Дата документу 22.04.2016
справа № 320/1072/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2016 року. м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Пономаренко Л.Е.,
при секретарі: Воробйовій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернуся до суду з позовом в якому просить: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме квартирою №8 в будинку №23 по вулиці Гвардійській в м. Мелітополі Запорізької області; усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю, а саме квартирою №8 в будинку №23 по вулиці Гвардійській в м. Мелітополі Запорізької області, шляхом виселення ОСОБА_2 з цієї квартири; усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю, а саме квартирою №8 в будинку №23 по вулиці Гвардійській в м. Мелітополі Запорізької області, шляхом зняття з реєстрації з місця проживання виселення ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Гвардійська, 23/8.
Свій позов мотивував тим, що йому, ОСОБА_1, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі, що є його власністю зареєстрований колишній власник ОСОБА_2. Відповідно до довідки старшої будинку №11 по вулиці Гвардійській в м. Мелітополі, ОСОБА_2 мешкає в цьому будинку в квартирі №26. На його неодноразові прохання виписатися з належної йому квартири і усунути таким чином перепони у здійсненні ним права власності, відповідач лише обмежився обіцянками. Вищевикладене стало підставою звернення з даним позовом до суду.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обємі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку.
Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення..
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.
На підставі договору міни від 18.07.2015 ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору міни від 18.07.2015, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.07.2015./а.с.6-8/
Разом з позивачем у вказаній квартирі прописаний колишній її власник ОСОБА_2, що підтверджується копією Довідки КП «Житломасив» від 15.02.2016.
Відповідно до довідки КП «Житломасив» від 15.02.2016 ОСОБА_2, дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з серпня 2015року./а.с.10/
В силу того, що відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, але в ній не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою.
Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням..
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 понад півроку, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Що стосується позовної вимоги позивача щодо усуннення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд приходить до наступного:
Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, суд приходить до переконання, що визнання в судовому порядку відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі є підставою для зняття його з реєстрації, а тому позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації місяця проживання є зайвою та задоволенню не підлягає.
Окрім того, вимоги про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення, не підлягають задоволенню, оскільки, як зазначає сам позивач і що підтверджено належними доказами, відповідач ОСОБА_2, лише зареєстрований в належній йому квартирі, а фактично з серпня 2015 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло. Й зважаючи на встановлені правовідносини, застосовувати інші способи захисту порушеного права немає потреби.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 197, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, 08.03.1978р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме: квартирою №8 в будинку №23 по вулиці Гвардійській в м. Мелітополі Запорізької області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Е.Пономаренко