АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Оксюта Т.Г.
№ 22-ц/796/6236/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та процентів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 958000 грн., проценти в розмірі 505036 грн. 76 коп., суму індексу інфляції в розмірі 654314 грн. та 3% річних в сумі 72204 грн. 22 коп. та судовий збір в розмірі 6090 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року позов ОСОБА_2до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та процентівзадоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 28.03.2013 року в сумі 1083792 грн., проценти в сумі 468034 грн. 84 коп. та 3% річних в розмірі 89791 грн. 42 коп. та судовий збір в розмірі 6090 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що під час вирішення справи судом не дотримано вимог ст.214 ЦПК України та не встановлено які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Зазначає, що при визначенні зобов'язань за договором позики судом не встановлено фактичних обставин справи, не встановлено з якою ціллю на які потреби, на який термін і на яких умовах ОСОБА_2 надав у борг відповідачу грошові кошти (позику) в сумі 40000 доларів США.

Посилається на тен, що судом першої інстанції розглянуто справу у його відсутності, а клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату судом не взято до уваги.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. При цьому зазначала, що вони визнають борг в сумі 40000 доларів США, проте не визнають суму нарахованих відсотків.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили відхилити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішенням, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в частині основного боргу процентів та 3% річних.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно доч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Судом встановлено, що у 28.02.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір позики, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 40000 доларів США зі строком повернення грошових коштів до 28.05.2013 року, що підтверджується розпискою від 28.02.2013 року.

Позивач виконав свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі 40000 доларів США.

Проте, у встановлений строк відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання перед позивачем не виконав та не повернув позивачу позичені грошові кошти в результаті чого утворилась заборгованість за договором позики від 28.03.2013 року в розмірі 40000 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно встановленого курсу НБУ станом на 01.03.2016 року становить 1083792 грн.

Колегія суддів вважає, що оскільки відповідач не повернув у встановлені договором строки позичені грошові кошти суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 1083792 грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача процентів в розмірі 468034 грн. 84 коп. та 3% річних в розмірі 89791 грн. 42 коп. з огляду на таке.

Частиною 1 ст.1048 ЦК Українивизначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином з урахуванням розміру облікової ставки Національного банку України за період з 29.05.2013 року по 01.03.2016 року відповідно до розрахунку розмір процентів на суму позики в розмірі 1083792 грн. складає 468034 грн. 84 коп.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом вірно встановлено, що термін прострочення сплати грошових коштів за договором позики складає 1008 днів, а тому сума 3 % річних складає 89791,42 грн.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема розглянуто справу у його відсутності колегія суддів відхиляє, оскільки вказана справа знаходилася на розгляді в суді першої інстанції з грудня 2015 року по лютий 2015 року, відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд даної справи та мав достатньо часу щоб скористатися своїм правами та надати пояснення, висловити свої заперечення та надати суду докази та скористатися іншими процесуальними правами, які передбачені ст.27 ЦПК України.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: