АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1608/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1540/16 Доповідач - Міщій О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю відповідачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, представника служби у справах дітей Тернопільської РДА ОСОБА_5,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Тернопільської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, шляхом визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними ,-

В С Т А Н О В И Л А:

17.02.2016 р. ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 04.11.2006 р. до 11.11.2015 р. він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 Під час шлюбу у них народилось двоє дітей син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу відповідачка перебралась разом із дітьми жити до своїх батьків у с. Петриків, Тернопільського району, вул. Миру, 24.

ОСОБА_1 не дозволяє йому бачитись з дітьми та брати участь у їх вихованні, тому він звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації, яка своїм рішенням рекомендувала встановити час побачення з дітьми кожну 1, 3 суботу та 2, 4 неділю місяця.

Однак, відповідачка не виконує рішення комісії, не допускає його до дітей, тому він звернувся до суду за захистом свого права.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.10.2016 р. позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено. Встановлено ОСОБА_3 графік побачень із сином ОСОБА_6, 19.12.2007 р. н. та донькою ОСОБА_7, 07.09.2011 р. н. в такі дні: перша третя субота місяця з 10.00 год. до 17.00 год., друга, четверта неділя місяця з 10.00 год до 17.00 год., які проводити у відсутності матері ОСОБА_1 Дозволено ОСОБА_3 можливість відвідувати неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час їхнього перебування у школі та дитсадку на перервах. Дозволено ОСОБА_3 один раз на три місяці відвідувати разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дідуся та бабусю, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3 без участі матері ОСОБА_1 Дозволено ОСОБА_3 спілкуватися із неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за допомогою телефонного зв'язку та мережі інтернет. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 551,20 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_1 вказала, що відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.04.2016 р., яке виконане 17.10.2016 р., вона з дітьми вселена у квартиру, де живе позивач, тому ОСОБА_3 має можливість постійно бачитись з дітьми, вона не чинить перешкод у вільному спілкуванні батька та дітей.

Крім того, ОСОБА_1 вказала, що суд незаконно дозволив ОСОБА_3 один раз на три місяці відвозити дітей в село до дідуся та бабусі, оскільки останні можуть вільно бачитись з онуками в м. Тернополі. Також суд безпідставно дозволив спілкуватись батькові з дітьми за допомогою телефону і інтернету, оскільки у дітей немає мобільних телефонів, а у квартирі відсутній інтернет, тому вона не чинить жодних перешкод позивачу у такому спілкуванні з дітьми.

Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідачка зазначила, що ОСОБА_3 без перешкод відвідує дітей у школі та дитячому садку, вона жодним чином не заперечує щодо таких відвідин, тому рішення суду про задоволення позову у цій частині також не відповідає обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідачка чинить перешкоди позивачу, який проживає окремо, у спілкуванні з дітьми , тому встановив графік побачень батька з дітьми, а також дозволив ОСОБА_3 зустрічатись із сином та дочкою у школі та в дитячому садку, спільно відвідувати дідуся та бабусю в селі та спілкуватись за допомогою телефону і мережі інтернет.

Однак, повністю погодитись з рішенням суду неможливо.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.11.2015 р.

За час шлюбу у сторін народилися діти - син ОСОБА_6, 19.12.2007 р. н. та дочка ОСОБА_7, 07.09.2011 р. н.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України , той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 159 СК України та ст.15 ч.3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

З матеріалів справи видно, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 перебралась разом із дітьми проживати до своїх батьків у с. Петриків Тернопільського району.

ОСОБА_3 вказав, що відповідачка не допускає його до дітей, у зв'язку з чим він не має можливості вільно їх відвідувати і брати участь у вихованні сина та дочки.

ОСОБА_1 фактично визнала вказані обставнини та пояснила, що батько негативно впливає на дітей.

Як видно із змісту рішення комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської РДА від 26.11.2015 р. та висновку органу опіки і піклування Тернопільської РДА від 30.06.2016 р. рекомендовано встановити побачення ОСОБА_3 з дітьми кожну першу і третю суботу та кожну другу і четверту неділю місяця з 10.00 до 17.00 год.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що після розгляду питання щодо визначення способу участі у вихованні дітей ОСОБА_1 продовжує створювати йому перешкоди у спілкуванні з сином та дочкою.

Врахуваши вказані обставини та вимоги закону, суд підставно задовольнив позов у частині встановлення часу побачення ОСОБА_3 з дітьми згідно висновку органу опіки і піклування.

При цьому суд критично оцінив пояснення ОСОБА_1 про негативний вплив батька на стан здоров'я дітей і їх виховання, оскільки подані відповідачкою докази висновки медичних установ щодо наявності захворювання у дочки ОСОБА_7 не підтверджують того факту, що хвороба є наслідком недбалого ставлення чи негативного впливу позивача ОСОБА_3

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що рішення суду щодо встановлення часу побачень позивача з дітьми не відповідає вимогам закону.

Зокрема, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в поясненнях під час розгляду справи в апеляційному суді вказала, що після виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.04.2016 р., з жовтня 2016 р. вона з дітьми стала проживати разом з позивачем в одній квартирі і ОСОБА_3 може вільно бачитись та спілкуватись з дітьми.

ОСОБА_3, заперечуючи проти вказаних доводів, зазначив, що ОСОБА_1 вселилась у квартиру, однак через декілька днів знову забрала дітей і перебралась до своїх батьків, а він і дальше не може бачитись із сином та дочкою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ч. 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як видно з матеріалів справи, відповідачка подала докази щодо виконання рішення про вселення в квартиру по вул. Бережанській, 7/36 в м. Тернополі лише долучивши їх до апеляційної скарги. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не посилалась на спільне з позивачем проживання, і стверджувала, що живе разом з дітьми у своїх батьків в с. Петриків, Тернопільського району. Зокрема, в запереченні на позов відповідачка зазначила, що після розлучення переїхала з дітьми до своїх батьків. (а.с. 26). Із змісту рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11.11.2015 р. видно, що ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3 не живе, спільного господарства з ним не веде.

Як вбачається із змісту журналу та звукозапису судового засідання від 28.10.2016 р., яке відбулось після вселення відповідачки в квартиру по вул. Бережанській 7/36 в м. Тернополі, вона не заявляла клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо спільного проживання з позивачем.

Враховуючи наведене, а також пояснення ОСОБА_3, який заперечує що в даний час спільно проживає з дітьми і має можливість брати участь у їх вихованні, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині встановлення днів та годин побачень позивача з дітьми.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду в частині надання дозволу ОСОБА_3 на відвудування дітей у школі та в дитячому садку, дозволу на поїздки разом дітьми раз на три місяці до дідуся та бабусі в с. Перепельники Зборівського району і дозволу на спілкування з дітьми за допомогою телефону і мережі інтернет, оскільки позивач не подав доказів порушення відповідачкою його права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачка ОСОБА_1 пояснила в суді про те, що ОСОБА_3 може вільно бачитись з дітьми в школі та у дитячому садку, а вона ніяк не забороняла таких побачень. Дідусь та бабуся, які живуть в селі, можуть бачитись з онуками в м. Тернополі і вона не заперечує щодо спілкування їх з дітьми. Що стосується телефонного зв'язку та мережі інтернет, відповідачка вказала, що діти не мають мобільних телефонів і в квартирі відсутній інтернет, тому вона не чинила перешкод у спілкуванні позивачу з дітьми в такий спосіб.

Позивач ОСОБА_3 пояснив, що дійсно має можливість бачитись із сином у школі під час перерви, а мобільний телефон купив дитині вже після ухвалення рішення суду, у грудні 2016 року на свято ОСОБА_6.

Представник органу опіки та підклування пояснила в апеляційному суді, що комісія з питань захисту прав дитини не вказала у висновку про встановлення побачень з дітьми в школі та у садку, оскільки ОСОБА_3 має можливість відвідувати ці установи і зустрічатись там із сином та дочкою, а бабуся і дідусь можуть бачитись з онуками за місцем проживання дітей, а не у селі Перепельники Зборівського району. Крім того, комісія врахувала ті обставини, що діти не мали мобільних телефонів, а в житло не проведено інтернет.

Інших доказів, які б свідчили про порушення відповідачкою прав позивача в цій частині позову, в матеріалах справи немає.

Слід вказати, що право батька ОСОБА_3на вільне спілкування та побачення з дітьми, в тому числі і у школі чи в дитячому садку, на спілкування з сином і дочкою за допомогою телефону і в мережі інтернет передбачено законом і відповідачкою не заперечується. Дідусь та бабуся неповнолітніх також мають право спілкуватись із своїми внуками та брати участь у їх вихованні, що передбачено ст. 257 СК України.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач не подав доказів того, що ОСОБА_1 чинить йому перешкоди в спілкуванні з дітьми під час їх перебування в школі і у дитячому садку, а також перешкоджає побаченню дітей з дідусем і бабусею та не дозволяє дітям спілкуватись з батьком за допомогою телефонного зв'язку і в мережі інтернет, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині слід скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в позові у зазначеній частині.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.10.2016 р. скасувати в частині:

- дозволу ОСОБА_3 відвідувати неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_7 під час їхнього перебування в школі та дитсадку на перервах;

- дозволу один раз в три місяці відвідувати разом з дітьми дідуся та бабусю в с. Перепельники Зборівського району;

- дозволу спілкуватись з неповнолітніми дітьми за допомогою телефону та мережі інтернет, ухваливши нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.10.2016 р. - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9