Провадження № 4-с/761/11/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за скаргою стягувача ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в місті Києві Шемберко Олега Петровича, боржник Приватне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк», про визнання протиправною та скасування постанови державного уиконавця про про закінчення виконавчого провадження, зобов"язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії, постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в місті Києві Шемберка Олега Петровича, боржник ПАТ «КБ Актив-Банк» про закінчення виконавчого провадження № 47582126.

Заявник зазначив, що 20 травня 2015 року постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Шемберко Олега Петровича - було відкрито виконавче провадження № 47582126 на виконання виконавчого листа у справі № 761/29782/14-ц, виданого 12.05.2015 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 255,00 доларів США (що еквівалентно 7226,70 грн.) та збитки у розмірі 74,71 доларів США (що еквівалентно 2117,28 грн.), - а загалом 329,71 доларів США (що еквівалентно 9343,98 грн.).

01 липня 2015 року Заявникові стало відомо, що старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Шемберком Олегом Петровичем постановою від 23 червня 2015 року виконавче провадження № 47582126 закінчено на підставі ч. 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; оригінал виконавчого листа надіслано державним виконавцем на адресу боржника.

Виходячи з викладеного та посилаючись на правові акти вищої юридичної сили (ст.ст. 8, 9, 19, 22, 41, 55, 64, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6, 13 та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), у своїй скарзі Заявник просив суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця щодо закінчення без виконання виконавчого провадження № 47582126 та щодо надсилання виконавчого документа на адресу боржника;

- визнати протиправною постанову державного виконавця від 23.06.2015 про закінчення виконавчого провадження № 47582126;

- зобов"язати державного виконавця скасувати постанову від 23.06.2015 про закінчення виконавчого провадження № 47582126;

- зобов"язати державного виконавця відновити виконавче провадження за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 12.05.2015 № 761/29782/14-ц;

- видати Заявникові дублікат виконавчого листа від 12.05.2015 № 761/29782/14-ц на відновлення виконавчого провадження для пред'явлення до виконання до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві.

Звертаючись до суду із скаргою, Заявник (стягувач) посилається на конституційні норми прямої дії і найвищої юридичної сили ст.ст. 8, 9, 19, 22, 41, 55, 124, 129 Конституції України та просить суд захистити його право на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, яке є конституційним, гарантується, не може бути скасовано і підлягає судовому захисту безпосередньо на підставі Конституції України. Окрім того, Заявник посилається на ст.ст. 6, 13 та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та на офійійні роз'яснення, надані в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в постанові Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Заявник (стягувач) ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, скаргу підтримав і просив задовольнити у повному обсязі з викладених в ній підстав.

Суб'єкт оскарження старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Шемберко Олег Петрович належно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання 07 серпня 2015 року, 10 листопада 2015 року, 09 березня 2016 року, 10 травня 2016 року, 21 липня 2016 року - за викликом суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Заінтересована особа (боржник) Приватне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» належно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання 07 серпня 2015 року, 10 листопада 2015 року, 09 березня 2016 року, 10 травня 2016 року, 21 липня 2016 року - явку представника не забезпечив, про причини неявки представника суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Шемберком Олегом Петровичем постановою від 20 травня 2015 року за виконавчим листом № 761/29782/14-ц виданим 12.05.2015 - відкрито виконавче провадження № 47582126. Однак 23 червня 2015 року той самий державний виконавець, керуючись ч. 5 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення без виконання виконавчого провадження № 47582126 за виконавчим листом від 12.05.2015 у справі № 761/29782/14-ц.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи № 761/29782/14-ц вважає, що скаргу ОСОБА_1 на дії, постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в місті Києві Шемберко Олега Петровича щодо закінчення без виконання виконавчого провадження № 47582126 - слід задовольнити з огляду на наступне.

За змістом статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно з частинами першою, другою, п'ятою статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідною практикою ЄСПЛ, виконавче провадження є завершальною частиною судового процесу та невід'ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

У відповідності до частини першої статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов'язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість виконання судових рішень як невід'ємна складова частина права громадянина на справедливий суд - встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.ст. 6, 13, ст. 1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - «Конвенція»).

Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» - Конвенція є частиною національного законодавства України, а судова практика ЄСПЛ визнається джерелом права.

Суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського Суду з прав людини свідчить про усталену правову позицію ЄСПЛ стосовно коштів, присуждених особі за судовим рішенням. А саме, ЄСПЛ незмінно вважає, що такі кошти становлять майно особи (стягувача) на праві власності з моменту набрання судовим рішенням законної сили, і в разі порушення цього права державою ЄСПЛ застосовує ч. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та статтю 1 Першого протоколу Конвенції.

Так, зокрема, у рішенні ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс проти України» (CJSC Agrokompleks v. Ukraine, № 23465/03, 06.11.2011) міститься висновок про те, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для законного сподівання на виплату такої заборгованості, і становить майно цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання винесеного на його користь судового рішення становить втручання у право мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу - зазначає ЄСПЛ в рішенні у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, № 40450/04, 15.10.2009).

Окрім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував, що ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення, і що виконання судового рішення слід розглядати як невід'ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, а саме у справах: «Ромашов проти України» (Romashov v. Ukraine, № 67534/01, 27.07.2004), «Дубенко проти України» (Dubenko v. Ukraine, № 74221/01, 11.01.2005), «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia, № 59498/00, 07.05.2002), «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece, № 18357/91, 19.03.1997), «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy, № 22774/93, 28.07.1999) та інших.

Також, в рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, № 60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

З огляду на викладене скарга Заявника підлягає задоволенню: дії та постанову державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження без виконання та направлення виконавчого документу на адресу боржника слід визнати протиправними. Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 47582126 без виконання підлягає скасуванню, а виконавче провадження № 47582126 підлягає поновленню.

Крім того, оскільки виконавчий лист № 761/29782/14-ц від 12.05.2015 було надіслано державним виконавцем на адресу боржника, його слід вважати втраченим, а відтак стягувач має право на отримання його дублікату. Судовий збір за отримання дублікату виконавчого листа сплачено, на підтвердження чого Заявником додано до скарги відповідну квітанцію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 383-389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії, постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в місті Києві Шемберко Олега Петровича, боржник ПАТ «КБ Актив-Банк» про закінчення виконавчого провадження № 47582126 - задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Шемберко Олега Петровича щодо закінчення без виконання виконавчого провадження № 47582126 за виконавчим листом у справі № 761/29782/14-ц виданим 12 травня 2015 року Шевченківським районним судом міста Києва, та щодо надсилання виконавчого документа на адресу боржника.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Шемберко Олега Петровича від 23 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 47582126 за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 761/29782/14-ц.

Зобов"язати Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 761/29782/14-ц.

Видати Заявникові дублікат виконавчого листа від 12.05.2015 у справі № 761/29782/14-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.Ф. Малинников