Категорія: 27 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Стрільчука В.А.,

суддів Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Кирилюк О.О.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк (далі ПАТ АБ) «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2015 року ОСОБА_2 підписав заяву-анкету № AY2-7776-Ф/15-RIV на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків.

Банк свої зобовязання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі.

Відповідач користувався коштами банку і станом на 24 квітня 2015 року у нього утворилася заборгованість в сумі 54 590,54 грн.

Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вказані кошти та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2015 року в розмірі 54590 грн. 54 коп. та 545 грн. 91 коп. судового збору.

05 квітня 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05 травня 2016 року дану заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення від 21 жовтня 2015 року та відмовити в задоволенні позову, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (далі ЦК) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1067 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір у формі заяви-анкети № AY2-7776-Ф/15-RIV на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків на умовах Тарифного плану «PRO-Запас+» у гривні шляхом випуску Клієнту міжнародної платіжної картки Visa Electron неперсоналізованої із щомісячним оборотом за рахунком більше 50 000 грн. (а. с. 6). Згідно з цією заявою Щоденні карткові ліміти і Тарифи, зокрема Тарифний план «PRO-Запас+» є невідємною частиною Договору. Також Клієнт ознайомлений і згідний з Правилами користування міжнародними платіжними картками.

Пунктами 4.1.1-4.1.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір) передбачено, що Банк зобовязаний відкрити Клієнту картрахунок, надати Клієнту платіжну картку та здійснювати обслуговування картрахунку у відповідності до умов цього Договору, правил Платіжної системи та законодавства України. Забезпечувати зарахування коштів на «Ощадний» рахунок Клієнта не пізніше наступного банківського дня за днем надходження коштів до Банку. Забезпечувати проведення переказу за допомогою Платіжної картки у строк, встановлений в законодавстві України (а. с. 3-5).

Клієнт зобовязаний здійснювати оплату послуг Банку, що випливають з даного Договору в розмірі та в строки, встановлені в Тарифах банку, а також відшкодовувати будь-які витрати Банку, повязані з виконанням цього Договору (п. 4.2.4 Договору).

Згідно з пунктами 6.3-6.7 Договору сторони погоджуються, що на умовах цього Договору у Клієнта може виникнути заборгованість перед Банком, зокрема, у випадку зміни курсів валют і надходження до клірингу інформації про операцію в іноземній валюті в сумі більшій, ніж та, яку Платіжна система надіслала емітенту у платіжному повідомленні і яку було блоковано на «Ощадному» рахунку Клієнта для забезпечення його зобовязання за здійсненою операцією, а також у разі недостатності суми залишку коштів на «Ощадному» рахунку для оплати Клієнтом наданих Банком послуг згідно з Тарифами. Клієнт погоджується з тим, що зазначена заборгованість має бути погашена в день її виникнення: по «Ощадному» рахунку в національній валюті за рахунок залишку коштів на «Ощадному» рахунку в національній валюті України, в тому числі Суми в банку, та/або надходження коштів на «Ощадний» рахунок в національній валюті України Клієнта у порядку, передбаченому Договором. Клієнт погоджується з тим, що у разі відсутності залишку коштів на «Ощадному» рахунку та/або ненадходження коштів на цей рахунок, погашення заборгованості здійснюється за рахунок кредиту, який виникає на «Ощадному» рахунку Клієнта в національній валюті України в разі неможливості виконання Клієнтом зобовязань за цим договором за рахунок власних коштів (далі та по тексту Овердрафт (кредит)). В разі непогашення Овердрафту (кредиту) в день його виникнення сума непогашеної заборгованості за Овердрафтом (кредитом) вважається простроченою та наступного банківського дня переноситься на рахунки простроченої заборгованості. На суму простроченої заборгованості за Овердрафтом (кредитом) банк нараховує проценти у валюті Овердрафту (кредиту) за фактичний строк використання позичальником кредитних коштів, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на «Ощадному» рахунку. Проценти нараховуються щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця та в день розірвання цього Договору, виходячи з тарифів даного договору (36 %), починаючи з дня виникнення зазначеної заборгованості, застосовуючи метод «Факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365/366). День повернення заборгованості не враховується в період, за який нараховуються проценти. Клієнт зобов'язується сплатити проценти, нараховані банком на суму простроченої заборгованості за Овердрафтом (кредитом) у розмірі, визначеному у Тарифах банку.

З виписки за договором № AY2-7776-Ф/15-RIV за період з 16 березня 2015 року по 24 квітня 2015 року вбачається, що 17 березня 2015 року на рахунок ОСОБА_2 надійшов переказ в сумі 149 000 грн. (а. с. 7).

В цей же день він у Польщі провів сім операцій з карткою по зняттю готівки польської валюти на загальну суму 25 400 злотих, що за офіційним курсом Національного банку України на 17 березня 2015 року (568,93 грн. за 100 злотих) становило 144 508,22 грн. Дата цих операцій по рахунку 20 березня 2015 року, коли за офіційним курсом національного банку України (599,70 грн. за 100 злотих) вказана сума злотих становила 152 323,80 грн.

Крім того, 18 березня 2015 року ОСОБА_2 провів дві операції з карткою в Україні по зняттю готівки гривні на загальну суму 3 540 грн. Дата цих операцій по рахунку 19 березня 2015 року.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за Договором загальна сума його заборгованості становить 54 590,54 грн., з яких: заборгованість за Овердрафтом 52 811,78 грн., нараховані відсотки за користування Овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним Овердрафтом 1 778,76 грн. (а. с. 9).

Виникнення зазначеного Овердрафту (кредиту) на рахунку відповідача пояснюється тим, що конвертація валюти та списання грошових коштів при проведенні операцій з карткою за межами України в залежності від країни, в якій проводиться операція, валюти карткового рахунку, правил платіжної системи, до якої належить картка, здійснюється у два етапи. На першому етапі у день проведення операції на картковому рахунку блокується сума у валюті карткового рахунка, сума у валюті конвертується у розрахункову валюту платіжної системи, в якій банк веде розрахунки з відповідною платіжною системою. На другому етапі протягом кількох днів після проведення такої операції проходить фактичне списання грошових коштів з карткового рахунка за правилами міжнародної платіжної системи Visa чи Master Card по комерційному курсу банку, діючому на день списання грошових коштів. Отже у звязку із затримкою в часі між блокуванням суми на рахунку та її фактичним списанням при коливанні валютного курсу, може виникнути різниця між заблокованою сумою та фактично списаною, що і сталося у даному випадку.

Відповідно до п. 6.2 Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з правилами платіжних систем Master Card Europe S.A. (Бельгія), Visa International (США), УкрКарт (Україна) та НСМЕП (Україна) (правила платіжної системи), умовами одержання та використання Платіжної картки.

Таким чином, судом встановлено, що при користуванні ОСОБА_2 платіжною карткою ПАТ АБ «Укргазбанк» та знятті готівки з його рахунку у нього виникла заборгованість перед Банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що укладений між ним та Банком Договір не передбачав отримання будь-яких кредитів, спростовуються вищенаведеними умовами Договору (пункти 6.4-6.7).

У п. 6.2 Договору встановлено, що клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з правилами платіжної системи, умовами одержання та використання платіжної картки.

У підписаній ОСОБА_2 16 березня 2015 року заяві-анкеті на приєднання до Договору зазначено, що підписанням цього документа він акцептує Публічну пропозицію АБ «Укргазбанк» на укладення Договору, яка була опублікована у газеті «Урядовий курєр» та розміщена на сайті Банку, і беззастережно приєднується до умов цього Договору (а. с. 6).

В матеріалах справи наявна копія розміщеної в газеті «Урядовий курєр» за 29 квітня 2014 року Публічної пропозиції АБ «Укргазбанк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків (а. с. 3-5). Наведеним спростовується твердження ОСОБА_2 про те, що станом на 29 квітня 2014 року на сайті редакції не було розміщено відповідної інформації.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначивши в апеляційній скарзі про розміщення на сайті декількох редакцій Договору, відповідач не надав суду доказів того, що у правовідносинах між ним та банком були застосовані умови укладеного сторонами Договору, які йому суперечили.

Крім того, відповідно до п. 8.3.1 Договору сторони домовились, що банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до Тарифів на послуги, що надаються Держателю платіжної картки, шляхом вчинення одностороннього письмового правочину банку. Такий односторонній письмовий правочин банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обовязки Банку та/або Клієнта (і відповідно Держателів платіжної картки) за цим Договором. Такий правочин набуває чинності з дати, вказаної в ньому. Банк вправі вчиняти односторонні письмові правочини шляхом розміщення оголошення письмового правочину Банку на дошках, обявах банку, що розміщуються у загальнодоступних для клієнтів місцях, а саме - операційній залі банку, а також в мережі Інтернет на сайті Банку. Сторони погоджується, що розміщений односторонній правочин банку у спосіб, вказаний вище, є письмовим одностороннім правочином банку.

Отже на сайті банку розміщувалися односторонні правочини щодо змін та доповнень до Тарифів на послуги, а не різні редакції Договору, зміст якого було опубліковано в газеті «Урядовий курєр».

Умови та механізм виникнення на рахунку ОСОБА_2 Овердрафту (кредиту) детально викладено вище.

За змістом пунктів 1.10 та 4.1.8 Договору, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, щоденні карткові ліміти встановлюються та змінюються Банком лише на підставі звернення Клієнта, що в повній мірі відповідає суті укладеного між сторонами договору банківського рахунка, за яким банк зобовязаний виконувати розпорядження клієнта щодо його коштів на рахунку.

16 березня 2015 року, тобто в день підписання заяви-анкети на приєднання до Договору, ОСОБА_2 подав Банку заяву на встановлення щоденних карткових лімітів, у якій просив встановити по його картці щоденні карткові ліміти, зокрема, ліміт на кількість операцій в банкоматах 15, ліміт на суму операцій зняття готівки в банкоматах 150 000 грн. (а. с. 68). Тому доводи відповідача про невідповідність дій Банку умовам договору є безпідставними.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що його не ознайомили зі змістом Договору, спростовується його підписом у заяві-анкеті № AY2-7776-Ф/15-RIV від 16 березня 2015 року, з якої вбачається, що він прийняв публічну пропозицію Банку, яка опублікована у газеті «Урядовий курєр» та розміщена на сайті Банку, а також, що всі умови договору йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Отже сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

Вимоги ст. ст. 207-208 ЦК України щодо письмової форми укладеного договору сторонами також дотримані.

Визначальна особливість договору приєднання полягає в тому, що у розробці його умов приймає участь лише одна із сторін, а інша позбавлена такої можливості.

В даному випадку одна із сторін договору ПАТ АБ «Укргазбанк» розробила стандартизовані умови Договору і розмістив їх в офіційному урядовому виданні газеті «Урядовий курєр» із зазначенням усіх реквізитів Банку включно з підписом голови правління (а. с. 3-5), а друга сторона договору ОСОБА_2 приєднався до Договору, ствердивши це своїм підписом у заяві-анкеті (а. с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вимогу про визнання укладеного сторонами Договору недійсним ОСОБА_2 не заявляв.

У згаданих в апеляційній скарзі судових рішеннях Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ йдеться про те, що матеріали справи не містили доказів того, що підписуючи заяву, відповідач розумів Умови і правила надання банківських послуг, у тому числі щодо погодження сторонами у письмовій формі збільшеного терміну позовної давності (ст. 259 ЦК України).

У даній же справі ОСОБА_2 власноручним підписом в анкеті-заяві підтвердив, що всі умови Договору, опублікованого в газеті «Урядовий курєр», йому повністю зрозумілі (а. с. 6).

Аналіз наведених вище обставин справи, доводів сторін та положень законодавства свідчить про обґрунтованість підстав заявленого ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 позову в частині необхідності стягнення з відповідача заборгованості за Договором за умови наявності такої заборгованості та доведеності її розміру.

Разом з тим, позов не може бути задоволено, виходячи з наступного.

За змістом наведених вище положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ст. ст. 634, 1066, 1067, 1069, 1071 ЦК України факти наявності та розміру заборгованості за Договором, що входить в предмет доказування у даній справі, повинен довести належними і допустимими доказами позивач ПАТ АБ «Укргазбанк», оскільки саме він посилається, серед інших, на ці обставини як на підстави заявлених ним вимог.

Як зазначалося вище, Банк надав суду розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за Договором, згідно з яким загальна сума його заборгованості становить 54 590,54 грн., з яких: заборгованість за Овердрафтом 52 811,78 грн., нараховані відсотки за користування Овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним Овердрафтом 1 778,76 грн. (а. с. 9).

Однак з цього розрахунку не вбачається, а представник позивача не зміг пояснити суду, яким чином (виходячи з яких сум та арифметичних дій) Банком визначена заборгованість за Овердрафтом в розмірі 52 811,78 грн.

Якщо виходити із встановленого Національним банком України і вказаного вище офіційного курсу гривні до польського злотого станом на 17 березня 2015 року (день проведення операцій з карткою), то ОСОБА_2 зняв зі свого карткового рахунку у Польщі 144 508,22 грн., що разом із знятими ним 18 березня 2015 року в Україні 3 540 грн. становить 148048,22 грн., а з врахуванням встановлених умовами Договору комісій за здійснення кожної операції з карткою в загальній сумі 2 957,50 грн. (а. с. 8) 151 005,72 (144 508,22 + 3 540 + 2 957,50). В цьому випадку Офердрафт становить 2 005,72 грн. (151 005,72 149 000), що значно менше, ніж визначено Банком у розрахунку заборгованості.

Якщо виходити із встановленого Національним банком України і вказаного вище офіційного курсу гривні до польського злотого станом на 20 березня 2015 року (день проведення операцій по рахунку), то з карткового рахунка ОСОБА_2 за здійсненими у Польщі операціями було списано 152 323,80 грн., що разом із знятими 18 березня 2015 року в Україні 3 540 грн. та комісіями за здійснення кожної операції з карткою в загальній сумі 2 957,50 грн. становить 158 820 грн. 30 коп. В цьому випадку Овердрафт становить 9 820,30 грн. (158 820,30 149 000), що також значно менше, ніж заявлені Банком вимоги.

Не співпадає з розрахунком заборгованості Банку і визначений представником позивача в судовому засіданні апеляційного суду розмір Овердрафту, обчислений ним, виходячи із встановлених самим ПАТ АБ «Укргазбанк» курсів обміну валют на 17 березня 2015 року (6,50 грн. за 1 польський злотий) та на 20 березня 2015 року (7,50 грн. за 1 польський злотий) (а. с. 70-71).

Зазначені розбіжності представник Банку в суді пояснив тим, що курс гривні до іноземної валюти, за яким здійснюється списання коштів з рахунку клієнта, визначається на підставі платіжного повідомлення платіжної системи і цей курс може відрізнятися, як від офіційного курсу, так і від обмінного курсу, який встановлює банк. Крім того, при цьому застосовується складний механізм, що включає в себе не тільки конвертацію гривні у польський злотий, а й польського злотого в долар США і навпаки на різних етапах розрахунків. У головному офісі Банку наявна відповідна інформація і докази на її підтвердження, однак його запити до керівництва Банку з приводу її надання не виконані.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З цього випливає, що припущення, в тому числі щодо розміру заборгованості за Договором, не можуть бути покладені в основу рішення суду.

У звязку з викладеним та у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 10 ЦПК України в порядку сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи суд розяснив представнику позивача його обовязок довести належними і допустимими доказами наявність та розмір заборгованості за Договором, попередивши його про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій. З цією метою у справі неодноразово оголошувалися перерви на узгоджений з представником Банку необхідний йому для надання доказів строк.

Однак представник відповідача, взявши на себе зобовязання подати суду вищезгадані докази, не виконав його, причому в останнє судове засідання взагалі не зявився і не повідомив суду про причини своєї неявки та не надання доказів.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивач не довів належними і допустимими доказами обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме наявність та розмір заборгованості відповідача за Договором.

Оскільки судом першої інстанції задоволено позов при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові на підставі п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

За правилами ст. 88 ЦПК України з Банку на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені відповідачем та документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 275,60 грн. (а. с. 21) та за подання апеляційної скарги в сумі 600,49 грн., а всього 876,09 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 876 (вісімсот сімдесят шість) грн. 09 коп. понесених судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: