Єдиний унікальний номер: 378/777/16-ц
Провадження № 2/378/261/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Розкішнянської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_6 Відповідно до погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1980-1982, 1983-1985 роки та довідки Розкішнянської сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1, 1960 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою та членом якого був її батько ОСОБА_7 Його діти: ОСОБА_3 після перебування у лавах Радянської армії до двору не повернувся, ОСОБА_8 вибула з двору в м. Біла Церква, ОСОБА_9 вибула 21.05.1984 року в смт. Ставище, вона (позивач) на той час неповнолітня, навчалася у інтернатах в м. Тараща та м. Фастів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року її батько ОСОБА_7 помер. Зі смертю батька колгоспний двір був припинений, оскільки інших членів двору-колгоспників не залишилося, тому на майно двору відкрилася спадщина. Вона з ІНФОРМАЦІЯ_2 року мала статус дитини-сироти. Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів №153 від 11.10.1988 року, було затверджене рішення виконкому Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області №153 від 14.07.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській Раді для одержання свідоцтв про право власності", де у списку будинків робітників та службовців с. Розкішна Ставищенського району Київської області під № 695 значиться власником вищевказаного житлового будинку померлий ОСОБА_7 Вона прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, а саме вказаним житловим будинком, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном до цього часу. Проте оформити свої права на спадщину в нотаріальній конторі вона позбавлена можливості через відсутність правовстановлюючого документа.

Житловий будинок загальною площею 60,70 м2 житловою площею 38,40 м2 вартістю 50139 гривень. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А-1», погріб з шийкою «Б». Земельна ділянка не приватизована.

Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_7 на вказаний житловий будинок.

В судове засідання позивач та її представник не прибули, направили до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі (а.с. 46, 50).

Представник відповідача Розкішнянської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради(а.с. 34).

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, направили до суду заяви, в яких не заперечили проти задоволення позову, просять справу розглядати без їх участі (а.с. 45, 47, 48).

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача Розкішнянської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до виписок із погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1980-1982, 1983-1985 роки (а.с. 14-15) житловий будинок АДРЕСА_1 Ставищенського району Київської області, 1960 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був батько позивача ОСОБА_7 Інші члени двору його діти вибули з двору до його смерті: ОСОБА_3 - на строкову військову службу і після служби до двору не повернувся у зв'язку з відбуванням покарання, ОСОБА_8 вибула з двору у 1982 році в м. Біла Церква, ОСОБА_5 (до одруження - ОСОБА_8) - вибула з двору 21.05.1984 року в смт. Ставище, та ОСОБА_1 ( до одруження - ОСОБА_8) вибула з двору на навчання в інтернат в м. Тараща, потім м. Фастів і до вказаного двору не повернулась.

Мати позивача - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_7 (а. с. 5, 7), спадщину після смерті якого за законом прийняла позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження (на той час неповнолітня) відповідно до ст. ст. 529 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963), як особа, яка фактично вступила в володіння спадковим майном (а.с. 11, 51). До Ставищенської районної державної нотаріальної контори жоден із спадкоємців не звертався (а.с. 53).

Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів № 153 від 11.10.1988 року було затверджене рішення виконкому Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області № 153 від 14.07.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській Раді для одержання свідоцтв про право власності", де у списку будинків робітників та службовців с. Розкішна Ставищенського району Київської області під № 695 значиться власником житлового будинку АДРЕСА_1 померлий ОСОБА_7 (а.с. 9-10). Свідоцтво про право власності Розкішнянською сільською радою на вищевказаний будинок на ім'я ОСОБА_7 не видавалось (а. с. 16), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а.с. 17) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 55).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) загальна площа вказаного будинку - 60,70 кв. метри, житлова площа 38,40 кв. метри, вартість його становить 50139 гривень; крім будинку (літера А-1), рік побудови якого 1960, на земельній ділянці розташований також погріб з шийкою (літера Б - 1960 року побудови) (а.с. 18-20). Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 УРСР України (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР (1963 р.) в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_7 за життя набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, як на майно колгоспного двору, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року якого інших членів двору не залишилось, а позивач набула право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом, і оскільки відповідачем позов визнається, - його слід задовольнити.

Оскільки Розкішнянська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. 120, 123, 524, 529 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392 ЦК України, ст. ст. 1, 2, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_1 Ставищенського району Київської області, загальною площею 60,70 кв. метри, житловою площею 38,40 кв. метри вартістю 50139 (п'ятдесят тисяч сто тридцять дев'ять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. М. Марущак