Номер провадження: 22-ц/785/2480/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П., Каларащ А.А.

За участю секретаря - Полякової В.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12.01.2016 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6

-про стягнення неустойки (пені) за ухилення від сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

07/10/2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовними вимогами та просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 533 117,17 грн., яка складається з 89 943 грн. за невиконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси № 2-5119 від 14 листопада, котрим на ії користь стягнуто аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення доньки ОСОБА_7 3-х річного віку та 444 074,17 грн. по цивільній справі № 205120/11 по стягнутим аліментам на утримання дітей-ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7-ІНФОРМАЦІЯ_7.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що для примусового виконання рішення по цивільній справі №2-5119/11 першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 06.12.2011 року було відкрито виконавче провадження ВП № 30246303 та по справі № 2-5120/11-ВП №30245893. Відповідач ніяких аліментних платежів не здійснює. Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції встановлена заборгованість по справі № 2-5120/11, котра на 12 вересня 2015 року становить 57 600 грн. та по справі № 2-1519/11

Посилаючись на вимоги ст.196 СК України позивач просила суд задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки (пені) з ухилення від сплати аліментів, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1,уродженця Республіки Афганістан, м. Кандагар, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПННОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, неустойку(пеню) за ухилення від сплати аліментів, що стягнуті згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси № 2-5120/11 від 14.11.2011 року, за період з 12.09.2011 року по 07.11.2015

року у розмірі 444 074,17 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 487,20 гривень, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.( а.с.4)

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, в частині відмови в заявлених вимог, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути на її користь пеню в розмірі 89 043 грн., від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2011 року по справі № 2-5119/11, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. При цьому, ОСОБА_5 надала апеляційному суду розрахунок заборгованості відповідно виконавчого листа № 2-5119, що складає 6 906, 45 грн. за період з вересня 2011 року по листопад 2012 року.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином відповідно до вимог ст.74 п.9 ЦПК України.

В силу ст.305 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення в порядку ст.303 ЦПК України, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах щодо стягнення пені за несплату аліментів на отримання дружини на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2011 року № 2-5119/11, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів наявності та розміру заборгованості по їх сплаті.

Судова колегія не погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 14 листопада 2011 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по цивільній справі № 2-5119/11, яким стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти по 500 грн. щомісячно, починаючи з 12 вересня 2011 року до досягнення донькою ОСОБА_7 3-хрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8( а.с.4)

14 листопада 2011 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив рішення по справі №2-5120/11 яким стягнув з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 12 вересня 2011 року по досягнення донькою ОСОБА_8 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9, після цього продовжити стягувати аліменти на утримання ОСОБА_7 в розмірі 600 грн. до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_10

На підставі цих рішень видані виконавчі листи, які позивачка подала до першого Суворовського в ДВС Одеського міського управління юстиції для примусового виконання.

Згідно довідок першого Суворовського в ДВС Одеського міського управління юстиції у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини з вересня 2011 року по листопад 2012 року в розмірі-6 906,45 грн. та дітей станом на 12.09.2015 року склала-57 600 грн.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Судова колегія погоджується з судженням районного суду, що така відповідальність передбачена за порушення аліментних зобов'язань визначених Главою 15 СК України.

Одночасно судова колегія вважає, що районний суд помилково відмовив в стягненні пені за заборгованістю по аліментам на утримання дружини, з підстав відсутності доказів наявності та розміру заборгованості по їх сплаті, так як вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну виплату аліментів на її користь до досягнення дитиною трирічного віку є безпідставними.

Право на утримання в розмірі 500 грн. щомісячно ОСОБА_5 набула у відповідності до положень ст. 84 СК України, яка є складовою частиною Глави 9 СК України «Права та обов'язки подружжя по утриманню».

Натомість ст. 196 СК України, на підставі якої позивач вимагає стягнути неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на своє утримання до досягнення трирічного віку, міститься в Главі 15 «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання».

Предметами регулювання вказаних глав є нетотожні правовідносини.

Більш того, системний аналіз змісту Глави 15 і Глави 22 СК України («Обов'язок по утриманню інших членів сім'ї та родичів»), зокрема її ст. 274 С К України, вказує на те, що норми положень Глави 15 СК України, до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК України, можуть застосовуватись лише у випадку прямого на це посилання.

Оскільки Глава 9 СК України «Права та обов'язки подружжя по утриманню» не містить у собі посилання на те, що визначення заборгованості за аліментами, що стягуються у відповідності до Глави 9 СК України, а також повне або часткове звільнення їх від сплати заборгованості провадяться відповідно до положень, встановлених статтями 194-197 цього Кодексу, положення ст. 196 СК України на спірні правовідносини не поширюються.

Таким чином, до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, можуть бути застосовані інші санкції матеріального характеру, передбачені цивільним законодавством, але на їх застосування позивач не вказує, тому у стягненні пені на заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_5 необхідно відмовити за безпідставністю.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що відсутність доказів наявності та розміру заборгованості по їх сплаті є підставою для відмови в цій частині в позовних вимогах, що свідчить про порушення судом норм ст.212-214 ЦПК України та не врахував норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, судова колегія з підстав ст. 309 ч.1 п3,4 ЦПК України вважає, що рішення підлягає зміні в частині підстав обґрунтування відмови так як вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну виплату аліментів на утримання ОСОБА_5 до досягнення дитиною трирічного віку є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне повернути ОСОБА_5 понесені нею витрати в сумі 465 грн., за виклик відповідача через оголошення в пресі так як вони документально підтверджені.

Судова колегія не перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в іншій частині за відсутності апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.218,309,316,317,319ЦПК України судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12.01.2016 року змінити в частині підстав обґрунтування відмови в позовних вимогах про стягнення пені по аліментам на утримання дружини.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі-465 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.А.Калараш

А.П. Заїкін