У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 22 березня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит урозмірі 16 757 грн. 18 травня 2012 року ТОВ «ПростоФінанс» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи». У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов'язань станом на 10 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 47 967 грн 41 коп., у тому числі: за кредитом - 16 091 грн 67 коп., за процентами - 3 029 грн 43 коп., за комісією - 24 398 грн 08 коп., а також штраф у розмірі 4 448 грн 23 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до обґрунтованого висновку про те, що згідно з графіком платежів до кредитного договору ОСОБА_4 у період з 10 квітня 2008 року до 10 березня 2010 рік повинна була сплатити 24 щомісячні платежі в розмірі 1 170 грн 83 коп. кожний. Таким чином, оскільки за умовами укладеного сторонами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами (щомісячними платежами), початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

При цьому за умовами кредитного договору дата внесення останнього платежу - 10 березня 2010 року, тому саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 листопада 2014 року № 6-160цс14, від 16 листопада 2016 року № 6-900цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний