Справа №451/1509/16-ц
Провадження № 2/451/623/16
РІШЕННЯ

іменем України

29 грудня 2016 року

м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого-судді Крет А.І.

при секретарі Загайській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про зняття арешту накладеного відділом ДВС Радехівського РУЮ у Львівській області на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, селище Лопатин, Радехівського району, Львівської області, а також просить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 03.04.2009 року за №8608826 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, селище Лопатин, Радехівського району, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що

згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів № 186329850 від 01 грудня 2016 року, їй стало відомо про накладення арешту на все нерухоме майно, що їй належить.

Арешт накладено відділом ДВС Радехівського РУЮ у Львівській області. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03.04.2009 року за №8608826 реєстратором Львівської філії ДП «Інформаційний центр» МУЮ. Підставою для накладення обтяження став судовий наказ Радехівського районного суду від 02.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» боргу.

Про відкриття виконавчого провадження на виконання вищевказаного судового наказу, а також винесення постанови про арешт належного їй майна, її повідомлено не було. Про сам факт арешту майна вона дізналася лише із Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

05.12.2016 року вона звернулася до відділу Державної виконавчої служби, із заявою про надання інформації щодо відкритих, відносно неї, виконавчих проваджень та про зняття арешту.

На вказану заяву, їй надали відповідь №6756 від 07.12.2016 року, із якої вбачається, що 26.02.2009 року, відділом ДВС Радехівського РУЮ, було відкрите виконавче провадження №11597777 на виконання судового наказу Радехівського районного суду виданого 02.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 5313,27грн. боргу, 25,50грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

22.06.2009 року, відділом ДВС Радехівського РУЮ, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою постановлено повернути виконавчий документ, а саме судовий наказ Радехівського Районного суду виданий 02.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк»-5313,27грн. боргу, 25,50грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення, стягувачеві на підставі п.2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови).

Стягувач не направляв повторно виконавчий документ, в строки передбачені законодавством, до відділу ДВС Радехівського РУЮ. Однак, як вбачається із відповіді відділу ДВС, зняти арешт з нерухомого майна за її заявою у державних виконавців не має підстав, так як вищезазначений виконавчий документ не перебуває на примусовому виконанні, а при поверненні виконавчого документа стягувачеві законом не передбачено зняття накладеного на майно боржника арешту, а також не знімаються і не скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

На сьогоднішній день відсутні будь-які підстави направлення повторно вищевказаного виконавчого документа, оскільки заборгованість, з її боку, перед стягувачем відсутня.

Вважає, що на даний час, на належне їй майно, безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю.

У судове засідання позивач не зявилась, подавши письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позову настоює.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує.

За викладених умов, відповідно до ст. 169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів № 186329850 від 01 грудня 2016 року, на все нерухоме майно позивача накладено арешт.

Арешт накладено відділом ДВС Радехівського РУЮ у Львівській області. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 03.04.2009 року за №8608826 реєстратором Львівської філії ДП «Інформаційний центр» МУЮ. Підставою для накладення обтяження став судовий наказ Радехівського районного суду від 02.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» боргу.

05.12.2016 року позивач звернулася до відділу Державної виконавчої служби, із заявою про надання інформації щодо відкритих, відносно неї, виконавчих проваджень та про зняття арешту.

На вказану заяву, їй надали відповідь №6756 від 07.12.2016 року, із якої вбачається, що 26.02.2009 року, відділом ДВС Радехівського РУЮ, було відкрите виконавче провадження №11597777 на виконання судового наказу Радехівського районного суду виданого 02.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 5313,27грн. боргу, 25,50грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

22.06.2009 року, відділом ДВС Радехівського РУЮ, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою постановлено повернути виконавчий документ, а саме судовий наказ Радехівського Районного суду виданий 02.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк»-5313,27грн. боргу, 25,50грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення, стягувачеві на підставі п.2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови).

Стягувач не направляв повторно виконавчий документ, в строки передбачені законодавством, до відділу ДВС Радехівського РУЮ. Однак, як вбачається із відповіді відділу ДВС, зняти арешт з нерухомого майна за заявою позивача у державних виконавців не має підстав, так як вищезазначений виконавчий документ не перебуває на примусовому виконанні, а при поверненні виконавчого документа стягувачеві законом не передбачено зняття накладеного на майно боржника арешту, а також не знімаються і не скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

На сьогоднішній день відсутні будь-які підстави направлення повторно вищевказаного виконавчого документа, оскільки заборгованість, з її боку, перед стягувачем відсутня, що стверджується довідкою від 05.12.2016 року виданою ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого майноваго права, одним із способів захисту цивільного права є може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Визнання відповідачем пред"явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, коли відпали підстави, які слугували підставою застосування накладення арешту на майно, наявність на даний час таких обтяжень є безпідставними та такими, що порушує охоронювані законом майнові права позивача, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі наведенного, керуючись ст.ст.10,11,60,169,197,209, 212,215, ЦПК України, ст.317,319,321 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту з майна, задоволити.

Зняти арешт накладений відділом ДВС Радехівського РУЮ у Львівській області на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, селище Лопатин, Радехівського району, Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 03.04.2009 року за №8608826 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, селище Лопатин, Радехівського району, Львівської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області, шляхом подання через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_2