АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

11 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Слободянюк С.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі представника Матвіїв Інни Андріївни

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року

в цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.05.2011 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2012 року вказана заява задоволена.

19.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчих листів про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 808 717, 55 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 9 956, 74 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом на користь ПАТ «Укрсоцбанк» такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.11.2015 року, заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчі листи, видані Дніпровським районним судом м. Києва 20.09.2012 року про стягнення солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на суму 808 717, 55 грн. та 9 956, 74 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом такими, що не підлягають виконанню в частині стягнення з ОСОБА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року касаційну скаргу ПАТ» Укрсоцбанк» задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24.11.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» в особі представника Матвіїв І.А. ставить питання про скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2015 року та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів, виданих Дніпровським районним судом м. Києва 22.08.2012 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, а висновки суду передчасними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Укрсоцбанк» Поліщук Ю.В. апеляційну скаргу підтримала з підстав, наведених в ній.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися. З огляду на положення ч.5ст.74,ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України,колегія суддів вважає їх повідомлення належним,а неявку такою,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в цій частині, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з ухваленням Апеляційним судом Дніпропетровської області 05.03.2015 року рішення про припинення договору поруки №095/03/16046-ДП від 01.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 з 01.08.2008 року, зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсоцбанк» повністю відсутні, а тому наявні усі підстави для визнання виконавчого листа в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів таким, що не підлягає виконанню.

Проте колегія суддів у повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції не може.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його офоромленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як убачається з матеріалів справи, 31.07.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 095/03-16046-ДК, відповідно до якого банк нада ОСОБА_3 кредит у загальній сумі 83 000,000 доларів США зі сплатою 13,35 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 6.2. вказаного договору, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Аналогічне третейське застереження було закріплене у п. 5.2. договору поруки № 095/03/16046-ДП, що був укладений між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Відповідно до п.1.1. договору, поручитель (ОСОБА_2.) зобов'язався перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредитних коштів.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.05.2011 року було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про третейські суди», сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

Статтею 57 вказаного закону визначено, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»,

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2012 року було задоволеною заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду та видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.05.2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_2 як із солідарних боржників у сумі 808 717, 55 грн., з ОСОБА_3 в сумі 146 956, 45 грн. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом в сумі по 9 956, 74 грн., на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішення Третейського суду, на підставі якого було видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості, в установленому главою 1 розділу VII - 1 ЦПК України не оскаржувалося боржниками та на сьогодні є чинним.

Частиною 4 ст. 369 ЦПК України закріплено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV є закінчення виконавчого провадження. Проте у зв'язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у ч. 4 ст. 369 ЦПК, у суддів виникали труднощі під час її застосування.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Оскільки рішення третейського суду, на виконання якого Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи, в установленому порядку не скасоване, а право ПАТ «Укрсоцбанк» на стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості було реалізоване кредитором у визначений Законом України «Про третейські суди» та ЦПК України порядок та строки, у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Окрім того, судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що зобов'язання ОСОБА_2 сплатити солідарно з ОСОБА_3 заборгованість виникло на підставі рішення третейського суду, а не договору поруки, а відтак, з моменту пред'явлення ПАТ «Укрсоцбанк» виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виданих на підставі рішення третейського суду, до виконавчої служби, та відкриття виконавчого провадження, поручитель ОСОБА_2 набув статус боржника у виконавчому провадженні.

За тих обставин, коли суд першої інстанції не у повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для розгляду заяви, не звернув увагу на наведене, чим порушив порядок розгляду питання , його висновки колегія суддів вважає передчасними.

У зв'язку з цим, оскаржувана ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року на підставі ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі представника Матвіїв Інни Андріївни - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2604/11430/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10886/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.