Справа № 308/4462/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., представника відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль,-

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль.

Позовні вимоги мотивують тим, що 29 грудня 2007 року ОСОБА_6, передав під розписку грошові кошти ОСОБА_5. В разі неповернення останнім вище зазначених грошових коштів у вказані в розписці терміни, ОСОБА_7 зобовязався передати у власність позивачу автомобіль марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J, реєстраційний номер АО 4578АН, зареєстрований за ОСОБА_5 з «29» грудня 2006 року РЕВ Ужгородського МРИ УДАІ УМВС України в Закарпатській області. 29 січня 2007 року відповідач видав мені доручення на право керування зазначеним автомобілем. Після отримання довіреності позивач перегнав автомобіль до місця свого проживання і вважав йото своєю власністю встановив сигналізацію, робив ремонт, проводив повне технічне обстеження та інше. ОСОБА_5 не повернув позивачу кошти вчасно, внаслідок чого було оформлено договір купівлі-продажу та акт прийому-передачі автомобіля, в якому ОСОБА_5 передав у власність позивачу вище вказаний автомобіль та всю необхідну документацію, тим самим визнавши передачу позивачу у власність та фактичне володіння його даним автомобілем. Визнання за позивачем права власності на даний транспортний засіб раніше не було необхідним, але на даний час це мас для позивача юридичне значення.

А отже, на підставі вищенаведеного позивач просить визнати за ОСОБА_8 право власності на автомобіль марки CITROEN, модель JUMPER, 2001 року випуску, тип ТЗ фургон малотоннажний - В колір - білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233.I, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.06.2016 р. ОСОБА_3 було залучено в якості третьої особи по цивільній справі № 308/4462/16-ц.

В судове засідання позивач ОСОБА_6 не зявився, надав заяву згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі відповідно до викладених в позовній заяві обставин.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно копії розписки від 29 грудня 2007 року ОСОБА_6, передав грошові кошти ОСОБА_5, а у разі неповернення останнім вище зазначених грошових коштів у вказані в розписці терміни, ОСОБА_7 зобовязався передати у власність позивачу автомобіль марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J, реєстраційний номер АО 4578АН, зареєстрований за ОСОБА_5 з «29» грудня 2006 року РЕВ Ужгородського МРИ УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Відповідно до копії довіреності від 29.01.2008 р. ОСОБА_5 видав довіреність на імя ОСОБА_4, якою уповноважив останнього представляти його інтереси, в тому числі керувати, користуватися та розпоряджатися продати, обміняти і т.д. належним ОСОБА_5 автомобілем марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J, реєстраційний номер АО 4578АН. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 29.01.2008 р. укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 придбав за 40 400 грн. (8 000 дол. США). автомобіль марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J, реєстраційний номер АО 4578АН.

Згідно копії Акту прийому-передачі транспортного засобу від 29.01.2008 р. ОСОБА_5 передав у власність позивачу автомобіль марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J, реєстраційний номер АО 4578АН. та всю необхідну документацію.

Згідно облікової картки приватного ТЗ АО 4578АН власником транспортного засобу марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J є ОСОБА_5. Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобовязується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Крім того, згідно з п.3 ч.1 ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору.

Разом з тим, існує спеціальний порядок купівлі-продажу транспортних засобів, який регламентується Законом України «Про дорожній рух» та постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, якою затверджений «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Зокрема, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено обов'язкову реєстрацію транспортного засобу при укладанні угоди щодо його придбання.

Згідно п.п.2,7,8 вказаного вище Порядку /в редакції на час виникнення спірних правовідносин/ було передбачено прядок набуття права власності на транспортний засіб з обовязковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Як передбачено цим Порядком, юридичні та фізичні особи або їх представники зобовязані зареєструвати транспортні засоби протягом 10 діб після придбання або митного оформлення , чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів та правомірність придбання транспортного засобу.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, акт приймання-передачі транспортних засобів, вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію транспортних засобів, договір фінансового лізингу.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу /технічний паспорт/ з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Отже, відповідно до вимог ст. 210 ЦК України та п. 2 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів договір купівлі-продажу автомобіля підлягає державній реєстрації в органах ДАІ і є вчиненим з моменту такої реєстрації, а фактичне виконання умов договору не є підтвердженням переходу права власності на автомобіль.

Як встановлено судом, автомобіль марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J, реєстраційний номер АО 4578АН, не було знято з реєстрації в підрозділі ДАІ і до цього часу він зареєстрований на імя ОСОБА_5, а тому у суду відсутні підстави вважати, що транспортний засіб був відчужений ОСОБА_5 та правомірно набутий ОСОБА_4

Рішення суду про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 29.01.2008 р. укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, не посвідченого нотаріально, дійсним, сторонами суду надано не було.

Виконання умов договору обома сторонами, на що посилається позивач, не є також підставою вважати, що позивач набув право власності на транспортний засіб в установленому порядку.

Крім того, на підставі довіреності, як зазначено у ч.1 ст.244 ЦК України, здійснюється представництво. Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.1, ч.3 ст.244 ЦК України).

Згідно ст.ст.238, 244 ЦК довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. При оформленні довіреності перехід права власності не відбувається, оскільки повірений отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони /власника майна/ тих дій, які передбачені довіреністю. Такою дією може бути і продаж майна.

За приписами ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє.

Отже, суд вважає, що за довіреністю право власності від однієї особи до іншої не переходить, а її видача на право володіння, користування і розпорядження транспортним засобом не є договором, на підставі якого переходить право власності на транспортний засіб, а договір купівлі-продажу транспортного засобу, на який посилався позивач, не є засвідченим в установленому законом порядку документом, що встановлює право власності на автомобіль.

За правилами статті 392 ЦК України, на яку також посилається позивач, позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Таким чином, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Оскільки ці вимоги не були додержані, то відсутні правові підстави для визнання за особою права власності на транспортний засіб на підставі ст.392 ЦК України.

Саме така правова позиція викладена Верховим Судом України в постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-688цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою до застосування.

Проаналізувавши все вищенаведене суд вважає, що в задоволенні позову про визнання права власності на автомобіль належить відмовити, оскільки відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України позивач не довів обставини правомірності придбання ним автомобіля марки CITROEN, модель Jumper, 2001 р.в., тип ТЗ фургон малотоннажний В колір білий, номер кузова (шасі, рама) VF7233J, реєстраційний номер АО 4578АН.

Керуючись ст.ст. 208, 218,220, 237, 238, 244, 249, 328, 334, 392, 655 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМ України від 07.09.1998 року № 1388 /зі змінами/, ст.ст.10,60,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9