Справа № 550/85/16-ц
Провадження № 2/550/53/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Антонова А.А., за участю секретаря судового засідання Самойленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання права особистої приватної власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання права особистої приватної власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання права особистої приватної власності, який обґрунтовував тим, що 07.06.2011 р. між ним та ОСОБА_4 був укладений попередній договір на придбання останнім житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0, 25 га, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області та передав останній грошові кошти в розмірі 66 000 грн. в якості завдатку, про що та надала розписку. 29.12.2011 р. між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. 25.12.2012 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Дані правочини були вчинені ОСОБА_2 за кошти ОСОБА_1 на прохання ОСОБА_2, т.я. вона боялась, що ОСОБА_1 не надасть їй дозволу на реєстрацію її місця проживання в даному будинку. Враховуючи, що дане майно було набуте хоч і під час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, просив визнати зазначені житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку його особистою приватною власністю та визнати за ним право власності на це майно.

ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання права особистої приватної власності, який обґрунтовувала тим, що з літа 2008 р. вона почала зустрічатись з ОСОБА_1, з яким 29.12.2011 р. вступила в шлюб. 05.06.2011 р. мати подарувала їй 66 000 грн. на придбання в особисту власність будинку та земельної ділянки, які вона передала ОСОБА_1 з метою, щоб той передав їх ОСОБА_4 в рахунок оплати за придбання в майбутньому, після оформлення останньою права на спадщину, належних їй житловому будинку та земельної ділянки, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області. В подальшому, 25.12.2012 р. вона та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу вищезазначених будинку та земельної ділянки. Враховуючи, що дане майно було набуте хоч і під час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, просила визнати зазначені житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку її особистою приватною власністю та визнати за нею право власності на це майно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник свій позов підтримали та просили його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просили відмовити.

ОСОБА_2 та її представник в задоволенні позову ОСОБА_1 просили відмовити, свій зустріч позов підтримали і просили його задовольнити.

Третя особа просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а позов ОСОБА_2 задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

05.06.2011 р. ОСОБА_2 отримала від своєї матері ОСОБА_5 66 000 грн. для придбання житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області, та надала останній розписку від 05.06.2016 р. про отримання коштів.

07.06.2011 р. ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 66 000 грн. в рахунок завдатку за укладення в майбутньому між ними договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області, про що остання 07.06.2016 р. видала розписку про отримання завдатку.

29.12.2011 р. ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2

25.12.2012 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були укладені нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0, 25 га, які, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області. В даних договорах (у п. 5 договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і у п. 8 договору купівлі-продажу земельної ділянки) зазначено, що ці правочини посвідчені за згодою чоловіка покупця, ОСОБА_1, що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом, який посвідчив дані договори.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 29.12.2015 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Стаття 657 ЦК України вказує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частина 4 ст. 334 ЦК України зазначає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Стаття 640 ЦК України в частині 3 наголошує, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Виходячи з приписів зазначених статей ЦК, договори купівлі-продажу від 25.12.2012 р. житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,25 га, як розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області, є укладеними в день їх посвідчення нотаріусом та перехід права власності на них відбувся 25.12.2012 р.

Стосовно посилань сторін на те, що житловий будинок та земельна ділянка були придбані на їх особисті кошти, а тому повинні належати повністю кожному з них, що і є предметом спору між ними, суд зазначає, що право власності на дане нерухоме майно виникло у покупця за час шлюбу, проти цього не заперечував чоловік покупця, 25.12.2012 р., а тому підстав вважати, що дане нерухоме майно було придбано за особисті кошти кожної з сторін, відсутні.

У ч.ч. 1 та 2 ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) та майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Враховуючи вимоги зазначених статей та те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка були придбані ОСОБА_2 за час шлюбу, то суд вважає, що це майно належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищевикладене та вимоги законодавства, той факт, що спірні житловий будинок та земельна ділянка були придбані сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що вказане нерухоме майно є спільним майном подружжя та підлягає поділу на загальних підставах, а саме в рівних частках за кожним із сторін, а тому позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати повинні бути присуджені сторонам у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 205, 207-210, 316, 325, 328, 334, 355, 368, 369, 626, 627, 638, 640, 657 ЦК України, ст.ст. 57, 60 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання права особистої приватної власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. А-1 з господарськими будівлями та спорудами: літньої кухні літ. Б, сараїв літ. б, В, погребу літ. б1, вбиральні літ. Т, огорожі літ. № 1, воріт огорожі № 2, колодязю питного № 3, які розташовані за адресою провулок Шкільний, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 25 га, яка розташована за адресою провулок Шкільний, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 330 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 456 грн. 09 коп. в рахунок відшкодування витрат по наданню правової допомоги.

Зустрічний позов ОСОБА_2, до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання права особистої приватної власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. А-1 з господарськими будівлями та спорудами: літньої кухні літ. Б, сараїв літ. б, В, погребу літ. б1, вбиральні літ. Т, огорожі літ. № 1, воріт огорожі № 2, колодязю питного № 3, які розташовані за адресою провулок Шкільний, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 25 га, яка розташована за адресою провулок Шкільний, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 330 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22 квітня 2016 року

Головуючий