Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/4718/16-ц

Провадження № 2-в/185/27/16

08 серпня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабій С.О., при секретарі судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження № 256/4355/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна,

ВСТАНОВИВ :

20.05.2016 р. (як вбачається із відбитка штемпеля установи зв'язку на конверті поштового відправлення) заявником ОСОБА_1 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було подано заяву про відновлення втраченого судового провадження, у якій просила відновити ухвалу Калінінського районного суду м. Донецька від 04.07.2014 року у справі № 256/4355/14ц.

В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що у жовтні 2001 року ОСОБА_1 звернулася до Калінінського районного суду міста Донецька з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності.

29 травня 2003 року ухвалою Калінінського районного суду міста Донецька забезпечено позов про поділ майна та накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1

Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2008 року позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені частково.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2009 року рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2008 року залишено без змін.

На сьогоднішній день рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2008 року набрало законної сили.

26 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Калінінського районного суду м. Донецька про скасування заходів забезпечення позову та просила суд скасувати арешт накладений на будинок АДРЕСА_2. Ії стало відомо про існування ухвали Калінінського районного суду міста Донецька від 04.07.2014 року, якою її заяву задоволено, та скасовано захід забезпечення позову накладений ухвалою Калінінського районного суду м. Донецька від 29.05.2003 року шляхом заборони здійснювати реєстрацію будь-яких угод, які направлені на відчуження 51/100 частини будинку АДРЕСА_2, яка згідно довідки БТІ від 22.04.2003 року № 7 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Мангуш A.M. за реєстром 3317. Однак, на теперішній час, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати належним образом посвідчену копію вищезазначеної ухвали Калінінського районного суду м. Донецька, оскільки судове провадження № 256/4355/14ц втрачено (знаходиться в суді на тимчасово окупованої території).

Ухвалою суду від 30.05.2016 р. було відкрито провадження у справі за за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження № 256/4355/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна, копію вказаної ухвали було надіслано особам, які беруть участь у справі та запропоновано надати суду документи, видані зі справи до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, а також письмові пояснення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, у судове засідання не з'явились. Неявка учасників процесу у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на положення п.1 ст.6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зміст п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2", у яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом, суд, дослідивши зібрані матеріали, вважає, що втрачене провадження підлягає частковому відновленню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, визначено територіальну підсудність справ підсудних Калинінському районному суду м.Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Згідно ст.3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду.

У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Від Калининського районного суду м.Донецька до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 256/4355/14ц не надходили.

Згідно ст.402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Відповідно до ч.1 ст.404 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме провадження просить заявник, чи було у справі ухвалено рішення по суті справи або постановлена ухвала про закриття провадження, якою саме особою з числа осіб, які брали участь у справі, був заявник, хто конкретно і в якості кого брав участь у справі, місце проживання чи місцезнаходження цих осіб, що відомо заявнику про обставини втрати провадження, про місцезнаходження копій документів провадження або відомостей щодо них, поновлення яких саме документів заявник вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦПК України, до заяви про відновлення втраченого провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися у заявника або у справі.

Відповідно до ч.1 ст.409 ЦПК України, у справі про відновлення втраченого провадження заявник звільняється від оплати судових витрат. У разі подання завідомо неправдивої заяви судові витрати відшкодовуються заявником.

Згідно ст. 407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам Київського районного суду міста Донецька, які на теперішній час знаходиться на території до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб ( їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Заявником надано копію ухвали Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області у справі №256/4355/14ц (провадження 2зз/256/3/14), зміст якої суд може встановити у повному обсязі.

Зібрані і перевірені матеріали, на думку суду, є належними та достатніми доказами для часткового відновлення втраченого провадження, а тому суд вважає можливим частково відновити втрачене провадження в цивільній справі № 256/4355/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна, про що просить заявник.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 137, 212, 402, 403, 407, 408 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити повністю.

Частково відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 256/4355/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна, а саме ухвалу Калінінського районного суду м. Донецька від 04.07.2014 року у справі № 256/4355/14ц.

Зміст ухвали Калінінського районного суду м. Донецька від 04.07.2014 р. у цивільній справі № 256/4355/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно набутого майна:

«Справа № 256/4455/14ц

2зз/256/14

У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04.07.2014 року

Калінінський районний суд міста Донецька Донецької області у складі:

Головуючий суддя Токарєва Н. М.,

при секретарі Тільної О. В.,

розглянувши у судовому засіданні у місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Калінінського районного суду м. Донецька від 29.05.2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розподіл сумісно набутого майна, з метою забезпечення позову було накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та заборонено здійснювати реєстрацію будь-яких угод, які направлені на відчуження 51/100 частини будинку АДРЕСА_2, яка згідно довідки БТЇ від 22.04.2003 року № 7, належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Мангуш А. М. за реєстром 3317.

Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 25.12.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розподіл сумісно нажитого майна, про вселення, про визначення порядку користування жилим приміщенням було задоволено частково, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про розподіл додаткового майна, як сумісно нажите майно було задоволено частково, поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їх спільне сумісно нажите майно - квартиру АДРЕСА_1, визнавши за кожним: за ОСОБА_2 право власності на 1А частину квартири АДРЕСА_1, та визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їх спільно сумісно нажите майно -спальня «Ханан», залишивши спальню «Ханан» у власності ОСОБА_2, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частина спальні «Ханан» у розмірі 9250 грн. та вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1. У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 і зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06.04.2009 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відхилено, а рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 25.12.2008 року залишено без змін.

26.06.2014 року до Калінінського районного суду м. Донецька звернулася ОСОБА_1 із заявою про скасування заходів забезпечення позову та просила суд скасувати арешт на будинок АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про причини не явки суд не повідомили, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, на адресу суду від них не надходило повідомлень про причини неявки чи про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно ст. 154 ч. 5 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Судом встановлено, що ухвалою Калінінського районного суду м. Донецька від 29.05.2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розподіл сумісно набутого майна, з метою забезпечення позову було накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та заборонено здійснювати реєстрацію будь-яких угод, які направлені на відчуження 51/100 частини будинку АДРЕСА_2, яка згідно довідки БТІ від 22.04.2003 року № 7, належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Мангуш А. М. за реєстром 3317. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 25.12.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розподіл сумісно нажитого майна , про вселення, про визначення порядку користування жилим приміщенням було задоволено частково та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про розподіл додаткового майна, як сумісно нажите майно було задоволено частково та поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їх спільне сумісно нажите майно - квартиру АДРЕСА_1, визнавши за кожним: за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їх спільно сумісно нажите майно - спальня «Ханан», залишивши спальню «Ханан» у власності ОСОБА_2, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частина спальні «Ханан» у розмірі 9250 грн. та вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1. У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 і зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06.04.2009 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відхилено, а рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 25.12.2008 року залишено без змін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1, про скасування заходів забезпечення позову, шляхом заборони здійснювати реєстрацію будь-яких угод, які направлені на відчуження 51/100 частини будинку АДРЕСА_2, яка згідно довідки БТІ від 22.04.2003 року № 7, що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Мангуш А. М. за реєстром 3317, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 154 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, про скасування заходів забезпечення позову -задовольнити.

Скасувати захід забезпечення позову накладений ухвалою Калінінського районного суду м. Донецька від 29.05.2003 року шляхом заборони здійснювати реєстрацію будь-яких угод, які направлені на відчуження 51/100 частини будинку АДРЕСА_2, яка згідно довідки БТІ від 22.04.2003 року № 7, належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Мангуш А. М. за реєстром 3317.

Копію ухвали суду направити сторонам для відома, а також направити копію ухвали ВДВС Київського РУЮ у м. Донецьку , 8 - ї та 1-ї Донецької державної нотаріальної контори та БТІ м. Донецька, для виконання.

Апеляційна скарга на цю ухвалу суду може бути подана в Апеляційний суд Донецької області через Калінінський районний суд м. Донецька протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Токарєва Н. М.»

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. О. Бабій