1Справа № 335/5027/16-ц 2/335/1296/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Школяр К.П.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі відповідач, ПАТ »Дніпроспецсталь») в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 40 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем ПАТ »Дніпроспецсталь» у трудових відносинах з 06.08.1976 року по 15.08.1980 року та з 17.06.1983 року по 22.11.2012, а в 2012 році була звільнена у звязку із виходом на пенсію. Внаслідок довготривалої роботи в шкідливих умовах отримала професійне захворювання, а саме, вібраційну хворобу 1-2 ст., хронічне обструктивне захворювання легенів 1-2 ст. (токсико-пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легенів 1-2 ст.), Легеневу недостатність 1 ст. Професійне захворювання виникло внаслідок наявності на робочому місті: пилу переважно фіброгенної дії - 2,5-23,9 мг/м3 (ГДК - 4,0 мг/м3) і вібрації (загальної/локальної) - 104/116 дБ (ГДР - 101/112 дБ). Відповідно до акту МСЕК у результаті професійного захворювання, пов'язаного з виробництвом, їй встановлено третю групу інвалідності з 50 % втрати професійної працездатності. Вважає, що хворобою та втратою професійної працездатності їй заподіяна моральна шкода, тому що вона постійно відчуває фізичний біль, кашель та задишку, через хворобу вимушена тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити численні медичні огляди, приймати лікарські препарати, не може вести повноцінний образ життя, у неї виникають постійні складнощі у зв'язку із загальною слабкістю, втомою. Вона постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена душевна рівновага, яка виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, що негативно позначається на її душевному стані. Просить суд стягнути з відповідача спричинену їй моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що 11.07.2016 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності на 50 %, що свідчить про відсутність поліпшення здоров'я ОСОБА_4

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та в обґрунтування заперечень проти позову надав пояснення аналогічні тим, що викладені в письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що позивач була ознайомлена з умовами праці, усвідомлюючи наявність шкідливих умов праці, продовжувала працювати під їх впливом, при цьому була забезпечена належним спеціальним одягом та засобами індивідуального захисту. Вина підприємства у виникненні захворювання у позивача відсутня, крім того вважає, що позивачем не наведено доказів, якими підтверджується факт заподіяння їй моральних страждань. Разом із тим, ОСОБА_4 під час роботи на ПАТ »Дніпроспецсталь» отримувала підвищену заробітну плату та їй надавалось 14 днів додаткової відпустки. Дані обставини також дали позивачу право на отримання пільгової пенсії за Списком № 1. Також зазначив, що характер ушкодження здоров'я позивача не позбавляє її можливості надалі працювати за іншими спеціальностями.

Ухвалою суду від 26.05.2016 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі.

Представником 3-ї особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі виконано вимоги ухвали суду від 26.05.2016 та надано суду витребувані документи, на підставі яких здійснено відшкодування шкоди у зв'язку з професійним захворюванням ОСОБА_4, з боку Фонду.

Представник третьої особи ОСОБА_3, повноваження якої судом перевірені, в судовому засідання висловила позицію щодо ухвалення рішення у відповідність з вимогами діючого законодавства.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України (далі - ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів є зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (07.08.1958 р.н.) має трудовий стаж 36 років, у тому числі перебувала з ПАТ »Дніпроспецсталь» в трудових відносинах: з 06.08.1976 року по 15.08.1980 року, з 17.06.1983 по 22.11.2012- працювала у ковальському цеху, машиністом крану металургійного виробництва.

Загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача становить 33 роки 5 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів.

Медичним висновком Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини у м. Кривий Ріг від 03.07.2014 № 1099 підтверджується, що ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання: Вібраційна хвороба першого-другого ст., переважно від дії загальної вібрації, з церебрально-периферичним плечолопатковим періатрозом, остеоартрозом дрібних суглобів кистей (далі - вібраційна хвороба). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пилотоксичний бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.) легенева недостатність першого ступеню.

08.07.2014 ПАТ »Дніпроспецсталь» отримало повідомлення від 04.07.2014 за вих. № 08/21-1549, яким Український Науково-дослідний інститут промислової медицини повідомив про наявність професійного захворювання ОСОБА_4

17.07.2014 комісією у складі 7 осіб (у тому числі посадових осіб ПАТ »Дніпроспецсталь») проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_4, за результатами якого складено акт.

Відповідно до ОСОБА_1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.07.2014 року (за формою П-4), затвердженого начальником Центрального міжрайонного Відділу Запорізького міського управління Держсанепідемслужби в Запорізькій області, професійне захворювання ОСОБА_4: вібраційна хвороба, хронічне обструктивне захворювання легень і легенева недостатність, виникли за таких обставин: внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ »Дніпроспецсталь». Причиною виникнення професійного захворювання зазначено: наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва ПАТ »Дніпроспецсталь»:

- пилу переважно фіброгенної дії - 2,5-23,9 мг/м3, при ГДК - 4мг/м3,

- вібрації (загальної/локальної) - 104/116 дБ, при ГДР - 101/112дБ.

Згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці № 10-20/1884 від 29.11.2012 під час виконання трудових обов'язків на позивачку впливав виробничий фактор, шкідлива речовина, найменування трудового процесу, що спричинив захворювання: вібрація, пил, сірчаний ангідрид, азоту оксид, вуглецю оксид. Позивачка під час виконання трудових обов'язків виконувала наступні роботи: приймала участь у технологічному процесі правки осевої заготівки на пресі; транспортування гарячої осевої від вікна видачі печі № 5 на рольганги преса; прибирання правленої осевої заготівки зі стола преса, транспортування на проложки для остуджування; складування осевої заготівки в підйом; транспортування підйомів на передаточний візок.

За даними атестації робочого місця машиніста крану у 1993, 1994, 1999, 2004-2005, 2009 роках концентрація шкідливих речовин та виробничих факторів складали:

- кремнія діоксид - 0,3 мг/м3 при ПДК 2,0 мг/м3;

- пил з домішком діоксида кремнія - 4,5 мг/м3 при ПДК - 4,0 мг/м3, ІІІ клас, 1 ст.;

- селікатовмісткий пил - 23,9 мг/м3 при ПДК 4,0 мг/м3; ІІІ клас 3 ст.(1999 р.);

- пил переважно фіброгенної дії - 2,5 мг/м3, при ПДК 2,0 мг/м3, ІІІ клас 1 ст. (1993р.); 6,6 мг/м3 при ПДК 6,0 мг/м3, ІІІ клас 1 ст. (1994 р.);

- пил кремнійвмісткий - 10,2 мг/м3 при ПДК - 4,0 мг/м3, ііі клас 2 ст. (2004-2005р.);

- рівень вібрації (загальний/локальний) - 111/11 дб при ПДУ - 102/109 дб, ІІІ клас 3 ст.(1993 р.); 107/117дб при ПДУ - 102/109, ІІІ клас 3 ст.(1994р.); 104/115 дб при ПДУ - 101/112 дб, ІІІ клас 1 ст. (1999р.); 103/110 дб при ПДУ - 101/112 дб, ІІІ клас 1 ст.; 104,2/102 дб при ПДУ - 101/112дб, ІІІ клас 1 ст.(2009р.);

- еквівалентний рівень шуму - 81 дб »А» при ПДУ - 80 дб »А», ІІІ клас 1 ст.(1993р.); 90 дб «А» при ПДУ - 80 дб »А», ІІІ клас 2 ступеня (2004-2005р.); 83 дб »А» при ПДУ - 80 дб »А», ІІІ клас 1 ст.(2009р.);

По мікрокліматичним умовам робота відноситься до ІІІ класу 3 ступеня, за температурою повітря в теплий період року (33 градуси Цельсія при нормі 28 градусів Цельсія).

По мікрокліматичним умовам, у холодний період року, робота відноситься до ІІІ класу 2 ступеня, по відносній вологості повітря (43% при нормі 75%).

Час впливу вищеперелічених факторів - 94,4% у зміну.

За умовами праці робота відноситься до ІІІ класу 2 ступеня по робочій позі - нахил тулуба більше 30 градусів та до ІІІ класу 1 ступеня по статистичному навантаженні - при утримуванні вантажу однією рукою.).

За напруженістю роботи умови труда відносяться до ІІІ класу 1, 2 ступенів за тривалістю зосередження уваги, емоційне та інтелектуальне навантаження (відповідальність за інших працівників).

Сторонами не заперечується, що з 09.07.2003 року ОСОБА_4 набула право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16.01.2003 року № 36. Дана обставина також підтверджується довідкою ПАТ »Дніпроспецсталь» № 103-312 від 24.05.2016.

21.07.2014 позивачці первинно встановлено третю групу інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 50 %, що підтверджується довідкою обласної МСЕК серії АБ № 0027594. Дата переогляду 01.08.2016.

11.07.2016 ОСОБА_4 повторно встановлено третю групу інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 50 %, що підтверджується довідкою обласної МСЕК серії АБ № 0029358. Дата переогляду 01.08.2018.

Згідно з копією виписки Комунальної установи Центральна лікарня Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, хронічне обструктивне захворювання легень виявлено у позивачки з грудня 2012 року.

У період з 07.11.2012 по 26.06.2016 позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у різних лікувальних закладах, що підтверджується виписками № 19526 від 21.11.2012, № 4664/1255 від 13.12.2012, № 7192 від 2404.2013, № 15517 від 23.09.2013, № 4364 від 20.03.2014, № 1256/374 від 04.04.2014, № 624 від 22.05.2014, № 2511 від 04.07.2014, № 11999 від 22.07.2014, № 20549 від 10.12.2014, № 5607 від 08.04.2015, № 365 від 25.09.2015, № 19514 від 23.11.2015, № 2890 від 26.02.2016, № 11175 від 29.06.2016.

Згідно даних виписок, позивачка скаржиться на часте відчуття оніміння в руках і ногах, переважно в дистальних відділах кінцівок, підвищену чутливість їх до холоду, постійне відчуття холоду в дистальних відділеннях кінцівок, відчуття колоття в пальцях кистей на холоді, напади побіління пальців кистей при охолодженні, часті судоми в пальцях кистей, біль при рухах в плечових, ліктьових і колінних суглобах, біль в дрібних суглобах кистей, періодичні набряки кистей, стійкий тупий, ниючий біль в шийному і попереково-крижовому (поясничному) відділенні хребта, який посилюється при незначному фізичному навантаженні, перебуванні тривалий час в вимушеній позі сидячі, іррадіацією (поширення відчуття) болю по задній поверхні лівої ноги, часті судоми в гомілкових м'язах, дещо утруднену ходу, періодичний головний біль стискаючого характеру, запаморочення і похитування при ході, запаморочення при зміні положення тулуба, нетривкий поверхневий сон, підвищену втомлюваність, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, біль під лопатками, періодичне підвищення цифр артеріального тиску.

Необхідно зазначити, щокод вібраційної хвороби згідно з Міжнародною класифікацією хвороб та споріднених проблем (МКХ-10) - Т 75.2. Небезпечні та шкідливі чинники, вплив яких може викликати професійне захворювання: тривалий систематичний вплив виробничої вібрації, що передається на верхневі кінцівки працюючих, та вібрації робочих місць.

За визначенням Інструкції про діагностику, клінічну класифікацію та лікування хронічних обструктивних захворювань легень, затвердженої наказом МОЗ України № 499 від 28.10.2003 року та наказом МОЗ України від 19 березня 2007 р. № 128, якою затверджено протокол надання медичної допомоги хворим на хронічне обструктивне захворювання легень, хронічні обструктивні захворювання легень (ХОЗЛ, МКХ-10 - J44) це хворобливий стан, що характеризується обмеженням повітряного потоку дихальних шляхів, яке не є повністю зворотним. Обмеження повітряного потоку зазвичай прогресує і пов'язано з незвичайною запального характеру відповіддю легень на шкідливі частинки або гази. У II стадії больові відчуття в пальцях рук, парестезії, носять стійкий характер, виявляються зміни судинного тонусу (як капілярів, так і більш великих судин), виразні чутливі розлади (особливо знижується вібраційна чутливість). До ХОЗЛ входять хронічний обструктивний бронхіт та емфізема легень.

Класичними ознаками емфіземи легень є виражена задишка, ціаноз, бочкоподібність грудної клітки, розширення і вибухання міжреберних проміжків, згладженість і вибухання надключичних ямок, зменшення дихальної екскурсії легень, коробковий перкуторний звук, зменшення меж серцевої тупості, ослаблене дихання.

Легенева недостатність (ЛН) це нездатність легень забезпечити нормальний газовий склад артеріальної крові в стані спокою і/або при помірних фізичних навантаженнях. ЛН поділяється на три ступеня тяжкості: При ЛН ІІ ступеня задишка з'являється при виконанні незначного фізичного навантаження (при ходьбі по рівній місцевості).

Таким чином,на переконання суду, професійні захворювання, на які страждає ОСОБА_4, безумовно спричиняють їй фізичні та моральні страждання, потребують від неї додаткових зусиль для організації свого побуту, перешкоджають їй вести повноцінний спосіб життя та працювати.

Все це постійно і негативно позначається на її душевному стані. Вона знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я немає.

Згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники мають право на здорові та безпечні умови праці.

Згідно зі ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, затверджується КМУ.

Матеріали справи містять постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в м. Запоріжжі: від 22.08.2014 № 0809/9369/9369/2 про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності; від 22.08.2014 № 0809/9369/9369/3 про призначення щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку; від 23.10.2014 № 0809/9369/9369/4 про фінансування виплат на лікарські засоби; від 14.11.2014 № 0809/9369/9369/5 про фінансування виплат на лікарські засоби; від 18.11.2014 № 0809/9369/9369/6 про фінансування виплат на лікарські засоби; від 23.12.2014 № 0809/9369/9369/7 про фінансування виплат на лікування, яке потерпілий проходить самостійно; від 14.04.2015 № 0809/9369/9369/8 про фінансування виплат на лікування, яке потерпілий проходить самостійно; від 25.05.2015 № 0809/9369/9369/10 про призначення санаторно-курортного лікування; від 17.07.2015 № 0809/9369/9369/14 про відшкодування витрат на проїзд до місця лікування, згідно з поданими проїзними документами; від 18.09.2015 № 0809/9369/9369/16 про фінансування виплат на лікарські засоби; від 27.11.2015 № 0809/9369/9369/19 про фінансування виплат на лікування, яке потерпілий проходить самостійно; від 20.01.2016 № 0809/9369/9369/21 про фінансування виплат на лікарські засоби; від 04.03.2016 № 0809/9369/9369/24 про фінансування виплат на лікування, яке потерпілий проходить самостійно; від 12.04.2016 № 0809/9369/9369/26 про фінансування виплат на лікарські засоби; від 31.05.2016 № 0809/9369/28 про призначення щомісячної страхової виплати за травень 2016 року.

Пунктом 7 статті 36 вищезазначеного Закону передбачено, що страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Тобто, Фонд соціального страхування виносив постанови у відповідності до спеціального Закону.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 717-V, що набрав чинності з 20 березня 2007 року, взагалі виключено ч.3 ст. 34 Закону № 1105-ХІV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду.

Оскільки на час звернення позивача до суду, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.1167,1168 ЦК України.

Ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В даному випадку встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі той факт, що позивач ОСОБА_4 має професійне захворювання, встановлене повторно відповідним медичним висновком, яке виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ »Дніпроспецсталь».

Враховуючи наведене суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивач не має права вимагати відшкодування моральної шкоди за ушкодження її здоров'я внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України та ст.247-1 КЗпП України працівникам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту.

Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов'язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров'я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

Суд наголошує, що моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров'я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров'я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям тепер і в майбутньому.

У п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237- 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_4, влаштовуючись на роботу та знаючи про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняла рішення про необхідність працювати саме на такій посаді, на думку суду не знімають відповідальності з ПАТ »Дніпроспецсталь» за незабезпечення максимально безпечних умов праці та не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Отримання ОСОБА_4 під час роботи на ПАТ «Дніпроспецсталь» підвищеної заробітної плати та надання додаткової відпустки не може компенсувати моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоров'я, такі заходи не є виключними на ПАТ »Дніпроспецсталь», а являються обов'язковими відповідно до чинного законодавства та направлені скоріше на відновлення поточної працездатності працівника.

А саме, статтею 7 Закону України «Про охорону праці», працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Разом із тим, статтею 7 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 року тривалість щорічної додаткової відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці для працівників, зайнятих на роботах, пов'язаних із негативним впливом на здоров'я шкідливих виробничих факторів, за Списком виробництв, цехів, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, визначена до 35 календарних днів.

При цьому суд не може взяти до уваги посилання відповідача на ту обставину, що позивач самостійно з власної ініціативи продовжувала довгий час працювати у важких умовах праці, тим самим з власної ініціативи допускала погіршення свого здоров'я протягом 11 років після отримання пільгової пенсії, оскільки це не звільняє роботодавця від виконання ним обов'язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 17.07.2014 року, професійне захворювання у ОСОБА_4 виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, а причиною професійного захворювання є перевищення шкідливих речовин в повітрі робочої зони.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України, від 17.11.1997 року № 1290, якою затверджено Списки виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, машиніст крану металургійного виробництва, зайнятий на навантаженні гарячого агломерату, обслуговуванням крана у приміщенні обслуговуванням крана на рудному складі встановлено 14 календарних днів, що в свою чергу і було виконано відповідачем.

Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачка в період виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача, через вплив шкідливих виробничих факторів, отримала професійні захворювання, в результаті їй встановлена третя група інвалідності з втратою професійної працездатності ступенем 50%, що на думку суду свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв'язку з порушенням життєвих зв'язків, постійного фізичного болю від захворювань, незручності та дискомфорту, що стали наслідком захворювання, наявні хвороби викликають моральні страждання із-за неможливості виконувати певний фізичний труд, вона позбавлена в повній мірі реалізації свого права на труд, заробляти достатні гроші для утримання родини, і вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України і такий обов'язок слід покласти на відповідача.

Відповідно до роз'яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано тяжкість завданих ушкоджень здоров'ю позивача, ступень втрати її професійної працездатності та відсутність поліпшення її здоров'я, оскільки при повторному встановленні позивачу інвалідності встановлено ступінь втрати професійної працездатності знов 50 %.

Враховуючи особливості та характер професійного захворювання ОСОБА_4І,, його симптомів, які безперечно спричиняють позивачеві фізичні та моральні страждання та значно обмежують її у можливості працевлаштування та ведення повноцінного життя, неможливість повного відновлення здоров'я позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в повному обсягу.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи і граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом і не може перевищувати певний розмір мінімальної заробітної плати за годину роботи.

26.04.2016 між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 23/2016.

Згідно з розрахунку суми гонорару за правову допомогу (додатком до договору про надання правової допомоги ОСОБА_4 № 23/2016 від 26.04.2016 року) та квитанцією Приватбанку від 27.04.2016 позивачем сплачено адвокату 1 500,00 грн., та 3,00 грн. склала комісія за переказ коштів.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1 503,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 ЖК України, ст. ст. 23, 319-323, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 57-61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі, про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (; юридична адреса: 69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Південне шосе, будинок № 81) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч) грн., витрати на правову допомогу у розмірі1 503,00 (одна тисяча п'ятсот три) грн., а всього стягнути 41 503,00 (сорок одна тисяча п'ятсот три) гривень.

Стягнути з Публічного Акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (; юридична адреса: 69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Південне шосе, будинок № 81) на користь держави судовий збір в сумі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 вересня 2016 р.

Повний текст рішення виготовлений 16 вересня 2016 р.

Суддя: І.П. Соболєва