Справа № 368/1640/15-ц Головуючий у І інстанції Потапенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/3499/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 58 31.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Київської області, виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області про відновлення в черзі на поліпшення житлових умов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у вересні 2015 року позивач звернулась із вказаним вище позовом до Кагарлицького районного суду Київської області, посилаючись на те, що вона разом зі своєю сім'єю в складі 5 осіб проживає за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене житло було надане на підставі рішення Кагарлицької міської ради № 153 від 28 грудня 2000 року "Про розподіл житла в новозбудованому житловому будинку по АДРЕСА_1" на ім'я ОСОБА_3 - чоловіка позивача. Проте, своїм правом на поліпшення житлових умов, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, позивач не скористалась, тому зняття її з черги вважає неправомірним.

Посилаючись на п. 10 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач вказує, що має право на позачергове забезпечення житлом, а саме: покращення житлових умов протягом року з дня подачі заяви на поліпшення житлових умов.

Рішенням Кагарлицької міської ради №62 від 13 квітня 2010 року вона була прийнята на квартирний облік на чергу забезпеченням житлом у першочерговому порядку, оскільки є інвалідом війни II групи. Однак, на її думку не було враховано те, що вона має право постановки на облік на позачергову чергу, а не першочергову. Також, не враховано, що на момент прийняття на облік в черзі відбулись зміни.

Згідно п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі що передається міністерствами, іншими центральними органами державної виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих Рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Вважала, що відповідно до законодавства України вона має право на позачергове забезпечення житлом, а саме, поліпшення житлових умов як інвалід війни II групи.

Згідно із п. 3 Порядку надання додаткової жилої площі особам, які внаслідок Чорнобильської катастрофи перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами, дітям-інвалідам, які потребують особливого догляду, та сім'ям, що втратили годувальника з числа осіб, віднесених до категорії І, затвердженого Постановою КМУ № 1589 від 31 грудня 1996 року (далі - Порядок) особам, віднесеним до категорії І, які перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня або стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та дітям, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують особливого догляду, -у вигляді окремої кімнати.

Пільгою щодо забезпечення житлом на пільгових умовах особа може скористатись лише один раз, а оскільки ОСОБА_2 не скористалась наданим їй правом на поліпшення житлових умов, тому Кагарлицька міська рада повинна прийняти її на квартирний облік у позачерговому порядку з урахуванням змін, які відбулися в черзі з 28 грудня 2000 р.

Посилаючись на вимоги п. 3 Порядку, ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 13 Закону України "Про статус веретанів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати Кагарлицьку міську раду прийняти ОСОБА_2 на квартирний облік на забезпеченням житлом позачергову чергу; відновити ОСОБА_2 в черзі забезпечення житлом з урахуванням змін, що відбулися в черзі з 28.12.2000 р. Стягнути з Кагарлицької міської ради судові втрати.

Ухвалою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року справу передано до Ржищівського міського суду Київської області, з підстав передбачених ч. 3 ст. 25 ЦПК України, ст. 116 ЦПК України внаслідок задоволення відводів (самовідводів) усіма суддями Кагарлицького районного суду Київської області.

23 лютого 2016 року Ржищівським міським судом Київської області було прийнято до свого провадження зазначену вище цивільну справу.

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 6 квітня 2016 року до участі у справі залучено виконавчий комітет Кагарлицької міської ради Київської області у якості співвідповідача.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 18 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі. Зокрема, вважає необґрунтованими висновки суду щодо відсутності поважних причин для задоволення її заяви про поважність причин пропуску строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав доведеними обставини щодо порушення права позивача на внесення її до списків на позачергове отримання квартири як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, а також як інваліда війни ІІ групи у ОСОБА_2 У той же час, враховуючи наявність у справі заяв відповідачів про застосування спливу позовної давності з підстав, передбачених частинам 3, 4 ст. 267 ЦК України, суд не визнав причини пропущення ОСОБА_2 позовної давності поважними, а тому відмовив у позові з підстав пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. При цьому, відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині застосування строку позовної давності та відмови у визнанні причин пропуску такого строку поважними.

Так, суд першої інстанції вірно встановлено, що позивач довідалась про порушення свого права починаючи із прийняття виконкомом Кагарлицької міської ради рішення від 28 грудня 2000 року № 153 про зняття її з квартирного обліку. Враховуючи зміст позовних вимог (а.с.2), в якій позивач просить зобов'язати Кагарлицьку міську раду прийняти ОСОБА_2 на квартирний облік на забезпеченням житлом позачергову чергу; відновити ОСОБА_2 в черзі забезпечення житлом з урахуванням змін, що відбулися в черзі з 28 грудня 2000 року, суд виходив із того, що строк позовної давності слід рахувати починаючи з 28 грудня 2000 року, що на день звернення до суду із позовом складає майже 15 років.

Вирішуючи питання щодо застосування положень про позовну давність, передбачених ст. ст. 257, 261, частин 3-5 ст. 267 ЦК України, місцевий суд вірно виходив із такого.

З 1 січня 2004 року набрав чинності ЦК України 2003 року. Відповідно до частини четвертої Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, оскільки права та обов'язки ОСОБА_2 на позачергове забезпечення жилою площею виникли до набрання чинності ЦК України та продовжують існувати після набрання ним чинності, то необхідно застосовувати норми ЦК України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, а саме слід застосовувати положення глави 19 ЦК України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого право або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку позовної давності, позивачкою надано не було.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що про порушення свого права позивач довідалась лише з листа міської ради від 17.08.2015 року, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду про відсутність поважності причин для пропуску строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалось.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 18 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: