Справа№ 328/2040/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Гавілей М.М.

при секретарі: Корольковій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак справу за позовом ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Токмацької міської ради Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, позовні вимоги обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла його бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла: земельна ділянка площею 0,0752 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.04.2000 року. Спадщину у встановленому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв його батько ОСОБА_4, як спадкоємець за законом першої черги, так як на час відкриття спадщини проживав разом з ОСОБА_3 ОСОБА_4 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, адже вважав, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. Єдиним спадкоємцем за законом залишився позивач, який спадщину прийняв в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 22.12.2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просив позов розглядати без участі представника, вирішити спір на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_3 є бабусею її чоловіка ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. По день смерті ОСОБА_3 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, проживав її син ОСОБА_4, батько позивача. Після смерті ОСОБА_3 саме її син ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння її спадковим майном, так як утримував житловий будинок, обробляв прибудинкову земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, яку йому залишила у спадщину по заповіту ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 помер, після смерті якого залишився єдиний спадкоємець за законом першої черги його син - ОСОБА_1 Інший син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, син якого ОСОБА_6 спадщину після смерті діда не приймав, разом з ОСОБА_4 за однією адресою на день його смерті не був зареєстрований, до нотаріуса заяву про прийняття спадщини не подавав.

Суд, заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 682,00 кв.м. для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 що належала спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради № 77 від 23.03.2000 року та державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 21.04.2000 року.

На випадок своєї смерті спадкодавець складала заповіт на частину спадкового майна. Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною Є.О. за №599 від 11.05.1992 року. ОСОБА_3 заповідала належну їй частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, ОСОБА_4. На земельну ділянку спадщина відкрилася за законом.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 залишився її син ОСОБА_4 Останній разом зі спадкодавцем був зареєстрований та фактично проживав на день смерті, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

Згідно будинкової книги, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року за адресою: АДРЕСА_1. За даною адресою разом з нею на день смерті були зареєстровані: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно повідомлення Токмацької державної нотаріальної контори № 696/01-16 від 16.06.2016 року спадкова справа після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, не відкривалася.

Як встановлено в судовому засіданні та доведено показами свідка, ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2, на день смерті матері ОСОБА_3 постійно проживав з нею за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1, а після її смерті володів та користувався спадковим майном.

Враховуючи відкриття спадщини у 2001 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. (ч. 1 ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року)

Частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. (ст. 537 ЦК України в редакції 1963 року)

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму ВСУ УРСР №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

У відповідності до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що спадкоємець ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема спірною земельною ділянкою, що залишилася після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 25.11.2008 року.

Єдиним спадкоємцем за законом залишився позивач ОСОБА_1, який доводиться спадкодавцю рідним сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 22.10.1968 року. ОСОБА_1 спадщину прийняв в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується будинковою книгою, паспортом, довідкою про склад сім'ї від 03.06.2016 року. Заповіту на випадок своєї смерті спадкодавець не складав, в такому разі спадкування належного йому майна здійснюється за законом.

22.12.2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2015 року.

Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_4 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, земельну ділянку площею 682,00 кв.м. для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1. Однак ОСОБА_4 не переоформив успадковане майно у встановленому законом порядку, не одержав державний акт на право власності на дану земельну ділянку, отримати державний акт після смерті власника за вимогами діючого земельного законодавства є неможливим.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України).

До спадкоємців за законом першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. (ст. 1261 ЦК України)

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при відмові нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до статті 79 ЦК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Так, право власності на земельну ділянку виникає з моменту реєстрації цього права ( ст. 125 ЗК України). Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Дійсно, спадкодавець не встиг здійснити за життя державну реєстрацію свого права власності на вказану земельну ділянку, але дане не може бути підставою для втрати її спадкоємцем права на спадщину.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про належність спадкодавцю на праві власності земельної ділянки площею 0,0752 га, що суперечить матеріалам справи.

Таким чином, відповідно до вищевикладених обставин, позов ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на на земельну ділянку підлягає частковому задоволенню.

Вимога про встановлення факту прийняття спадщини не можуть бути задоволені, оскільки дані обставини увійшли в предмет доведення, що дає підстави для висновку про задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування площею 682,00 кв.м., проте неможливо визнання даного факту як юридичного рішенням суду, оскільки існує спір про право.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 11,15,60, 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 682,00 кв.м. з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:/підпис/

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО

Суддя