Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на рішення Дзержинського районного суду

м. Харкова від 13 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що неодноразово звертався до прокуратури Харківської області із заявами про вчинення працівниками правоохоронних органів кримінальних правопорушень-злочинів, після чого постанови про закриття кримінального провадження скасовувались та направлялись до прокуратур районів для подальшого розслідування. Прокуратура Київського району м. Харкова вносила відомості про кримінальне правопорушення-злочин, потім неодноразово закривали кримінальне провадження. З ціллю об'єктивного розслідування кримінальне провадження №21020158 було направлено в прокуратуру Фрунзенського району м. Харкова. У 2005 році кримінальне провадження було передано до Ленінської районної прокуратури м. Харкова. Вважав, що протиправними діями/бездіяльністю прокуратури Харківської області було порушено його права та свободи.

Ураховуючи наведене, просив стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду у розмірі 986 580 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 90 000 грн спричинену в результаті прийняття незаконних рішень.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 липня

2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутої суми.

Стягнуто з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

У касаційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вирішуючи спір, апеляційний суд вірно застосував положення ст.

ст. 1166, 1172 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи, зокрема винесення працівниками прокуратури незаконних рішень, тривалу бездіяльність посадових осіб, пов'язану з невнесенням відомостей до ЄРДР, а в подальшому тривале слідство та неодноразове закриття кримінального провадження, яке в подальшому скасовувалось.

Суд прийшов до правильного правового висновку, що неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб органів прокуратури Харківської області при виконанні ними своїх службових обов'язків, прийняття ними незаконних рішень, проведення слідства майже 8 років, протягом яких позивач не мав можливості вести звичний спосіб життя спричинили останньому моральну шкоду.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, апеляційним судом враховано положення ст. 23 ЦК України.

Рішення апеляційного суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області відхилити, рішення апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.С.Ткачук