості за відсотками, розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 12 836,89 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять шість) дол. США 89 центів, що, згідно курсу НБУ 02.08.2016року становить 318143,38 (триста вісімнадцять тисяч сто сорок три) грн. 38 коп.:

Заборгованість за кредитом 4 781,67 (чотири тисячі сімсот вісімдесят один) дол. США 67 центів, що еквівалентно 118 506,64 (сто вісімнадцять тисяч п ятсот шість) грн. 64 коп.;

Заборгованість за відсотками 4 117,55 (чотири тисячі сто сімнадцять) дол. США 55 центів, що еквівалентно 102 047,40 (сто дві тисячі сорок сім) грн. 40 коп.;

Розмір пені за несвоєчасне повернення 2 115,77 (дві тисячі сто пятнадцять) дол. США 77 центів, що еквівалентно 52 436,24 (п ятдесят дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 24 коп.;

Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 821,90 (одна тисяча вісімсот двадцять один) дол. США 90 центів, що еквівалентно 45 153,10 (сорок пять тисяч сто п ятдесят три) грн. 10 коп.;

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, проте представник відповідача подав письмову заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив застосувати позовну давність і відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 ЦК України не передбачає односторонньої відмови від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №601/23-006 від 01.02.2008р. відповідач отримав в Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредит у розмірі 5 000 (пять тисяч) дол. США 00 центів, зі сплатою Позичальником 21 (двадцять одного) процента річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 31 січня 2010. Відповідно до графіку погашення заборгованості (додаток №3 до згаданого договору) щомісячні платежі відповідачем підлягали до сплати 5 числа кожного місяця.

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» свій обов'язок за договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі 5 000 (пять тисяч) дол. США 00 центів, чого відповідач не заперечив в поданій ним заяві.

Відповідач порушив виконання своїх зобов'язань за договором - не вчасно, тобто не у строки, визначені договором та графіком погашення заборгованості вносив кошти на погашення кредиту та інших належних платежів, внаслідок чого, станом на 02.08.2016 року, заборгованість складається з: суми заборгованості за кредитом, та з суми заборгованості за відсотками, розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 12 836,89 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять шість) дол. США 89 центів, що, згідно курсу НБУ 02.08.2016року становить 318143,38 (триста вісімнадцять тисяч сто сорок три) грн. 38 коп.:

Заборгованість за кредитом 4 781,67 (чотири тисячі сімсот вісімдесят один) дол. США 67 центів, що еквівалентно 118 506,64 (сто вісімнадцять тисяч п ятсот шість) грн. 64 коп.;

Заборгованість за відсотками 4 117,55 (чотири тисячі сто сімнадцять) дол. США 55 центів, що еквівалентно 102 047,40 (сто дві тисячі сорок сім) грн. 40 коп.;

Розмір пені за несвоєчасне повернення 2 115,77 (дві тисячі сто пятнадцять) дол. США 77 центів, що еквівалентно 52 436,24 (п ятдесят дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 24 коп.;

Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 821,90 (одна тисяча вісімсот двадцять один) дол. США 90 центів, що еквівалентно 45 153,10 (сорок пять тисяч сто п ятдесят три) грн. 10 коп.;

У відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Стаття 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги) стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про особу, яка його порушила.

Положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. До такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14 та в постанові від 06 листопада 2013 року (справа №6-11цс13).

З наданого позивачем розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості платежі за договором ОСОБА_1 сплачував нерегулярно, прострочена заборгованість, згідно розрахунку почала нараховуватись ще з 06.03.2008р., останній платіж за договором ОСОБА_1 здійснено 29.04.2008р. в сумі 252,50 грн., яка є меншою від визначеної графіком погашення платежів.

Таким чином, вже на цю дату позивач знав про те, що його право порушене. Однак, з позовом в суд звернувся лише після закінчення трирічного терміну позовної давності, не надавши при цьому жодних поважних причин пропуску такого та не клопотав про його поновлення.

Враховуючи, що за умовами кредитного договору №601/23-006 від 01.02.2008р. погашення кредиту, процентів та винагороди повинно здійснюватися позичальником частинами до 5 числа наступного за звітом місяцем, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування ним з 29.04.2008р., останній платіж ним повинен був сплачений 31.01.2010р. у той же час, з вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся лише 19.08.2016р., тобто поза межами строку позовної давності.

Про застосування строку позовної давності відповідач зазначив в поданій суду заяві.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в позові слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,60,88,197,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.256,257,266,267 ЦК України, суд

вирішив:

у позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_2