АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/557/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 639/1969/15-ц ОСОБА_1
Категорія: житлові Доповідач Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Харківської міської ради про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

04.03.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися у суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Харківської міської ради про поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями, виділ частки нерухомого майна, перерозподіл долі співвласників житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2015 року та від 02.11.2015 року на підставі поданих позивачами під час розгляду справи по суті заяв, відповідно до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду вказаний позов в частині позовних вимог щодо реального розподілу житлового будинку № 4 по вул. Жутівській в м. Харкові, виділу частки домоволодіння, перерозподілу долі співвласників житлового будинку № 4 по вул. Жутівській в м. Харкові, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм належить в рівних частинах кожному по 23/100 частин житлового будинку № 4 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Жутівській в м. Харкові, згідно договору дарування частини житлового будинку від 22.06.2006 року. Відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належить на праві власності по 31/400 частин, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - 23/10 частин вказаного нерухомого майна. На день оформлення вказаного договору дарування склався певний порядок користування житловим будинком і надвірними будівлями, який залишається і на теперішній час. На теперішній час між позивачами та відповідачами склалися доволі складні і неприязні відносини. Внаслідок чого, не маючи доступу до стін підвального приміщення через недопущення до них відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_2, позивачі не мають можливості слідити та контролювати технічний стан розташованих там стін, проводити певні дії для підтримки належного технічного та санітарного стану стін та проводити за необхідністю їх капітальний ремонт. Вказаними діями відповідачі порушують права позивачів і роблять неможливим виконання обовязку по утриманню житлового будинку в належному стані. Крім того, позивачі зазначають, що безпосереднє розташування зливної ями біля порогу частки житлового будинку, належної позивачам, спричиняє його поступову руйнацію. Вказана технічна споруда документально знаходиться у спільному користуванні сторін, однак фактично нею користуються відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які на неодноразові вимоги позивачів щодо перенесення вигрібної ями в інше місце не реагували або відмовляли категорично. Такі дії відповідачів призводять до пошкодження належної позивачам власності, що може призвести, на думку позивачів, до матеріальних та моральних збитків, порушує їх права як власників певного нерухомого майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 листопада 2015 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Харківської міської ради про зобовязання вчинити певні дії задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_6, ОСОБА_2 забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_3, ОСОБА_5 до несучих стін приміщення комори IV,V, що розташовані в житловому будинку по вул. Жутівській, 4 в м. Харкові, для їх обслуговування та підтримання в належному технічному та санітарному стані. В іншій частині позову відмовлено.

На зазначене судове рішення ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення помилковим та незаконним.

Апеляційні доводи обґрунтовані тим, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи.

Апелянт стверджує, що в обґрунтування свого рішення суд послався на те, що спірний будинок в натурі між співвласниками не розділено, це рішення щодо виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, відсутнє. Таким чином, немає підстав вважати встановленим право будь-якої зі сторін користуватись тими чи іншими конкретно визначеними приміщеннями будинку. Висновок суду про те, що позивачі мають право вимагати усунення перешкод в користуванні визначеними приміщеннями будинку є наслідком неповного дослідження обставин справи. Приміщення IV,V надані ОСОБА_6 як підсобні за письмовою згодою усіх сусідів, в т.ч. позивачів рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова №40-15 від 05.06.2007 року.

Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що виправивши на власний розсуд заявлену позивачами вимогу, з матеріалів справи не зрозуміло які саме стіни приміщень комори IV,V розташовані в частині житлового будинку, де мешкають позивачі. Замість цього суд виніс рішення про доступ до несучих стін приміщення комори, тобто порушив принцип диспозитивності. Позивачі не просили про доступ до несучих стін. Рішення суду є неконкретним, не встановлено строки дії зобовязання, у звязку з чим рішення не може бути виконаним. Таким чином, суд не дослідив належним чином та в сукупності обставини справи і докази, що їх підтверджують, не визначився із правами сторін на користування конкретними приміщеннями в будинку, тощо, внаслідок чого суд порушив норми матеріального права.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На зазначене судове рішення представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 виходив з недоведеності позовних вимог в цій частині. Проте, апелянт вважає такий висновок помилковим та безпідставним.

Апелянт стверджує, що надвірні будівлі: гараж літ. «В», льох літ «Д», льох літ «Е», душ літ «З», вбиральня літ «Г», зливна яма 2, 3, сарай літ «Б» і ворота 1 знаходяться у спільному користуванні. Вбиральня літ «Г» та душ літ «З» відсутні, оскільки знесені. Зливна яма 2 розташована впритул до частини підвальної стіни, що знаходиться під частиною житлового будинку, де проживають позивачі. Безпосереднє розташування зливної ями, біля порогу частки житлового будинку, належної позивачам, спричиняє його поступову руйнацію ОСОБА_8 технічна споруда документально знаходиться у спільному користуванні, а фактично нею користуються ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які мешкають в квартирі №4. Твердження відповідачів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 законності будівництва цієї вигрібної ями нічим не підтверджені, відсутні документи про прийняття її до експлуатації. Посилання суду на ті обставини, що вигрібна яма відповідає вимогам санітарно-технічних норм є безпідставними. Безперервне використання вигрібної ями веде до руйнації стін ями, що спричиняє витік її вмісту.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_9 і ОСОБА_10, та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позов, та зобовязати ОСОБА_9 і ОСОБА_10 усунути перешкоди у користуванні позивачами належною їм власністю шляхом ліквідації вигрібної ями допомогою засипання землею, розташованої впритул до порогу і фундаментної стіни частини житлового будинку (квартири №2), належної ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В задоволенні ж апеляційної скарги представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, що житловий будинок № 4 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Жутівській в м. Харкові належить на праві власності співвласникам у наступних частках: ОСОБА_3, ОСОБА_11 по 23/100 частин кожному на підставі договору дарування частини житлового будинку від 22.06.2006 року (а.с. 8 том 1). Відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - по 31/400 частин, ОСОБА_9, ОСОБА_10 -23/100 частин вказаного нерухомого майна. Таким чином, спірний будинок має режим спільної часткової власності.

Судом також встановлено, що спірний будинок в натурі між співвласниками не розділено, судове рішення щодо виділу часток будь-кого із співвласників з майна, що є у спільній частковій власності відсутнє.

Відмовляючи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ліквідувати вигрібну яму, що розташована впритул до квартири позивачів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності обєктивних та беззаперечних доказів порушення прав позивачів у користування ними своєю часткою у спільній власності в звязку з наявністю такої ями.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, як на основний довід позовних вимог в цій частині сторона позивача посилається на технічний висновок «Про правильність розташування санітарно-технічної споруди типу вигрібна яма за адресою: м. Харків вул. Жутівська буд. 4», виконаний ООО «Аргумент-Експерт» 16.12.2013 року.

Виходячи з того, що даний технічний висновок в дослідницькій частині не містить відомостей щодо фактичного огляду стін приміщення, яким користуються позивачі, в тому числі наявності сирості, відсутності вентиляції вигрібної ями, а також посилання спеціаліста на санітарні норми, прийняті після влаштування вигрібної ями, яка виконана відповідачем ОСОБА_9 в 1993 році, судом такий висновок обґрунтовано не прийнятий в якості належного та допустимого доказу у справі. Судом також обєктивно оцінена відсутність в матеріалах справи відомостей про рішення, прийняті компетентними державними органами з приводу вигрібної ями, в тому числі відповідних актів перевірок, приписів на імя відповідача ОСОБА_9 щодо усунення порушень.

Крім того, судовою колегією апеляційного суду Харківської області виїздом на місце з метою проведення місцевого огляду встановлено, що зовні наявність будь-яких запахів чи сирості відсутня. Що ж стосується технічного стану стін погрібу, з яким зі слів ОСОБА_5 .В., межує вигрібна яма, то судам крім вищезазначеного технічного висновку інших даних не надавалось.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо забезпечення безперешкодного доступу до стін приміщень IV та V, судова колегія зважає на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, районний суд виходив із того, що спірний будинок має режим спільної часткової власності, частки співвласників в натурі не виділені, а відтак, усі співвласники мають рівні права у користуванні всіма нежитловими приміщеннями.

Судова колегія не може повністю погодитись із таким висновком, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи, в користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 знаходиться квартира №1, зокрема: тамбур 1, вбиральня 1-5, кухня 1-4, житлова кімната 1-1, житлова кімната 1-2, комора IV, V. В користуванні позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 знаходиться квартира № 2, зокрема приміщення: тамбур II, коридор 2-1, кухня 2-2, вбиральня 2-3, житлова кімната 2-4, житлова кімната 2-5, житлова кімната 2-6, житлова кімната 2-7. В користуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Б знаходиться квартира № 4, зокрема приміщення: тамбур III, вітальня 3-1, житлова кімната 3-2, житлова кімната 4-3, кухня 4-4, вбиральня 4-5.

Крім того, судовою колегією оглядом на місці встановлено, що приміщеннями IV та V, як коморою, тривалий час користуються ОСОБА_6 та ОСОБА_2, чого не заперечував і ОСОБА_3

Матеріали справи також свідчать про те, що будинок 4 по вул. Жутівській в м. Харкові належав до фонду будинків місцевих ОСОБА_12. Квартира № 1 в цьому будинку була виділена та використовувалась сімєю ОСОБА_2 за договором найму житлового приміщення з 1959 року. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_12 № 40-15 від 05.06.2007 року ОСОБА_6 за згодою сусідів виділені вільні нежитлові приміщення IV та V площею відповідно 2,8 м2 та 2,0 м2 під підсобні.

Будь-яких обєктивних та беззаперечних доказів того, що у ОСОБА_3 є необхідність постійного безперешкодного доступу до приміщень, якими тривалий час користуються ОСОБА_6, суду не надано. Не встановлено таких даних і при місцевому огляді приміщень.

У відповідності до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З урахуванням вищезазначеного, зважаючи на принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог, судова колегія вважає за необхідне в цій частині рішення районного суду скасувати та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Колегією суддів також на виконання ч.4 ст.10 ЦПК України розяснено сторонам право на укладання мирової угоди з будь-яких питань на будь-якій стадії цивільного процесу.

Інші апеляційні доводи для вирішення спору суттєвого значення не мають, тому судовою колегією не приймаються.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 листопада 2015 року змінити, скасувавши його в частині задоволення вимог про зобовязання ОСОБА_6, ОСОБА_2 забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_3, ОСОБА_5 до несучих стін приміщення комори IV,V, що розташовані в житловому будинку по вул. Жутівській, 4 в м. Харкові, для їх обслуговування та підтримання в належному технічному та санітарному стані.

Відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді: ОСОБА_13

ОСОБА_14