20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ПАТ «Акцент-Банк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У листопаді 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування своїх вимог ПАТ «Акцент-Банк» посилається на незаконність оскаржуваного рішення, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3478/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2010 між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 підписано заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, з якої вбачається, що ОСОБА_1 виявляє бажання оформити на своє ім'я платіжну картку «Універсальна» НОМЕР_1 з кредитним лімітом 5000,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, до 28.02.2012, де також міститься інформація про те, що ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений і погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, та згоден, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а Також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» і довідка про кредитування з використанням картки «Універсальна» є складовою частиною, укладеного 05.07.2010 кредитного договору у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», оскільки вони не підписувалися ОСОБА_1, не мають терміну складення, строку їх дії, а пам'ятка клієнта, що за позицією позивача є складовою договору, взагалі відсутня.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положенням ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Таким чином, відповідач, підписавши 05.07.2010 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», був повідомлений про зміст цих Умов та Правил, про що зазначено у самій анкеті-заяві.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості, оскільки підписання анкети-заяви не вважається підписанням договору щодо Умов та Правил надання банківських послуг не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки за приписами положень ст. 634, 638 ЦК України, підписавши заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.
Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно п. п. 6.5, 6.6, 6.7 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту.
Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
В ході судового розгляду справи встановлено, що ПАТ «Акцент-Банк» виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів відповідачу належним чином і у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та відсотків належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість.
Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 5), вбачається, що ОСОБА_1 частково виконував зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, проте належним чином умови кредитного договору не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 27.10.2015 становить 13 018,22 грн., з яких: 4 149,66 грн. - заборгованість за кредитом; 7 772,45 грн. - заборгованість за процентами; 1 096,11 грн. - штрафи.
Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази того, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, зобов'язання за якими стороною позивача виконано належним чином, проте відповідачем зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та відсотків належним чином не виконано.
Тому, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи та оформлений відповідно до вимог чинного законодавства, що дає підстави для його застосування при вирішенні даного спору, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.07.2010 у розмірі 13 018,22 грн., а саме: 4 149,66 грн. - заборгованість за кредитом; 7 772,45 грн. - заборгованість за процентами; 1 096,11 грн. - штраф, передбачений п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг.
Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 218,00 грн., а також за подання апеляційної скарги в сумі 1 339,80 грн., що всього становить - 2 557,80 грн.
За таких обставин, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу позивача ПАТ «Акцент-Банк» задовольнити.
Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.07.2010 у розмірі 13 018,22 грн. (тринадцять тисяч вісімнадцять гривень 22 копійки).
Стягнути з із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір в сумі 2 557,80 грн. (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім гривень 80 копійок).
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: