Справа № 182/1070/15-ц
Провадження № 2/0182/545/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.08.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Комунальне підприємство «Нікопольске міжміське бюро технічної інвентаризації» про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.02.2015 року звернулися до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, який згодом уточнювали.

Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - прадіду та прабабі ОСОБА_2 - на праві власності належало наступне майно:

-домоволодіння № АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право приватної власності від 26 грудня 1950 року.

За життя ОСОБА_7 не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: його дружина, ОСОБА_8 і діти - ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном.

За життя ОСОБА_8 залишила заповіт від 10 вересня 1991 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., реєстровий № 1 - 2427, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, вона заповіла у рівних частках ОСОБА_10 та ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило 4/6 частин (1/2 - частка пережитого подружжя + 1/6 - частка у спадщині після смерті ОСОБА_12) спірного домоволодіння. Спадкоємцями за заповітом після її смерті були її діти: ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

У встановлений законом строк дані особи прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину щодо спадкових грошових вкладів ОСОБА_8 Питання про право власності на інше майно померлої вирішене не було.

За життя ОСОБА_2 не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила ? частина спірного домоволодіння (4/6 : 2) = 1/3 - частка ОСОБА_2 у спадщині після смерті ОСОБА_8 + 1/6 - частка у спадщині після смерті ОСОБА_13 = 1/2). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: його дружина, ОСОБА_14 і діти - ОСОБА_12, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном.

За життя ОСОБА_14 не залишила жодних заповідальних розпоряджень щодо належного їй майна.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_14 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/8 частина (1/2 - спадщина після смерті ОСОБА_2 : 4 - число спадкоємців за законом = 1/8) спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були її діти: ОСОБА_12, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном.

Кожному з них належало:

- ОСОБА_12 - 1/8 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_3) + 1/24 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_14.) = 1/6 частина;

- ОСОБА_4 - 1/8 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_3) + 1/24 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_14.) = 1/6 частина;

- ОСОБА_3 - 1/8 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_3) + 1/24 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_14.) = 1/6 частина,

а всього - 1/2 частка, яка і належала за життя ОСОБА_9.

За життя ОСОБА_12 не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/6 частина спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: його дружина, ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 - позивачі по справі. Інших спадкоємців першої черги за законом немає.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном.

Однак, вони не можуть оформити своє право власності на спірну спадщину, поскільки в них не зберігся правовстановлюючий документ на домоволодіння, а крім того - свідоцтва про народження ОСОБА_9 та ОСОБА_12.

Враховуючи наведені обставини, позивачі просили суд задовольнити позов.

У судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачів та їх представника ОСОБА_15 надійшли заяви (а. с. 74,94) про слухання справи за їх відсутності, на своїх позовних вимогах наполягають, просять позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання також не з'явилися, кожен окремо з них подав письмові заяви (а. с. 90 - 93), в яких просили суд розглянути справу за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували.

Представник третьої особи - КП «НМБІ» - надав суду необхідні для правильного та всебічного вирішення справи документи, подавши при цьому письмову заяву про слухання справи за його відсутності. Справу просив вирішити на розсуд суду.

Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - прадіду та прабабі ОСОБА_2 - на праві власності належало наступне майно:

-домоволодіння № АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право приватної власності від 26 грудня 1950 року (а. с. 12 - 16).

За життя ОСОБА_7 не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна.

Рішенням Нікопольського міскрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2013 року, ухваленим у справі № 182/10676/13-ц (провадження № 2/0182/4499/2013) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Територіальної громади Нікопольського виконавчого комітету Дніпропетровської області про визнання права власності на спадок в порядку спадкування за законом було встановлено, що громадянин ОСОБА_7 загинув у 1944 році під час боїв біля міста Біла Церква, у ході Великої Вітчизняної Війни (а. с. 104,105).

Згідно з архівними даними КП «НМБТІ» (а. с. 103), свідоцтва про право приватної власності від 26 грудня 1950 року було видано Нікопольським інветарбюро в обмін на договір купівлі - продажу від 24 січня 1939 року, що був посвідчений нотаріальною конторою м. Нікополь, реєстровий № 344.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на спірне домоволодіння виникло у ОСОБА_7 ще за його життя, 24 січня 1939 року.

Встановлено рішенням суду, яке набуло законної сили, а тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребує доведення, що ОСОБА_7 у 1944 році загинув під час Великої Вітчизняної Війни.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина спірного домоволодіння.

На час смерті ОСОБА_7 діяв Цивільний Кодекс Української Радянської Соціалістичної Республіки в редакції 1922 року, який набув чинності з 01 лютого 1923 року. Саме він і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_7 була прийнята фактично його спадкоємцями.

Згідно ч. 1 ст. 418 ЦК УРСР (в ред. 1922 року) спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 були: його дружина, ОСОБА_8 і діти - ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину (а. с. 17 - 19), що відкрилася, шляхом сумісного проживання у будинку спадкодавця до моменту його смерті і неповідомленням до нотаріальних органів про відмову від спадщини (ч. 1 ст. 429 ЦК УРСР (в ред. 1922 року)).

За життя ОСОБА_8 залишила заповіт від 10 вересня 1991 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., реєстровий № 1 - 2427, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, вона заповіла у рівних частках ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а. с. 61).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла (а. с. 20). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило 4/6 частин (1/2 - частка пережилого подружжя + 1/6 - частка у спадщині після смерті ОСОБА_12) спірного домоволодіння. Спадкоємцями за заповітом після її смерті були її діти: ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

У встановлений законом строк дані особи прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину щодо спадкових грошових вкладів ОСОБА_8 Питання про право власності на інше майно померлої вирішене не було (а. с. 62,63).

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки після смерті ОСОБА_8 спадщина приймалася спадкоємцями, до даної спадщини слід застосовувати правила ЦК Української РСР в редакції 1963 року.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 551 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Оскільки питання про оформлення прав спадкоємцями ОСОБА_8 на спірне домоволодіння вирішене за їх життя не було, суд приходить до висновку, що у даному спорі мала місце спадкова трансмісія.

За життя ОСОБА_2 не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна (а. с. 43).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер (а. с. 21). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/2 частина спірного домоволодіння (4/6 : 2) = 1/3 - частка ОСОБА_2 у спадщині після смерті ОСОБА_8 + 1/6 - частка у спадщині після смерті ОСОБА_13 = 1/2). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: його дружина, ОСОБА_14 і діти - ОСОБА_12, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном (а. с. 28).

За життя ОСОБА_14 не залишила жодних заповідальних розпоряджень щодо належного їй майна (а. с. 40).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_14 померла (а. с. 22). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/8 частина (1/2 - спадщина після смерті ОСОБА_2 : 4 - число спадкоємців за законом = 1/8) спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були її діти: ОСОБА_12, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном.

Кожному з них належало:

- ОСОБА_12 - 1/8 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_3) + 1/24 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_14.) = 1/6 частина;

- ОСОБА_4 - 1/8 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_3) + 1/24 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_14.) = 1/6 частина;

- ОСОБА_3 - 1/8 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_3) + 1/24 (частка у спадщині після смерті ОСОБА_14.) = 1/6 частина,

а всього - 1/2 частка, яка і належала за життя ОСОБА_9.

За життя ОСОБА_12 не залишив жодних заповідальних розпоряджень щодо належного йому майна (а. с. 33 - 36).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 помер (а. с. 23). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/6 частина спірного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: його дружина, ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 - позивачі по справі. Інших спадкоємців першої черги за законом немає.

У встановлений законом строк дані особи фактично прийняли спадщину, що відкрилася, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем до моменту його смерті і вступу в управління спадковим майном.

Так як ОСОБА_2, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 померли під час дії ЦК України в редакції 2003 року, до спадщини після їх смерті слід застосовувати саме норми даного матеріального закону.

Згідно ст. 1261 ЦК України (в ред. 2003 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч. 1 ст. 1276 ЦК України (в ред. 2003 року) якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України (в ред. 2003 року) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 не встиг оформити своє право власності на 1/6 частину спірного спадкового домоволодіння після смерті його батьків - ОСОБА_9 та ОСОБА_14, однак прийняв його фактично, за життя від спадкування не усувався.

Факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не оспорюється відповідачами, у зв'язку з чим суд вважає за можливе його встановити.

Інша 1/2 частина спірного домоволодіння, що належала ОСОБА_10, належить її спадкоємиці - ОСОБА_5 - і на цю частку позивачі не претендують.

Ще 2/6 частин, що належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3, залишаться відкритими, оскільки вимог щодо них у спорі не заявлено.

Оскільки судом не віднайдено підстав для відступу від принципу рівності часток у спадщині, суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності по 1/12 частині спірного домоволодіння, за кожною (1/6 частина - спадщина після смерті ОСОБА_12 : 2 - число спадкоємців за законом = 1/12).

При таких обставинах суд приходить до висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 418, 429 ЦК УРСР (в ред. 1922 року), ст.ст. 529,549,551 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), ст.ст. 1261,1268,1276 ЦК України (в ред. 2003 року), ст.ст. 10,11,14,15,61,212,213-215,217,218, 256 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_12, визнавши ОСОБА_9 батьком ОСОБА_12.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

1/12 частину домоволодіння № АДРЕСА_1, до складу якого входить:

-житловий будинок літ. А - 1;

-сарай літ. Б.;

-вбиральня В;

-сарай Г;

-паркан № 1.

у порядку спадкування за законом за правилами спадкової трансмісії після смерті її чоловіка, ОСОБА_12.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

1/12 частину домоволодіння № АДРЕСА_1, до складу якого входить:

-житловий будинок літ. А - 1;

-сарай літ. Б.;

-вбиральня В;

-сарай Г;

-паркан № 1.

у порядку спадкування за законом за правилами спадкової трансмісії після смерті її батька, ОСОБА_12.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні, можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в такий самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя: І. В. Тихомиров