Справа № 2/593/516/2016
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" грудня 2016 р. м.Бережани

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., перевіривши дотримання та виконання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Обрій» про визнання права власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 «Обрій» та просить визнати за ним ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на порядку набувальної давності на об»єкт нерухомості частину нежитлової будівлі, ( адмінбудинок) площею 194,17 кв.м. ( кімнати 1-18, 1-19, 1-20, 1-20, 1-21, 1-14, 1-9, 1-12), що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Бережанський район, село Куропатники, вул. Центральна, 15.

Суд, ознайомившись із вищевказаним позовом прийшов до висновку, що подана суду позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст.119, 120 ЦПК України.

Згідно положень ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зокрема ціну позову щодо вимог майнового характеру, імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, потовий індекс, номери засобів зв»язку, якщо такі відомі;виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.До позовної заяви також додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати ( на час звернення до суду - 551 гривень 20 копійок) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 гривень).

Згідно з роз»ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

У поданій суду заяві змістом позовних вимог є визнання за позивачем права власності на частину нерухомого майна за набувальною давністю. Однак, не зважаючи на вищевказані норми закону, у такій заяві позивачем не вказано ціни позову, як і не зазначено дійсної вартості спірного нерухомого майна. Хоча до заяви додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн., однак без відомостей про дійсну вартість спірного майна і відповідно без відомостей про ціну позову, суд позбавлений можливості перевірити правильність розміру сплаченого судового збору за заявленими вимогами.

Також, у поданій суду позовній заяві не зазначено повної назви відповідача, а лише ОСОБА_2 «Обрій»; не вказана повна адреса місцезнаходження відповідача, оскільки не зазначені вулиця та номер будівлі, лише - населений пункт, район та область.

Суд вважає за доцільне також зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник, оскільки таке майно для позивача має бути чужим, тобто перебувати у власності іншої особи.

У поданій суду позовній заяві позивачем не вказано, хто на даний час є власником майна, або хто його попередній власник чи його правонаступник, як і не зазначено посилань на докази в обґрунтування таких обставин.

Також позивач не зазначив доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, а саме, що з моменту укладення договору оренди ( 26 листопада 1997 року) і по теперішній час, відповідач не здійснював жодної дії щодо розірвання договору, не вимагав повернення нежитлової будівлі ( адмінбудинку), а також не звертався до нього ( позивача) чи до суду про зобов»язання звільнити предмет оренди і весь цей час позивач володіє та користується частиною нежитлової будівлі ( адмінбудинку), площею 194,17 кв.м.

В цій частині суд відзначає суперечливість відомостей викладених позивачем, оскільки , як вказано у позовній заяві договір оренди укладався із селянською спілкою «Золотий Колос», а відповідачем у позові зазначено ОСОБА_2 «Обрій».

Також позивачем не зазначено жодної обставини якими б обґрунтовувалися його вимоги щодо безперервності, добросовісності та відкритості володіння спірним майном, як і не зазначено, відповідно й докази на їх підтвердження. Позивачем взагалі не зазначено у який саме спосіб ним здійснювалося володіння таким нерухомим майном нежитловими приміщеннями, тобто яким чином та для якої мети він їх використовував.

Окрім цього позивач не вказав, яку саме частку від цілого адмінбудинку складає спірне нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином позивачу слід виправити вище зазначені недоліки позовної заяви, зазначити посилання на докази в підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, вказати ціну позову та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру з урахуванням ціни позову, визначеної, виходячи з дійсної вартості спірного майна.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Обрій» про визнання права власності за набувальною давністю на нежитлову будівлюзалишити без руху, про що повідомити позивачай надати йому строк для виправлення недоліків в 5 ( пять) днів з дня отримання даної ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню позивачу

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_3