Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 23.11.2015 року до участі в справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що йому на праві власності належить 153/300 частки будинку, розташованого за адресою м. Запоріжжя, бул. Гвардійський,140, кв.1. Вказаний будинок складається з двох квартир і квартира №1 повністю належить йому на праві власності.

У вказаній квартирі, крім нього зареєстрована його колишня дружина відповідач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3.

З 2005 по 2011 рік він разом з ОСОБА_2 проживав у вказаному будинку. У 2010 році між ними було фактично припинені шлюбні відносини, але в звязку з тим, що останній на той час ніде було жити, ОСОБА_2 продовжували жити в його будинку. 01.09.2011 року шлюб між ними було розірвано.

Приблизно в липні 2012 року ОСОБА_2 фактично створила нову сімю та переїхала жити за адресою Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Пролетарська,29, до проживає по теперішній час. В серпні 2012 року у неї народилась дочка ОСОБА_3. Після народження дитини ОСОБА_2 попросила зареєструвати її дочку у його будинку для отримання матеріальної допомоги на дитину.

Крім того, ОСОБА_2 не сплачує ні за себе, на за свою дочку плату за комунальні послуги, послуги по утриманню будинку та при домової території і ці платежі він вимушений сплачувати самостійно.

З листопада 2011 року він створив нову сімю. 09.01.2013 року у нього народився син ОСОБА_4, а 30.08.2014 року він одружився з ОСОБА_5.

В теперішній час він хоче поліпшити житлові умови, продати будинок в якому він проживає та купити краще житло. У звязку з реєстрацією у квартирі відповідача та її доньки, продати будинок не вбачається можливим.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 316,317,405,406 ЦК України, позивач просить визнати ОСОБА_2 та її дочку ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Також пояснив, що він не примушував відповідача залишити спірну квартиру. Вони разом підшукували їй житло, знайшли будинок у с. Біленькому, куди ОСОБА_2 добровільно переїхала, а він допоміг перевезти її речі. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. В судовому засіданні пояснила, що залишити спірну квартиру її примусив позивач. У серпні 2012 року він самостійно, без її дозволу перевіз її особисті речі у будинок №29 по вул. Пролетарський у с. Біленьке Запорізького району, Запорізької області, який на той час за своїм технічним станом не був приданим до проживання. На той час вона була вагітною та за станом здоровя не мала можливості захистити свої права, а тому вимушена була переїхати у вказаний будинок та залишитися в ньому проживати. Після народження доньки ОСОБА_3, у звязку з її станом здоровя, вона не намагалася повернутися до квартири позивача. Вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому вирішила тимчасово залишитись проживати у с. Белінькому. 16.04.2014 року у неї народилася друга донька ОСОБА_6, тому вона продовжує перебувати у відпустці по догляду за дитиною. Після досягнення другою донькою трирічного віку, вона має намір повернутися до свого законного місця проживання, так як вона офіційно працює у м. Запоріжжі. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню, так як її проживання у с.Біленькому є тимчасовим та вимушеним внаслідок противоправних дій позивача. Крім того, вказаний будинок не є її власністю, іншого житла вона також не має. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району в судове засідання не зявився. Суду надав письмові заперечення проти позову в частині позовних вимог предявлених до малолітньої ОСОБА_3, а також клопотання про розгляд справи за відсутністю представника органу опіки.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1Р є власником 51/400 часток будинку за адресою м. Запоріжжя, б. ГвардійськийАДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до довідки Центру обслуговування абонентів №1 від 18.06.2015 року №8521, за адресою АДРЕСА_2, окрім ОСОБА_1, зареєстровані ОСОБА_2 з 07.11.2007 року та ОСОБА_3 з 15.09.2012 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.03.2006 року по 01.09.2011 року.

Вищевказані обставини сторонами по справі не заперечуються.

Сторони по справі не заперечують проти того, що з серпня 2012 року відповідач фактично не мешкає за адресою АДРЕСА_2, що також підтверджується Актом від 23.06.2015 року та довідкою голови квартального комітету №65 від 11.07.2015 року.

Також сторонами не заперечується той факт, що з серпня 2012 року ОСОБА_2 мешкає за адресою Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Пролетарська, будинок №29.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 має двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

В пунктах 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року, з послідуючими змінами, роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням(ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач вказує, що залишити спірну квартиру вона була вимушена внаслідок протиправних дії позивача, які полягали у психологічному тиску з боку останнього та вивезення її речей.

За клопотанням відповідача судом було допитано свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що з ОСОБА_2 працює у ТОВ „Земляне ЛТД. У 2012 році влітку ОСОБА_2 неодноразово скаржилась на те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 примушує її залишити квартиру, у якій вони разом мешкали. В один з днів ОСОБА_2 повернулась та побачила, що всі її речі вже зібрані ОСОБА_1 і складені у машину. Тому вона була змушена переїхати до с. Біленького, у будинок якій їй знайшов ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_7, в суді також пояснила, що працює разом з ОСОБА_2 у ТОВ „Земляне ЛТД і зі слів останньої їй відомо, що ОСОБА_2 переїхала мешкати в будинок розташований у с. Біленькому внаслідок тиску ОСОБА_1.

Також відповідач ОСОБА_2 була допитана судом як свідок, у відповідності до ст.62 ЦПК України, та під час допиту надала пояснення аналогічні поясненням наданими нею як відповідача.

За клопотанням позивача судом допитаний свідок ОСОБА_8, який пояснив, що у 2012 році допомагав ОСОБА_9 перевозити речі які належали його колишній дружині з будинку по б. Гвардійському у будинок розташований у с. Біленьке. ОСОБА_9 були зібрані заздалегідь, а ОСОБА_2 чекала їх у с. Біленькому. Ніяких заперечень щодо подій які відбувались у його присутності, від ОСОБА_2 він не чув.

Крім показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, якім обставини взаємовідносин між сторонами по справі відомі лише зі слів ОСОБА_2, відповідачем не надано.

Під час судового розгляду встановлено, що в період з серпня 2012 року відповідач жодних дій, спрямованих на захист порушених, на думку відповідача, прав щодо проживання у спірній квартирі не вчинялось.

Також на думку суду, відповідачем не надано переконливих доказів того, що позивач змусив її залишити спірну квартиру, а також жодного доказу про те, що у подальшому їй чинилися перешкоди у користуватися цією квартирою.

Також відповідачем не надано доказів оплати комунальних послуг у вказаній квартирі.

Тобто, аналіз наявних у справі докази в їх сукупності, дає підстави вважати, що відповідач не має і не мала бажання повертатися в житло, яке належить на праві власності позивачу.

Реєстрація відповідача та її доньки тягне для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, перешкоджає йому в користування належним йому майном.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач серпня 2012 року разом із малолітньою донькою ОСОБА_3, не проживають у квартирі, яка належить позивачу, поважних причин які б перешкоджали їх проживанню у квартирі матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В. Воробйов