У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Леміш О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2А про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119,120 ЦПК України. Так, згідно п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позовна заява має містити відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Згідно ст.ст. 277, 278 ЦК України способами захисту особистого немайнового права є спростування недостовірної інформації та заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права.

Таким чином встановлено , що позивачем не вірно зазначено один із способів захису її немайнового права - а саме зобов"язати відповідача як рієлтора виконати свої зобов"язання або повернути завдаток.

п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»передбачено - Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

З п.12. вбачається , що - Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Таким чином , з доданих до позову матеріалів , а саме роздруківок з інтернету, що на думку позивачки підтверджують доводи наведені нею у позові не вбачається , що автором інформаційного матеріалу є саме ОСОБА_2А, а тому в суду наявні сумніви щодо належності відповідача .

Відповідно до п.5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Вказаним вимогам позовна заява ОСОБА_1П не відповідає, зокрема не зазначено яка саме інформація поширена саме безпосередньо відповідачем (відповідачами),/ з позовної заяви , абз.2 вбачається , що позивачка сама вказує, що причетність відповідачки до інтернет публікацій вона довести не може/ із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також не вірно зазначено спосіб захисту немайнових прав позивачем..Також позивачем не вказано та з позову не вбачається з яких міркувань ОСОБА_1П виходила , визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, відповідно до вказаної постанови пленулу ВСУ Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях

на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Оскільки , ОСОБА_2А заявлено позов до суду до відповідача ОСОБА_3І про захист честі та гідності , ділоовї репутації та відшкодування завданої моральної шкоди , а інформація та обставини на які посилається позивачка ОСОБА_1П є підставою і стосуються предметом вищевказаного позову, обставини викладені в даній позовній заяві не можуть бути підставою пред"явлення ОСОБА_1П позову.

Керуючись ст. 121 ч.1 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди залишити без руху та надати позивачу строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ними копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних в ній недоліків.

У разі, якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_4