печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Липкижитлосервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов'язання здійснити перерахунки за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Липкижитлосервіс» (далі - відповідач-1, КП УЖГ «Липкижитлосервіс»), Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - відповідач-2, КП «Керуюча компанія»), Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - відповідач-3, ПАТ «Київенерго»), Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - відповідач-4, КП «ГІОЦ») в якому просить зобов'язати відповідача-1, відповідача-2, відповідача-4 здійснити на підставі чинних, відповідно до законодавства України, нормативних актів помісячний перерахунок за послугу утримання будинку і прибудинкової території, за період часу з 01.12.2006 року по 30.06.2015 року включно по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1), мешканцем якої є позивач; зобов'язати відповідачів здійснити на підставі чинних, відповідно до законодавства України, нормативних актів помісячний перерахунок за послугу централізованого опалення за період часу з 01.12.2006 року по 30.06.2014 року включно по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1), мешканцем якої є позивач; зобов'язати відповідача-1, відповідача-2 надати позивачу один примірник помісячного перерахунку за послугу утримання будинку і прибудинкової території (з 01.12.2006 року по 30.06.2014 року включно) по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1); покласти на відповідачів всі витрати, пов'язані з розглядом справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що згідно рахунку відповідача-1 в якому зазначені реквізити відповідача-4 станом на 30.06.2014 року за ним рахується борг за послуги утримання будинків та прибудинкових територій та централізованого опалення в розмірі 3 869,32 грн. Так, відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-4 щомісячні нарахування за послуги утримання будинку і прибудинкової території та централізованого опалення проводились за тарифами, які постановою суду від 30.09.2014 року, що набрала законної сили, визнано незаконними з моменту прийняття. Також судовими рішеннями було визнано незаконними та не чинними з моменту прийняття Розпорядження Київської міської державної адміністрації та Розпорядження Київського міського голови щодо встановлення тарифів на послуги утримання будинку і прибудинкової території, централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води, а також централізованого опалення від 2007 року, 2009 року, 2010 року, 2011 року. Крім того, постановою суду від 25.05.2006 року, що набрала законної сили, визнано незаконними та скасовано рішення Київради від 24.11.2005 року № 427/2888 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Києва», зобов'язано виконавчий орган Київради - Київську міську державну адміністрацію негайно прийняти розпорядження про визначення виконавців житлово-комунальних послуг для мешканців багатоквартирних будинків згідно з Порядком, затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспу України 25.04.2005 року № 60 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2005 року за № 541/10281. Однак, вказане судове рішення не було виконане, отже, виконавці послуг - відповідач-1, відповідач-2, відповідач-4 - юридично не існували до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», що набрав чинності 26.04.2014 року, відтак, у відповідача-1 взагалі не було права вимоги. З 01.12.2006 року відповідачами нараховуються значно завищені суми до сплати за послуги утримання будинку і прибудинкової території та централізованого опалення, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Так, за послугу утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.12.2006 року по 30.06.2015 року включно підлягають до сплати 1 256,09 грн., за послугу централізованого опалення за період з 01.12.2006 року по 30.06.2014 року - 1 652,36 грн., всього 2 908,45 грн. Позивачем до 01.06.2009 року за послуги утримання будинку і прибудинкової території та централізованого опалення на розподільчий рахунок відповідача-4 було сплачено 2 030,91 грн., а пізніше на рахунок відповідача-1 - 2 866,81 грн. за старими тарифами, які були встановлені до 01.12.2006 року, наперед. Таким чином, позивач вважає, що за послуги утримання будинку і прибудинкової території станом на 01.07.2015 року та централізованого опалення станом на 01.07.2014 року переплата складає 1 989,27 грн., а відповідачі незаконно нарахували йому борг.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Липкижитлосервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов'язання здійснити перерахунки за житлово-комунальні послуги та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 02.11.2015 року позивач надав змінену позовну заяву в якій просив зобов'язати відповідача-1, відповідача-2, відповідача-4 здійснити по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) помісячний перерахунок за період часу з 01.12.2006 року по 30.06.2015 року включно за послуги утримання будинку і прибудинкової території відповідно до Розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в м. Києві»; зобов'язати відповідачів здійснити по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) помісячний перерахунок за період з 01.12.2006 року по 30.06.2014 року включно за послугу централізованого опалення відповідно до Розпорядження КМДА № 1907 від 14.10.2003 року, яким внесені зміни і доповнення до Розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення»; зобов'язати відповідача-1, відповідача-2 надати позивачу довідки про стан розрахунків по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) з урахуванням проведених перерахунків: на 01.07.2015 року - за послугу утримання будинку і прибудинкової території, на 01.07.2014 року - за послугу централізованого опалення; покласти на відповідачів всі витрати, пов'язані з розглядом справи.

14.03.2016 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ПАТ «Київенерго» на позовну заяву в яких просило відмовити в позові в частині здійснення перерахунку за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2006 року по 28.08.2012 року у зв'язку із пропуском строку позовної давності, а в частині здійснення перерахунку за послуги з централізованого опалення за період з 30.09.2011 року по 30.06.2014 року відмовити у зв'язку із необґрунтованістю, оскільки відповідачем-3 під час розрахунку вартості послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання використовуються тарифи, встановлені не розпорядженнями КМДА, а тарифи, встановлені Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг, які взагалі не оспорювались в судовому порядку.

14.03.2016 року на адресу суду надійшли письмові заперечення на позов КП «ГІОЦ» в яких останнє просило в позові відмовити, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту, зважаючи на те, що відповідач-4 та позивач не перебувають у жодних цивільно-правових відносинах, розподільчий рахунок було відкрито відповідачем-4 з дозволу Національного банку України та на виконання рекомендацій КМДА, що встановлено судовим рішенням, відповідач-4 не здійснював нарахування позивачеві вартості спожитих житлово-комунальних послуг, відтак, жодним чином не порушив права позивача; більш того, позивач споживав надані йому послуги з урахуванням встановленої законодавством вартості, відтак акцептував послуги відповідача за встановленими тарифами.

В судовому засіданні 18.08.2016 року КП «Керуюча компанія» надала письмові заперечення на позовну заяву в яких просила в позові відмовити, оскільки до травня 2015 року за надання житлово-комунальних послуг позивачу та нарахування їх вартості відповідало КП УЖГ «Липкижитлосервіс», а з травня 2015 року - КП «Керуюча компанія», яка надавала послуги з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій згідно Розпорядження КМДА від 30.04.2015 року № 442; за період з травня 2015 року по вересень 2015 року за позивачем рахується заборгованість в розмірі 364,50 грн., отже, правові підстави для проведення перерахунку за спожиті позивачем житлово-комунальні послуги за вказаний у позовній заяві період відсутні.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 74 ЦПК України, повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив в позові відмовити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив в позові відмовити з викладених у письмових запереченнях підстав.

Представник відповідача-3 щодо задоволення позову заперечував та просив в позові відмовити з викладених у письмових запереченнях підстав.

Представник відповідача-4 щодо задоволення позову заперечував та просив в позові відмовити з викладених у письмових запереченнях підстав.

Вислухавши пояснення представника відповідача-1, представника відповідача-2, представника відповідача-3, представника відповідача-4, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) та оплачує послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та централізованого опалення.

Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_1, до 20.09.2013р. було КП УЖГ «Липкижитлосервіс», а після перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києві - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського район м. Києва». При цьому надання послуг продовжує здійснювати КП УЖГ «Липкижитлосервіс».

За період з 01.12.2006 року по 30.06.2015 року позивач сплачував послуги з утримання будинку і прибудинкової території згідно розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві», зареєстрованого у Київському міському управлінні юстиції за № 54/246 від 19.05.2000 року та послуги централізованого опалення згідно розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення», зареєстрованого у Київському міському управлінні юстиції за № 46/429 від 27.06.2002 року в редакції розпорядження КМДА № 1907 від 14.10.2003 року.

Разом з тим, згідно одержаного ОСОБА_1 від КП УЖГ «Липкижитлосервіс» рахунку станом на 30.06.2014 року у позивача рахується заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та централізованого опалення в розмірі 3 869,32 грн.

Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що про порушення свого права дізнався із публікації в газеті «Хрещатик» від 06.05.2015 року в якій йшлося про постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2006 року у справі № 2а-1405/06, залишену без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2007 року, якою рішення Київради від 24.11.2005 року № 427/2888 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Києва» визнано таким, що не відповідає законодавству, та скасовано; зобов'язано виконавчий орган Київської міської ради - Київську міську державну адміністрацію негайно прийняти розпорядження про визначення виконавців житлово-комунальних послуг для мешканців багатоквартирних будинків згідно з Порядком, затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспу України 25.04.2005 року № 60 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19.05.2005 року за №°541/10281, проте, дане твердження спростовується матеріалами справи.

Так, 11.08.2010 року у Дніпровському районному суді м. Києва було зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до КП «ГІОЦ», третя особа КП УЖГ «Липкижитлосервіс» про захист особистого немайнового права, в якій ОСОБА_1 посилався на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2006 року у справі № 2а-1405/06.

Отже, про порушення свого права позивач дізнався ще у серпні 2010 року, а з даним позовом звернувся до суду 28.08.2015 року, тобто з пропуском позовної давності.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки у своїх письмових запереченнях ПАТ «Київенерго» та КП «ГІОЦ» просять застосувати строк позовної давності, відтак, до позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.12.2006 року по 27.08.2012 року суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 за період з 28.08.2012 року по 30.06.2015 року суд зазначає наступне.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст.. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Згідно ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Розділом V Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються права та обов'язки Споживачів, Виконавців, Виробників.

Як визначено у ст.. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Разом з тим, договірні відносини між ОСОБА_1 та КП «Керуюча компанія», КП «ГІОЦ» та ПАТ «Київенерго» відсутні. Більш того, КП «Керуюча компанія» відповідає за надання житлово-комунальних послуг позивачу лише з травня 2015 року, а з цієї дати послуги надавались за тарифами, визначеними Розпорядженням КМДА від 30.04.2015 року № 442. Крім того, за період з травня 2015 року по вересень 2015 року за позивачем рахується заборгованість в розмірі 364,50 грн., отже, правові підстави для проведення перерахунку за спожиті позивачем житлово-комунальні послуги КП «Керуюча компанія» за вказаний у позовній заяві період відсутні.

Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно офіційного тлумачення Конституційним Судом України пункту 2 розділу ІІV Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» (Рішення № 21-рп/2003 від 25.12.2003 року № 9-рп/2005 від 13.10.2005 року), Київській міській державній адміністрації (КМДА) делеговано повноваження Київської міської ради (Київради) встановлювати ціни та тарифи на житлово-комунальні послуги.

Розпорядження КМДА про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у період з 2007 року по 2009 рік дійсно визнавались не чинними та не законними. Проте, до позовних вимог за цей період застосовано строк позовної давності, а починаючи з 2012 року Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якими встановлювались тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не законними не визнавались.

Крім того, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 року № 2479-VI (далі - Закон) розрахунки вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані ПАТ «Київенерго» починаючи з 30.09.2011 року здійснювались згідно з тарифами, затвердженими Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг (Національна комісія).

Відповідно пп. 5 п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Національна комісія, здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

ПАТ «Київенерго» є суб'єктом господарювання, діяльність якого ліцензується Національною комісією, відтак, встановлення тарифів для нього, у зв'язку з прийняттям цього Закону, повинно здійснюватись Національною комісією.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. До встановлення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Встановлення Національною комісією тарифів на централізоване опалення та гаряче водопостачання почалось з 30.09.2011 року з прийняттям Постанови «Про встановлення тарифів на теплову енергію ПАТ «Київенерго»» від 30.09.2011 № 116.

Отже, з цієї дати - 30.09.2011 року, ПАТ «Київенерго» використовуються під час рзрахунку вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання тарифи, які встановлені не розпорядженнями КМДА, а тарифи, встановлені Національною комісією.

При цьому, тарифи Національної комісії були чинними на момент здійснення розрахунків вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих ОСОБА_1

Таким чином, правові підстави для здійснення перерахунку вартості наданих у період з 28.08.2012 року по 30.06.2014 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання відсутні, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, суд також вважає за необхідне звернути увагу, що згідно ч. 2 ст.. 15 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Жодним нормативно-правовим актом не покладено на відповідачів обов'язку здійснювати перерахунки вартості наданих послуг з утримання будинку і прибудинкової території відповідно до Розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в м. Києві» та тарифів на послуги централізованого опалення відповідно до Розпорядження КМДА № 1907 від 14.10.2003 року, яким внесені зміни і доповнення до Розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення».

Отже, звертаючись до суду із позовом зобов'язати відповідачів здійснити по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) помісячний перерахунок послуги утримання будинку і прибудинкової території та послуги централізованого опалення а також зобов'язати відповідача-1, відповідача-2 надати позивачу довідки про стан розрахунків по квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) з урахуванням проведених перерахунків, ОСОБА_1 обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не доведено, що відповідачами порушено його права, більш того, невірно обрано спосіб захисту, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 15, 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст.. 1, 3, 7, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 61, 79, 88, 209, 213 -215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Липкижитлосервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов'язання здійснити перерахунки за житлово-комунальні послуги,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ,- в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Цокол Л.І.