АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/43/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39, 21 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Маньківського відділку ЧООБТІ, Маньківської державної нотаріальної контори, Відділу містобудування та архітектури Маньківської райдержадміністрації та Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області про розподіл майна, що знаходиться в спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном, та зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_7 звернулася з позовною заявою до Маньківського районного суду Черкаської області про розподіл майна, що знаходиться у спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що у 1995 році її мати ОСОБА_9, яка померла 28 березня 2009 року, вчинила договір дарування на імя ОСОБА_7, подарувавши їй 7/10 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області.

Відповідно до довідки-характеристики, виданої позивачу 06.08.2014 року Маньківським відділком ЧООБТІ, згідно розрахунку часток 7/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належить їй, ОСОБА_7, складається з частини житлового будинку А 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 кухня 8,1 кв.м., 1-5 кімната 16,1 кв.м., веранда а, ґанок з козирком І, ґанок II з козирком, сарай Б, сарай В, сарай Г, погріб Е, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2. Однак при вчиненні угоди та видачі правового документу, а саме договору дарування, державний нотаріус Маньківської районної держнотконтори не вказала в тексті договору дарування чіткий перелік відчуженого (подарованого позивачу) майна. Маньківським відділком ЧООБТІ надано завірені копії замовлення № 45 від липня 1995 року, розрахунку ідеальних часток в будинку № 15 по вул. Пархоменка, 15 в смт. Буки Маньківського району Черкаської області та довідки-характеристики, виданої БТІ для вчинення нотаріальної дії.

Як вказано в цих документах, мати позивача ОСОБА_9, подарувала їй не 7/10 ідеальних частин жилого будинку та надвірних споруд, а подарувала майно, визначене нею самою, а саме: частину житлового будинку А, що складається з коридору 1-1, кухні 1-2, кімнати - 1-5, веранди а, ґанку з козирком І, ґанку з козирком II, сараю Б, сараю В, сараю Г, погребу Е, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, які, згідно розрахунку, і складають 7/10 частин будинковолодіння в ідеальних частках.

В 1995 році ОСОБА_9 вчинила заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 80 Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області, яким заповіла 3/10 частини жилого будинку (а саме, дві кімнати - площею 15,2 кв.м. та 8,8 кв.м.), що розташований за адресою: вул. Пархоменка, 15, селище Буки, Маньківського району, Черкаської області, ОСОБА_8, що доводить той факт, що матір достеменно знала, яка саме частка будинку залишилася у її власності.

У 2005 році ОСОБА_9, видала довіреність на ім'я ОСОБА_10, для вчинення договору дарування на користь ОСОБА_8 на ту саме частину будинку, яка залишилася у її власності, а саме: на 3/10 частини жилого будинку (дві кімнати - площею 15,2 кв.м. та 8,8 кв.м.), однак приватний нотаріус Маньківського нотаріального округу ОСОБА_11, посвідчуючи даний договір дарування, вказала предметом дарування не 3/10 частини жилого будинку, а саме : дві кімнати - площею 15,2 кв.м. та 8,8 кв.м, які лишалися у власності матері, оскільки решта будинку та всі надвірні споруди вже належали ОСОБА_7 згідно договору дарування від 04.08.1995 року, а вказала «3/10 частини жилого будинку з надвірними спорудами», що призвело до непорозумінь та конфлікту між нею та відповідачем.

Також в подальшому матірю був вчинений договір дарування, посвідчений нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_11, яким в дар було передано ОСОБА_8 ? частину земельної ділянки, від 0,350 га, що знаходиться в смт. Буки Манькiвського району Черкаської обл. по вул. Пархоменка, 15. А іншу ? частину цієї земельної ділянки після смерті матері набула вона ОСОБА_7 в порядку спадкування після смерті матері в 2009 році.

Впродовж тривалих років сторони користувалися будинком та земельною ділянкою. ОСОБА_8 знала, що мати подарувала її визначену частину будинку та всі надвірні споруди. При цьому мати ще за свого життя зробила підмурок перед вікнами кімнат 1-3 та 1-4 з тим, щоб в подальшому ОСОБА_8 зробила окремий вихід зі своєї частини будинку на іншу сторону та добудувала веранду. Проте ремонт будинку та надвірних споруд здійснювала лише позивачка ОСОБА_7, наймаючи робітників та закуповуючи необхідні матеріали.

При цьому позивач по первинному позову мала обмежений доступ до надвірних споруд, оскільки взагалі не мала ключів від 2 сараїв, які використовувала її сестра. В червні 2014 року ОСОБА_8 все ж почала будувати веранду, однак в липні 2014 року ОСОБА_8 було демонтовано встановлений позивачем цементний паркан, зрубано посаджені нею багаторічні фруктові дерева, знищено посаджені позивачем квітники та плодові кущі. На звільненій таким чином земельній ділянці ОСОБА_8, незаконно, без наявності дозвільних документів та її згоди як співвласника майна та землі почала самовільно здійснювати забудову цієї земельної ділянки, чим заподіяла позивачу матеріальну та моральну шкоду.

На даний момент нею створюються штучні перешкоди для заїзду на територію будинковолодіння, оскільки вхід у належні позивачу 7/10 частин будинку і надвірні споруди ускладнюється через об'єкти незаконного будівництва, які зводяться по різні сторони від проїзду. На думку позивача ОСОБА_7, з метою припинення конфлікту між нею та сестрою, а також з метою уникнення непорозумінь в майбутньому, слід в судовому порядку розділити їх спільну часткову власність (будинок та земельну ділянку) в натурі та встановити межові знаки при розподілі земельної ділянки таким чином, щоб кожна із співвласниць мала можливість проїзду та проходу на її частину майна окремо від іншої.

Крім того ОСОБА_7 зазначила, що відповідачка ОСОБА_8 самовільно, без наявності дозвільних документів та її згоди як співвласника земельної ділянки, в 2014 році здійснювала будівництво сараю на місці садочка на тій половині земельної ділянки, яку впродовж багатьох років позивач ОСОБА_7 обробляла, тому вона вважає, що цей сарай побудований незаконно та просить суд про його знесення в судовому порядку, а тому позивач змушена звертатись з вказаним позовом до суду, оскільки вищезазначені дії призвели до непорозумінь і конфліктів з ОСОБА_8

В своїй позовній заяві ОСОБА_7 просила:

- здійснити розподіл майна, що знаходиться в спiльнiй частковій власності ОСОБА_7 та ОСОБА_12, а саме будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в смт. Буки Манькiвського району Черкаської обл. по вул. Пархоменка, 15, 7/10 частин якого належить Грузєвiй Т.С., а 3/10 частин будинку належить Корнiєвськiй М.С., в натурi;

- визнати за ОСОБА_7, вiдповiдно до договору дарування вiд 04.08.1995 року, право власностi на 7/10 частин будинку з надвiрними спорудами по вул. Пархоменка, 15 в смт. Буки Манькiвського району Черкаської обл., що складається з частини житлового будинку «Л», а саме: 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 кухня 8,1 кв.м., 1-5 кiмната 16,1 кв.м., веранда «а», ганок з козирком І, ганок з козирком ІІ, сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», погрiб «Е», огорожа № 1, ворота з хвiрткою № 2;

- визнати за ОСОБА_8, відповідно до договору дарування від 22.09.2005 року, право власності на 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Пархоменка, 15 в смт. Буки Манькiвського району Черкаської обл., що складається з частини житлового будинку «А», а саме: кімнати 1-3 площею 8,3 кв.м. та кімната 1-4 площею 15,2 кв.м.;

- зобовязати ОСОБА_8 не чинити перешкоди в користуванні частиною будинку та надвірних споруд, що належать ОСОБА_7;

- зобовязати ОСОБА_8 надати можливість працівникам Маньківського відділку ЧООБТІ провести поточну інвентаризацію будинку з надвірними спорудами по вул. Пархоменка, 15 в смт. Буки Манькiвського району Черкаської області;

- зобовязати ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні належним позивачу майном, шляхом знесення самовільно побудованого сараю;

- здійснити розподіл майна, що знаходиться в спільній частковій власності, а саме, земельну ділянку площею 0,350 га, по ? частині в натурі.

Уточнюючи позовні вимоги в частині визначення порядку реального поділу будинку та земельної ділянки після проведених судом будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз, ОСОБА_7 просила : будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за адресою: вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Черкаської області, виділити відповідно до першого варіанту розподілу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року.

Не погодившись з даними позовними вимогами, 30 жовтня 2014 року відповідач по справі ОСОБА_8 подала зустрічний позов.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги зазначила, що 4 серпня 1995 року мати сторін по зустрічному позову, ОСОБА_9, уклала з її сестрою, ОСОБА_7, договір дарування, відповідно до якого подарувала її сестрі, ідеальну частку в праві власності, що складається з 7/10 частини жилого будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в смт. Буки на вул. Пархоменка, 15, Маньківського району Черкаської області та розташований на земельній ділянці площею 0,3500 м2.

22 вересня 2005 року мати вчинила на її користь договір дарування ідеальної частки у праві власності, що складається з 3/10 частини вказаного жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, без зазначення конкретного майна або складових цього будинку.

До липня 2014 року її родина та родина відповідачки користувались будинком як спільною власністю, без жодних умов або домовленостей щодо визначення порядку користування цим будинком.

Господарські приміщення - кухня, ґанки, веранда, коридори - та надвірні споруди - сараї «Б», «В», «Г», огорожу та ворота, вбиральню «Д» - вони завжди використовували спільно, відповідно до власних потреб.

З липня 2014 року відповідач по зустрічному позову ОСОБА_7 почала чинити перешкоди у користуванні її майном. Без погодження з уповноваженими органами та із нею як співвласницею, вона незаконно ліквідувала цегельну плиту в кухні, яка призначалася для приготування їжі, грубу, внаслідок чого кімната 1-4 залишилася взагалі без пічного (грубного) опалення, а також переобладнала коридор 1-1 у свою власну кімнату.

У такому ж самовільному порядку вона переобладнала частину веранди у вбиральню, значно зменшивши її розмір, а вихід з ганка №2 вона закрила на ключ.

Також у неї більше немає можливості користуватися належними надвірними будівлями та спорудами, тому що відповідач ОСОБА_7 вважає їх повністю своєю власністю і захаращує своїми речами та інвентарем.

Крім того, ОСОБА_7 чинить їй перешкоди у здійсненні будівництва, мотивуючи тим, що воно, з нею не погоджене, проводиться на її особистій частині земельної ділянки - хоча виділ в натурі часток земельної ділянки ніколи не проводився, а будівництво ніяким чином не заважає їй користуватися будинком та земельною ділянкою. А перед початком будівництва відповідач ОСОБА_7 надала їй усну згоду на його здійснення, що підтверджується в її первісному позові. Відповідач вимагає від неї, щоб вона за власний кошт будувала третій вихід з будинку. Але це технічно неможливо, тому що стіна з того боку будинку, де розташовані кімнати 1-3, 1-4, стрімко зазнає руйнації і на 15 см. вийшла з-під кутового з'єднання із дахом, на ній наявні значні тріщини. Для запобігання подальшому руйнуванню будинку її мати в 1995 році почала будівництво шляхом побудови фундаменту для підпірної конструкції будинку. Мати подарувала відповідачці більшу частку свого особистого будинку (7/10) з умовою завершення будівництва підпірної конструкції аварійного будинку. В 2009 році відповідач змусила її відмовитися від своєї частки спадщини у вигляді 1/4 земельної ділянки на свою користь, взявши на себе зобов'язання завершити вказане будівництво.

Але ні в 1995 року, ні у 2009 року відповідач взятих на себе зобов'язань не виконала, натомість вимагає від неї облаштування додаткового третього виходу з будинку.

Враховуючи викладені факти та вимоги законодавства з питання виділу часток в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, позивач по зустрічному позову ОСОБА_8 вбачає єдиним можливим рішенням виділити в натурі їй частку у розмірі 3/10 жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, яка вже має окремий вхід, без жодного переобладнання та фінансових витрат і фізичних затрат може бути ізольованою від інших приміщень та частин будинку, і включає в себе наступні приміщення: 1-2 кухня - 8,1м .; 1-1 коридор - 6,5м., коридор І - 4,4 м ., веранда II - 6,4 м ., ганок з козирком І, з надвірними будівлями і спорудами та ворота з хвірткою №2 і огорожею №1, що фактично являє собою 3/10 жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, які належать їй на праві власності згідно договору дарування від 22 вересня 2005 року .

Також 2 листопада 2005 року її мати, ОСОБА_9, вчинила на її користь договір дарування, за яким у її власність перейшла частина земельної ділянки за вказаною вище адресою у вигляді ідеальної частки у праві власності, без встановлення конкретних меж цієї ділянки на місцевості. З метою повного припинення конфлікту між нею та сестрою з приводу права власності на об'єкти нерухомого майна, слід виділити в натурі її частку земельної ділянки із спільної часткової власності, що і змусило позивача по зустрічному позову звернутися до суду.

Зокрема в своїх зустрічних позовних вимогах ОСОБА_8 просила:

- виділити в натурі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Маньківський р-н., Черкаська обл., де 7/10 частини будинку виділити за ОСОБА_7, а 3/10 за ОСОБА_8;

- визнати за ОСОБА_8, відповідно до договору дарування від 22.09.2005 року, право власності на 3/10 частини будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Маньківський р-н., Черкаська обл., а саме: 1-2 кухня площею 8,1 кв.м., 1-1 коридор площею 6,5 кв.м., коридор І площею 4,4 кв.м. та веранда ІІ площею 6,4 кв.м., ганок з козирком №1, сарай «Б», сарай «В» з погрібом, сарай «Г», ворота з хвірткою №2 та огорожу №1;

- визнати за ОСОБА_7, відповідно до договору дарування від 04.08.1995 року, право власності на 7/10 частини будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Маньківський р-н., Черкаська обл., а саме: кімната 1-3 площею 8,8 кв.м., кімната 1-4 площею 15,2 кв.м., кімната 1-5 площею 16,1 кв.м., веранда ІІІ площею 13,1 кв.м., ганок з козирком №2;

- зобовязати ОСОБА_7 здійснити реєстрацію своєї відокремленої частки у розмірі 7/10 частини житлового будинку з присвоєнням окремої поштової адреси та надання власного номеру квартири;

- зобовязати ОСОБА_7 не чинити перешкоди у користуванні будинком та земельною ділянкою, ізолювавши свою частину будинку та відкрити вихід №11;

- виділити в натурі по ? частині земельної ділянки площею 0,350 га, яка розташована за адресою по вул. Пархоменка, 15 в смт. Буки Манькiвського району Черкаської обл., виділивши ОСОБА_8 - ? земельної ділянки, що розташована з північно-західного боку, вікна яку виходять з кухні 1-2, коридору 1-1, коридору І, веранди ІІ, вихід на яку здійснюється з ганку № 1, вїзд на яку здійснюється через ворота з хвірткою №2 з вулиці Пархоменко, та яка має зовнішні межі « Точка 12-Д-Е-Ж-А-Точка3», згідно Державного акту про право приватної власності на землю від 15.08.1995 року, та виділивши ОСОБА_7 - ? земельної ділянки, що розташована з південно-східного боку, вікна на яку виходять з кімнат 1-3, 1-4, 1-5, веранди ІІІ, вихід на яку здійснюється з ганку ІІ, та яка має зовнішні межі «Точка 12-Г-В-8-Точка 3» згідно Державного акту про право приватної власності на землю від 15.08.1995 року;

- зобовязати ОСОБА_7 облаштувати окремий підїзд до будинку до належних їй приміщень.

Ухвалою від 30 жовтня 2014 року Маньківський районний суд Черкаської області обєднав в одне провадження позов ОСОБА_8 до ОСОБА_13 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності про усунення перешкод у користуванні майном та позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Маньківського відділку ЧООБТІ, Маньківської державної нотаріальної контори, Відділу містобудування та архітектури Маньківської райдержадміністрації та Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області про розподіл майна, що знаходиться в спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_14 про розподіл майна, що знаходиться в спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном, а також зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном задоволені частково.

Вирішено виділити та визнати право власності за ОСОБА_13 на 67/100 частин будинку №15 по вул. Пархоменка, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, а саме наступні приміщення житлового будинку та господарські будівлі і споруди, позначених відповідно до технічного паспорту на будинок:

1-1 - коридор, площею 6,5 кв.м., вартістю 5 107 грн.;

1-2 - кухня, площею 8,1 кв.м., вартістю 6 364 грн.;

1-5 - кімната, площею 16,1 кв.м., вартістю 12 650 грн.;

І - коридор, площею 4,4 кв.м., вартістю 3 457 грн.;

ІІ - веранда, площею 6,4 кв.м., вартістю 5 028 грн.;

ІІІ - веранда, площею 13,1 кв.м., вартістю 10 292 грн.;

сарай "Б", вартістю 869 грн.;

сарай "Г", вартістю 571 грн., з виділенням відповідної частини горища (горищного приміщення), що знаходяться безпосередньо над даними приміщеннями, загальною вартістю 44 338 грн., що відповідає другому варіанту розподілу висновку судово-будівельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року.

Вирішено виділити та визнати право власності за ОСОБА_8 на 33/100 частин будинку №15 по вул. Пархоменка, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, а саме наступні приміщення житлового будинку та господарські будівлі і споруди, позначених відповідно до технічного паспорту на будинок:

1-3 - кімната, площею 8,8 кв.м., вартістю 6 914 грн.;

1-4 - кімната, площею 15,2 кв.м., вартістю 11 942 грн.;

сарай "В", вартістю 1 270 грн.;

сарай "Д", вартістю 2 121 грн., з виділенням відповідної частини горища (горищного приміщення), що знаходяться безпосередньо над даними приміщеннями, загальною вартістю 22 247 грн., що відповідає другому варіанту розподілу висновку судово-будівельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію за недоотриману частину будинку в розмірі 2 272 грн. 00 коп.

Вирішено виділити та визнати право власності за ОСОБА_7 на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Пархоменка №15, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, в розмірі 0,1751 га., (поворотні точки 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-1), що відповідає другому варіанту розподілу (схематичне зображення Додаток 6), згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року, що відповідає площі, належної ОСОБА_15 у відповідності з ідеальною часткою.

Вирішено виділити та визнати право власності за ОСОБА_8 на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Пархоменка №15, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, в розмірі 0,1751 га., (поворотні точки 1-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-7-8-9-10-11-12-13-14-1), що відповідає другому варіанту розподілу (схематичне зображення Додаток 6), згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року, що відповідає площі, належної ОСОБА_8 у відповідності з ідеальною часткою.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 2 718 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що судом було порушено ст. 213 ЦПК України, оскільки оскаржуване рішення незаконне та ухвалене з порушенням процесуальних та матеріальних норм права.

Зокрема посилаючись на те, що право власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, вказала, що ОСОБА_9 ще при житті розпорядилася своїм майном виділивши ОСОБА_7 7/10 житлового будинку з усіма надвірними спорудами, а ОСОБА_8 3/10 частини житлового будинку, без надвірних споруд і будівель і з урахуванням такого розподілу сторони фактично і використовували дане майно. А в рішенні суд при визначенні порядку реального розподілу даного майна не врахував даної обставини та здійснив розподіл між сторонами не тільки будинку, а й надвірних споруд, які є її особистою власністю за договором дарування.

При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки довіреності, якою ОСОБА_9 уповноважила ОСОБА_10 на здійснення договору дарування саме лише на 3/10 частини житлового будинку, без зазначення надвірних будівель та споруд. У звязку з чим договір дарування, який був вчинений на виконання даної довіреності, в частині, що стосується надвірних споруд є нікчемний.

Крім того, ОСОБА_7 вказує, що ухвалюючи рішення по справі, суд не взяв до уваги запропоновані сторонами варіанти розподілу в натурі житлового будинку та надвірних споруд, які були визначені в експертизі (№1 - ОСОБА_7 та №4 ОСОБА_8С.), а вирішив виділити в натурі житловий будинок та надвірні споруди згідно другого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року, про який не просили жодна зі сторін.

При цьому суд не врахував інтереси сторін при виділенні земельної ділянки в натурі виходячи з необхідності її виділення таким чином, щоб сторони могли обслуговувати їх частини будинку без необхідності використання земельних ділянок одна-одної. При цьому судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволені клопотання про проведення додаткової експертизи з цього питання.

Апелянт зазначає, що суд також не задовольнив вимоги усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_7 майном, шляхом знесення самовільних забудов вчинених ОСОБА_8, що призведе до нових непорозумінь, жодним чином не мотивувавши рішення про відмову у задоволенні її позову в цій частині.

ОСОБА_16 просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 30.09.2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача за первісним позовом задовольнити в повному обсязі.

І зокрема в частині задоволення позовних вимог, щодо розподілу та виділення майна зі спільної часткової власності в натурі, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а саме будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за адресою: вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Черкаської області, виділити відповідно до першого варіанту розподілу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року. А в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Апелянт ОСОБА_7 на доведення вимог апеляційної скарги зокрема посилається на ту обставину, що суд першої інстанції не врахував, що їй належать всі прибудинкові споруди за адресою: вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Черкаської області, оскільки їй було подаровано 7/10 частини будинку та всі належні до цього будинокволодіння прибудинкові споруди та вказує на нікчемність договору дарування 3/10 частин будинковолодіння ОСОБА_8 з тих підстав, що правочин здійснював ОСОБА_10, як представник ОСОБА_9, на підставі довіреності від 14.09.2005 року, оскільки даною довіреністю ОСОБА_9 уповноважила ОСОБА_10 подарувати ОСОБА_8 належні їй на праві приватної власності 3/10 частини житлового будинку, який розташований в смт. Буки Маньківського району Черкаської області по вул. Пархоменка, 15, і не уповноважила його на здійснення дарування надвірних будівель на споруд за адресою: вул. Пархоменка,15 , смт. Буки, Маньківський р-н., Черкаська обл.

Але дослідивши матеріали цивільної колегія суддів не знайшла підтвердження даним доводам. При цьому з матеріалів справи було встановлено, що 04 серпня 1995 року був посвідчений Маньківською державною нотаріальною конторою договір дарування, яким ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_7 7/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в селищі Буки, вул. Пархоменка, 15 Маньківського району Черкаської області /т.1 а.с. 23/.

20 листопада 1995 року секретарем виконавчого комітету Буцької селищної ради ОСОБА_17 був посвідчений заповіт, яким ОСОБА_9 заповіла в разі своєї смерті, ОСОБА_8 3/10 частини житлового будинку (дві кімнати площею 15,2 кв.м. та 8,8 кв.м.) за адресою: вул. Пархоменка, 15, селище Буки, Маньківський р-н., Черкаська обл. /т.1 а.с. 25/. Але 22 вересня 2005 року був посвідчений договір дарування частини будинку нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу ОСОБА_11, яким ОСОБА_9, від імені якої діяв представник ОСОБА_10, безоплатно передала у власність 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в селищі Буки по вул. Пархоменка,15, Маньківського району, Черкаської області. В пункті 3 цього договору зазначається, що «Дарувальнику належить право власності на 3/10 частини цегляного будинку житлового будинку жилою площею 40,1 кв.м. позначеного на плані літерою «А», з прибудинковими і надвірними будівлями та спорудами: сараями «Б» «В» і «Г», вбиральнею «Д», огорожею 1, воротами з хвірткою 2.» /т.1 а.с. 120/.

Таким чином ОСОБА_18 в 2005 році змінила своє волевиявлення і подарувала 3/10 частини житлового будинку без зазначення конкретних меж (кімнат та споруд), так само ОСОБА_18 передала в дар ОСОБА_7 і 7/10 частини будинку з відповідною часткою прибудинкових споруд, оскілки в зазначених договорах дарування їх предметом були саме частки будинку, а всі прибудинкові споруди як похідні елементи, що належать до будинку, перейшли у власність обдарованих пропорційно до відповідної частки в будинку.

Про що зокрема вірно вказав суд першої інстанції, ухвалюючи дане рішення. Крім того ця обставина знайшла підтвердження при ухваленні рішення по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_10, третя особа, що не заявляє позовних вимог: нотаріус Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_11, про визнання недійсним договору дарування /т. 3 а.с. 182-184/, яким суд відмовив в задоволенні вказаного позову ОСОБА_7 Тому посилання ОСОБА_7 на відсутність підстав для реального поділу разом з будинком і прибудинкових споруд до нього є не доведеним та не відповідає встановленим обставинам справи і нормам матеріального права, що регулюють відносини права власності на житловий будинок та порядок дарування будинків з прибудинковими спорудами (ст. 186, 387 ,717 ЦК України) .

Також в ході апеляційного розгляду справи не знайшли підтвердження і посилання ОСОБА_7 на неправильну оцінку судом першої інстанції доказів в частині визначення порядку поділу між співвласниками будинковолодіння за адресою: вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Черкаської області.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Відповідно до ст. ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам розяснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК УРСР). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

Під час розгляду справи судом була проведена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза експертом ОСОБА_19, яка надала висновок №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року /т.2 а.с.15-50, 80-88/ відповідно до якого поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки за адресою: вул. Пархоменка, 15, смт. Буки, Черкаської області в частках співвласників, найбільш близьких до ідеальних, з технічної точки зору можливий по 4-х запропонованих варіантах.

Підстав вважати цей експертний висновок неповним, неясним чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи у сторін та у суду не було та не має.

Висновок з уточненнями не суперечить іншим обставинам та матеріалам справи, які були досліджені судом, відповідає нормам діючого законодавства в тому числі і в частині, що регулює порядок здійснення перепланування і переобладнання будинку.

А визначаючи відповідні частини будинку, прибудинкові споруди, які належить виділити кожній зі сторін, суд виходив з принципу рівності сторін та врахував фінансові і фізичні можливості позивача й відповідача по здійсненню необхідного переобладнання та перебудови даного будинку, зокрема ту обставину, що сторони є пенсіонерами за віком, а тому у них можуть виникни ту певні труднощі, повязані з необхідністю побудови зокрема надвірних споруд, та враховуючи їх кількість врахував можливість виділення обом сторонам окремих прибудинкових споруд.

За встановлених обставин, судом правомірно було відхилено як позицію ОСОБА_7 про розподіл за 1-м варіантом розподілу висновку судово-будівельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року (оскільки за даним варіантом всі прибудинкові споруди відходили лише ОСОБА_7С.), так і позицію ОСОБА_8, про розподіл за 4-м варіантом розподілу висновку судово-будівельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року (оскільки цей варіант найбільше не відповідав фактичному користуванню будинком, що склався між сторонами та передбачав суттєве його перепланування) та правильно здійснено реальний розподіл будинку та виділено в натурі відповідні приміщення за другим варіантом розподілу зазначеного висновку судово-будівельно-технічної експертизи та здійснив реальний розподіл земельної ділянки за другим варіантом розподілу (схематичне зображення Додаток 6), згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року. Оскільки саме варіант 2 будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз найбільш повно відповідає як частці сторін у будинку, так площі земельної ділянки, належної сторонам. Також саме варіант 2 поділу передбачає виділ прибудинкових споруд обом співвласникам, а не одному з них, і водночас унеможливлює виникнення непорозумінь між співвласниками на майбутнє з приводу обслуговування кожним з них їх частки в нерухомому майні за рахунок вдалого визначення часток земельної ділянки.

Оскільки можливість здійснення реального поділу зазначеного будинку за всіма запропонованими експертом варіантами передбачає його перепланування відповідально до запропонованого даним експертним висновком порядку, та оскільки для початку таких будівельних робіт відповідно до ст.152 ЖК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення) було передбачено отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради, то рішенням виконавчого комітету Буцької селещної ради від 23.12.2015 року №77 такий дозвіл був наданий для варіанту №1 визначеного експертом у висновку №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року/т.3 а.с.72/, а оскільки в частині реального поділу безпосередньо будинку, на який такий дозвіл є необхідний, то дане рішення є прийнятним для застосування і щодо 2-го варіанту, який був визначений правомірно судом першої інстанції як найбільш прийнятний для вирішення даного спору і до того ж саме варіант 2 враховує й позицію ОСОБА_7 зокрема в частині розподілу кімнат будинку.

А заперечення апелянта про неможливість поділу будинку за вказаним судом варіантом не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині, шляхом визначення іншого, зокрема першого варіанту, поділу будинку та земельної ділянки.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_7, звертаючись з позовом в частині вимоги про знесення спорудженого ОСОБА_8 сараю, не довела належними доказами порушення цим її прав зі сторони ОСОБА_8, а з матеріалів цивільної справи вбачається, що на час розгляду справи судом сарай споруджений не був, це є незавершене будівництво, спорудження якого відбувається на частині земельної ділянки, право власності на яку визначено судом за ОСОБА_8, при цьому жодних приписів від контролюючих органів чи від органу місцевого самоврядування щодо незаконності даного будівництва в матеріалах справи не має. Тому, за встановлених обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні первісного позову ОСОБА_7 і в цій частині позову і підстав для зміни чи скасування судового рішення в цій частині колегія суддів не вбачає, оскільки ОСОБА_7 висновків суду не спростувала, а посилання в апеляційній скарзі на недостатню мотивацію рішення щодо відмови в за дводенні цих позовних вимог, не може бути підставою для правильного по суті і справедливого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Відповідно до норм ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, то підстав для стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 понесених останньою судових витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги /т.2 а.с.266/, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, не має.

Також не має підстав для стягнення із сторін витрат судового експерта ОСОБА_19, повязаних з явкою до суду /т.3 а.с.59/, оскільки явка даного судового експерта до суду була викликана необхідністю надання нею додаткових пояснень по експертизам, які вже були належним чином оплачені, у звязку з тим, що при їх проведенні останньою були допущені неточності, які виправлялися експертом в ході слухання справи, що й спричинило необхідність надання особистих пояснень експерта в судовому засіданні з приводу здійснених нею виправлень та уточнень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року відхилити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Маньківського відділку ЧООБТІ, Маньківської державної нотаріальної контори, Відділу містобудування та архітектури Маньківської райдержадміністрації та Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області про розподіл майна, що знаходиться в спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном, та зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :