Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/360/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

14.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М..

Гайсюка О.В.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, Кіровоградської міської ради, третя особа: ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування земельної ділянки із незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду з позовом до Кіровської районної в м. Кіровограді ради, Кіровоградської міської ради, третя особа: ОСОБА_5, по якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м. Кіровограда від 18 березня 1982 року № 227;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 квітня 1984 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2-611;

- визнати незаконним рішення Кіровоградської міської ради від 20 листопада 2013 року № 2559 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5;

- витребувати на її користь з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку площею 518 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2015 року по справі замінено Кіровську районну раду в м. Кіровограді на виконавчий комітет Кіровоградської міської ради.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 18 березня 1982 року № 227.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ОСОБА_8, який є родичем позивача, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 01 липня 1953 року, виданого на підставі рішення виконкому Кіровоградської районної ради депутатів трудящих від 10 вересня 1953 року № 488, мав у власності домоволодіння по АДРЕСА_2. Від ОСОБА_8, а вищевказаний будинок перейшов у спадщину до позивача, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 05 травня 1983 року № 1-799.

Вказує, що домоволодіння по АДРЕСА_5 фактично є домоволодінням по АДРЕСА_3 оскільки є кутовим на АДРЕСА_4

У 1985 році ОСОБА_3 продала будинок по АДРЕСА_5 і частину земельної ділянки площею близько 7 соток, решту земельної ділянки вона залишила собі. На належній їй земельній ділянці у розташованому на ній флігелі, побудованому у 1982-1983 роках проживав ОСОБА_5

Позивач зазначає, що їй пізніше стало відомо про те, що ОСОБА_5 отримав вказану ділянку від гр. ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу землі.

У 2013 році дружина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_5, відповідно до рішення КМР № 2559 отримала дозвіл на розробку технічної документації на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 яка фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на праві власності.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що було порушене її право власності на земельну ділянку, за захистом якого вона звернулася до прокуратури м. Кіровограда з відповідною заявою.

Після ознайомлення з результатами прокурорської перевірки ОСОБА_3 дізналася, що на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м. Кіровограда № 165 від 17 березня 1982 року вона була призначена опікуном над ОСОБА_8, який за рішенням суду від 03 березня 1982 року був визнаний недієздатним. 18 березня 1982 року рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів м. Кіровограда № 227 земельна ділянка площею 594 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 нібито за згодою ОСОБА_8, була незаконно вилучена в останнього та передана гр. ОСОБА_9 під індивідуальне житлове будівництво. Цей факт підтверджується листом виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів Кіровоградської області від 01 серпня 1983 року № 1.35-1917/1, відповідно до якого виконком рішенням № 227 від 18 березня 1982 року виділив гр. ОСОБА_7 земельну ділянку площею 594 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 м. Кіровоград. В даному листі вказується на невідповідність в оформлених нею документах на спадщину.

17 квітня 1984 р. ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 за договором купівлі - продажу недобудований флігель («літня кухня»), процент готовності якого становив 13%. У березні 1984 року, ще до укладення зазначеного договору, позивач зверталась до обласного відділу у справах будівництва і архітектури, для проведення перевірки законності будівництва ОСОБА_7, оскільки вона чула, що ОСОБА_7 намагається продати флігель.

На своє звернення позивач отримала лист № 266 від 28 квітня 1983 року, що нібито початок будівництва ОСОБА_7 будинку на ділянці ОСОБА_8 здійснюється за його згодою, будівництво йде законно, а побудована ОСОБА_7 времянка не є об'єктом права власності, а тому не може бути об'єктом нотаріальної угоди купівлі-продажу. Якщо ОСОБА_7 відмовиться від подальшого будівництва, ділянка буде передана в земельний фонд міста.

Також вказує, що після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. вона оформила свідоцтво про право на житловий будинок ОСОБА_8 та всю земельну ділянку, на якій він був розміщений - 1408,2 кв.м. Тому все так і стояло аж до кінця 2013 року, коли від сусідів вона дізналась, що ОСОБА_5 через Кіровський районний суд м. Кіровограда оформляє права на недобудований флігель, тому відразу ж почала скаржитись до різних інстанцій.

ОСОБА_5, який придбавав недобудований флігель у ОСОБА_7 помер у 2011 році. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2012 року задоволений позов ОСОБА_5 та визнано за нею права забудовника на флігель з 13% готовності. На підставі цього рішення суду ОСОБА_5 отримала рішення Кіровоградської міської ради № 2559, яким їй надано дозвіл на розробку технічної документації на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 яка фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1, та є частиною належної їй земельної ділянки площею 1408,2 кв.м.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, представника ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, яке на її думку, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 та представника прокуратури, начальник відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин- ОСОБА_10, які підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення про її доводів представника відповідача Кіровоградської міської ради - Чорноконь І.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення № 127 виконкому Кіровоградської міської ради депутатів трудящих від 10 лютого 1969 року «Про дозвіл громадянам міста на забудову нових житлових будинків замість старих прийнятих в негідність на садибах приватного користування» ОСОБА_8 дозволено побудувати замість старого новий житловий будинок розміром 3,0 х 6,0 м. з добудовою розміром 2,0 х 8,0 м. та сарай розміром 3,0 х 5,0 м. в домоволодінні по АДРЕСА_2 Після побудови нового будинку і сараю старий будинок та сарай підлягають знесенню (а.с. 121-122).

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 18 березня 1982 року за № 227 «Про надання земельної ділянки ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 під індивідуальне житлове будівництво» вилучено земельну ділянку площ. 594,0 кв.м. до міськземфонду за рахунок існуючого домоволодіння по АДРЕСА_1, по згоді домовласника ОСОБА_8 Закріпити за ним земельну ділянку площ. 600 кв.м. ОСОБА_7, робітнику заводу «Червона Зірка», склад сім»ї - 4 особи, надано земельну ділянку площею 438,0 кв.м. по АДРЕСА_3 під індивідуальне житлове будівництво. Земельну ділянку площею 162 кв.м. вилучено під АДРЕСА_3

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17 квітня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори Правецькою С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-611, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_5 купив недобудований будинок, процент готовності якого становить 13%, що знаходиться в АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці розміром 528,8 кв.м. Недобудований будинок належить ОСОБА_7 на підставі рішення Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 18 березня 1982 року № 227 (а.с.95-96).

Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2012 року позов ОСОБА_5 до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання прав забудовника в порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, всі права забудовника житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 з правом здачі та введення житлового будинку в експлуатацію, реєстрації права власності та отримання свідоцтва про право власності (а.с. 133-136). Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради тридцятої сесії шостого скликання від 20 листопада 2013 року за № 2559 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам міста» п. 99 надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність загальною площею 0,0518 га - землі одно - та двоповерхової житлової забудови АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ 02.01) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі (а.с.99).

Рішенням народного суду Кіровського району м. Кіровограда від 03 березня 1982 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний недієздатним (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м. Кіровограда від 17 березня 1982 року за № 165 ОСОБА_3 призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_8 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори Погорілою С.В. 05 травня 1983 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2268, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, являлась ОСОБА_3 Заповіт, на підставі якого видано зазначене свідоцтво, посвідчений Третьою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 4 листопада 1981 року за реєстром № 2-2268. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці розміром 1408,2 кв.м. (а.с.10).

Як вбачається із довідки від 18 грудня 1983 р. за № 468 начальника МБТІ (мовою оригіналу) «работа по инвентаризации домовладения по АДРЕСА_2 была произведена 6 марта 1983 года по заявлению ОСОБА_3 о вводе в наследство по данному адресу. Однако при выходе на место от техника ОСОБА_3 скрыла, что на участке построен флигель и другие постройки совершенно чужим лицом, а записала все строения на умершего ОСОБА_8, о чём в деле имеется уведомление о самовольном строительстве. В 1982 году в инвентарном деле по АДРЕСА_1 было подшито решение № 227 Кировоградского горисполкома народных депутатов о выделении земельного участка из участка по АДРЕСА_2 но владелец участка по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 обратился с заявлением об инвентаризации его домовладения после того, как была выдана справка в нотконтору ОСОБА_3 на ввод в наследство. Тогда же было обнаружено и решение горисполкома № 227 и внесены изменения в генплане участка по АДРЕСА_2. Однако в справке-характеристика профигкрировала площадь земельного участка 1408.2 кв.м., выданной ранее. ОСОБА_3 неоднократно вызывалась в МБТИ с документами для нанесения изменений её земельного участка, но она не дала своих документов мотивируя тем, что будет добиваться закрепления за ней всего земельного участка, кроме того, ОСОБА_3 имеет личную собственность по АДРЕСА_1 (а.с. 125).

Як вбачається з відповіді від 01 серпня 1983 року за № 1.35-1917/1 виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів Кіровоградської області, (мовою оригіналу) «исполкомом городского Совета народних депутатов решение № 227 от 18 марта1982 года по согласию владельца домовладения АДРЕСА_2 выделил ОСОБА_7 земельный участок пл. 594 кв.м. с адресом АДРЕСА_1. Земельный участок отведён в натуре и выдана проектная документація на его настройку. Потому, рассматривая заявление ОСОБА_7 и ОСОБА_3 в связи с вводом её в наследство, после смерти владельца домовладения № 25, исполком городского Совета народних депутатов обращает Ваше внимание на несоотвествие в оформлении юридических документов ОСОБА_3.» (а.с. 124).

24 січня 1985 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори Правецькою С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-203, продала ОСОБА_14 жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці розміром 728,5 кв.м., яка, згідно матеріалів інвентарної справи № 22334 по АДРЕСА_4, є власником жилого будинку до цього часу (а.с. 128-132).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом, позов має пред'являтися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані (ст. 3 ЦПК) та лише до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом. Таке процесуальне право та обов'язок позивача та відповідача бути належним суб'єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально - правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб'єктивних прав та обов'язків, які складають зміст матеріально-правових відносин.

Виходячи із зазначених положень, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, що права позивача не порушені.

Відповідно до ч. 3, ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи у позовній заяві ОСОБА_3 посилається на те, що рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 18 березня 1982 року № 227 прийнято незаконно, оскільки воно прийняте на підставі згоди ОСОБА_8 на вилучення земельної ділянки, який рішенням суду від 03 березня 1982 року був визнаний недієздатним, а рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м. Кіровограда від 17 березня 1982 року № 165 позивача було призначено опікуном ОСОБА_8 тому на вилучення ділянки у ОСОБА_8 потрібна була її згода, тому рішення № 227 від 18 березня 1982 року виконкому є незаконним та підлягає скасуванню.

Із рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 18 березня 1982 року № 227 вбачається, що житловий флігель на існуючій території домоволодіння по АДРЕСА_4 без дозволу та відповідної документації по згоді домовласника гр. ОСОБА_8 був побудований ОСОБА_7 у 1979 році, на цей час ОСОБА_8 не був визнаний недієздатним. Відомості про те, коли ОСОБА_8 була надана згода на вилучення земельної ділянки площею 594,0 кв.м. до міськземфонду за рахунок існуючого домоволодіння по АДРЕСА_4, у рішенні № 227 не зазначено та позивачем, як докази, не надані.

Судом першої інстанції було встановлено, що 24 січня 1985 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 2-203, продала ОСОБА_14 жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді, по АДРЕСА_4, розташований на земельній ділянці розміром 728,5 кв.м. Із залишковою площею зазначеної земельної ділянки ОСОБА_3 погодилась. ОСОБА_14 по теперішній час є власником жилого будинку АДРЕСА_5 до участі у розгляді даної справи вона не залучалась про порушення її прав , як користувача домоволодіння придбаного у ОСОБА_3 не заявляла.

За таких обставин колегія суддів судової палати вважає, що вірно визначившись з нормами права, які регулюють дані правовідносини суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем в судовому засіданні не було доведено факту порушення її прав.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування не має. Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.Є. Фомічов

Судді: А.М. Головань

О.В. Гайсюк