Справа №367/7401/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Кондратенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 18.05.2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» та ним було укладено Договір № SAMDN1445 (вклад «Депозит VІР»), за яким він передав банку грошові кошти у розмірі 20000 доларів США на строк до 18.05.2010 року. Для внесення суми владу Банк відкрив депозитний рахунок. Процентна ставка за користування вкладом складає 12,5% річних, номер депозитного рахунку 4794.

Крім того, 18.05.2009 року між Відповідачем та ним було укладено Договір № SAMDN1376 (Вклад «Депозит VIР»), за яким він передав Банку грошові кошти у розмірі 100000 грн. на строк до 18.05.2010 року. Для внесення суми владу Банк відкрив депозитний рахунок. Процентна ставка за користування вкладом складає 22% річних, номер депозитного рахунку 4437.

З березня 2014 року Банком повністю на всій території України заблоковано можливість вільно користуватися та розпоряджатися його власними коштами, розміщеними на вказаних рахунках та вкладах банку. Він неодноразово звертався до call-центру банку, до співробітників банку, відповідальних за обслуговування його карток, на що не отримував обґрунтованої відповідно до законодавства України відповіді, а лише посилання на неможливість обслуговування рахунків та карток клієнтів, відкритих у відділеннях банку в Автономній Республіці Крим.

30.04.2014р. ним Банку на імя Голови Правління ОСОБА_2 направлена вимога розблокувати доступ до рахунків та вкладів за вищезазначеними Договорами та перевести зазначені Договори на обслуговування до відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 27-А , однак відповідь не була надана.

27 серпня 2014 року він звернувся до відповідача із заявами про розірвання договорів депозитного вкладу від 18.05.2009 року № SAMDN1445, № SAMDN1376. Датою повернення коштів було вказано 01 вересня 2014 року, у звязку з чим вважав, що відповідач зобовязаний був повернути кошти з депозитних вкладів та проценти за користування вкладами 01 вересня 2014 року, однак свого обовязку не виконав. Вважає, що договір № SAMDN1445 від 18.05.2009 р. та договір № SAMDN1376 від 18.05.2009 р. є розірваними з 01 вересня 2014 року. Просив розірвати договори банківських вкладів № SAMDN1445 (Вклад «Депозит VІР») від 18 травня 2009 року та № SAMDN1376 від 18.05.2009 року та стягнути на його користь за договором SAMDN1445 (Вклад «Депозит VІР») від 18 травня 2009 року суми вкладу 20000 доларів США, процентів за користування вкладом 13760, 27 доларів США, пені 77732,88 доларів США, три проценти річних 212,97 доларів США та за договором № SAMDN1376 (Вклад «Депозит VІР») від 18.05.2009 року суми вкладу 406257,10грн., процентів за користування вкладом 86950,15 грн., пені 1117537,83 грн., інфляційних нарахувань 25644,15 грн., три проценти річних 3061,75 грн.

В судому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги в частині розірвання депозитних договорів № SAMDN1445 (Вклад «Депозит VІР») від 18.05.2009 року та № SAMDN1376 (Вклад «Депозит VІР») від 18.05.2009 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, оскільки в звязку з окупацією Криму всі документи залишилися в філії та були конфісковані окупаційними властями Криму, всі довідки видані позивачу після припинення діяльності філії, у позивача відсутні належним чином завірені копії, договори не містять мокрих печаток, надані позивачем документи не є належним доказом, відмови у виплаті коштів не має. Позивачем не дотримано порядок розірвання договорів, крім того просив стягнути кошти за ставкою внесення вкладу, а не дострокового розірвання, а тому просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 травня 2009 року між сторонами укладено договір № SAMDN1445 (вклад «Депозит УІР»), сума вкладу за яким становить 20 000 доларів США строком на 12 місяців, з 18 травня 2009 року по 18 травня 2010 року включно. Процентна ставка за договором становить 12,5 % річних.

За умовами договору № SAMDN1376 (вклад «Депозит УІР»), укладеного між сторонами 18 травня 2009 року, сума вкладу становить 100 000 гривень, строком на 12 місяців, з 18 травня 2009 року по 18 травня 2010 року, включно. Процентна ставка за договором становить 22 % річних.

На підтвердження внесення коштів на депозит банк видав клієнту електронну ощадну книжку. Відповідно до п. 2 вказаних договорів для внесення суми вкладу банк відкривав клієнту депозитний рахунок (за договором № SAMDN1445 номер депозитного рахунку 4794, за договором № SAMDN1376 номер депозитного рахунку 4437).

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Аналогічна вимога закріплена у Положенні про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577.

Пунктом 1.4 даного Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Таке ж положення передбачено у п. 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті, затвердженій постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.1 Інструкції банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, а за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні рахунки).

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Крім того, відповідно до п. 2 спірних договорів нарахування відсотків за вкладами починається з дня, наступного за днем находження коштів, і здійснюється за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році за відсотковою ставкою, визначеною таблицею 1. Виплата суми нарахованих відсотків здійснюється банком в строки, визначені періодом нарахування відсотків. Клієнт має право отримати нараховані відсотки не раніше першого банківського робочого дня, наступного за датою укладення договору, за цілу кількість періодів нарахування, минулих з моменту укладення договору. Протягом строку вкладу проценти не нараховуються, крім випадків зарахування їх на депозитний рахунок. Виплата відсотків за вкладом здійснюється шляхом зарахування на рахунок відсотків за вкладом, зазначених у таблиці 1, або шляхом видачі готівки в касі банку, день повернення вкладу в період нарахування відсотків не включається.

За змістом п. 7 договорів у випадку, коли в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, договір продовжується ще на один строк, зазначений у таблиці 1. Договір продовжується неодноразово без явки клієнта. При цьому обчислення нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. При продовженні договору розрахунок відсотків на кожний новий строк вкладу здійснюється за відсотковою ставкою, діючою в банку для продовжених депозитних вкладів даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до даного договору. Проценти за черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу з урахуванням до вкладів, передбачених п. п. 2, 3 договору. Наступне продовження договору здійснюється в такому ж порядку.

Так, за домовленістю сторін відсоткова ставка за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN1445 становить 12,5 % річних, за договором № SAMDN1376 - 22 % річних.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 10 вересня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору № SAMDN1376, відповідно до якої процента ставка за договором становить 18 % річних, період нарахування за вкладом - 1 місяць.

Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, яка є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України)

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. З ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

В іноземній валюті можливо стягнути суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Щодо позовних вимог про розірвання договорів банківських вкладів, слід зазначити наступне.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст. 651 ЦК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зокрема, п. 16 договорів передбачено, що сторони мають право достроково розірвати договір відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дня до дня розірвання договору. При розірвання договору за ініціативою клієнта до закінчення строку, зазначеного у таблиці 1 даного договору, у клієнта виникає обовязок повернути банку суму нарахованих відсотків, враховуючи суму фактично нарахованих відсотків. В такому випадку банк здійснює нарахування на суму вкладу за ставкою вкладу «за вимогою» за фактичний строк користування вкладом і виплачує клієнту суму вкладу і суму відсотків за ставкою вкладу «за вимогою». Суму надлишково сплачених клієнту відсотків клієнт доручає банку утримати із суми вкладу. Сума нарахованих відсотків за цілу кількість років, минулих з моменту укладення договору, виплачується в повному обсязі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що договори укладені на погоджених сторонами умовах, доказів істотних порушень договору позивачем не обґрунтовано, а також не надано належних та допустимих доказів, оскільки надані ним договори не містять мокрих печаток, а довідки видані та завірені філією після припинення її роботи на території АР Крим не можуть бути доказом, що такі договори були дійсно укладені, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 192, 193, 651, 654, 1054, 1059 ЦК України, ст. ст.10,60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 07 липня 2016 року.

Повний текст рішення буде виготовлений 12 липня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза