Справа № 443/1222/15-ц Провадження № 2/443/15/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря Шальвіри І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою, зокрема не чинити перешкод у встановленні огорожі між належними їм земельними ділянками по вул. Середня, 34 та Середня, 32 в с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16.11.2012 р. придбав житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці, яка ним приватизована згідно свідоцтва про право власності від 05.05.2014 року.

14.07.2015 року вирішив загородити земельну ділянку згідно межових знаків, встановлених 13.02.2014 р. геодезистом ПП "АБМ-Компані" ОСОБА_5, землевпорядником Лівчицької сільської ради згідно акту прийому-передачі межових знаків, проте відповідачі не дали йому цього зробити. Під час встановлення огорожі відповідачі вчинили скандал, кричали, що захопив частину належної їм земельної ділянки, витягували забиті кілки, через що змушений був звертатися в сільську раду та міліцію.

У судовому засіданні позивач, та його представник посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі позов не визнали, подали заперечення, в якому зазначили, що позивач ОСОБА_2 незаконно намагається привласнити частину земельної ділянки, яка в 1987 р. була надана батькам ОСОБА_3 для будівництва будинку, з чітко вказаними межами, згідно акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 28.03.1987 р., а з 2008 р., в порядку спадкування, належить відповідачу ОСОБА_3 ОСОБА_2 незаконно набув право власності на земельну ділянку і одноособово почав змінювати встановлені межі та пошкодив стовпці, які були встановлені батьками відповідачки. Через те вони не згідні на встановлення позивачем паркану на належній їм земельній ділянці, а тому вимагали, щоб зійшов з їх ділянки, і відповідачка витягувала кілки, які були встановлені позивачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.

Чинною редакцією ст. 120 ЗК передбачено, що з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ст. 377 ЦК і ст. 120 ЗК в редакції Закону від 5 листопада 2009 р. № 1702-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю»).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.11.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, вбачається, що житловий будинок та господарські будівлі, що відчужуються розташовані на земельній ділянці, площею 0,2240 га кадостровий номер якої :02:001:0167.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію, № витягу 36418193 від 26.11.2012 р., ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок № 34 в с. Лівчиці по вул. Середній Жидачівського району Львівської області

Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 надано земельну ділянку у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельна ділянка в с. Лівчиці по вул. Середня, 34 Жидачівського району Львівської області.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_2 передано на зберігання межові знаки згідно акту прийомки-передачі від 13.02.2014 р. При цьому власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2008 р. ОСОБА_3 є власником, в порядку спадкування, будинковолодіння в с. Лівчиці по вул. Середня, 32.

З приводу виниклого спору між сторонами був складений акт, згідно якого вбачається: "Членами виконкому встановлено, що сусіди ОСОБА_4 і його мати ОСОБА_3 не згідні із встановленою межею між земельною ділянкою ОСОБА_2, яка встановлена згідно "Технічної документації із землеустрою", щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і перешкоджають встановленню огорожі.

Зазначене підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7- колишній сільський голова та ОСОБА_8- землевпорядник, які неодноразово виходили на місце розгляду земельного спору між сторонами. Окрім того, з пояснень цих свідків вбачається, що ширина земельної ділянки в місці спору згідно наявних у сторін планів, та фактичному користуванні, на 24 см більша у землекористувача ОСОБА_3

Наведеним спростовано покликання відповідачів, що позивач захопив частину земельної ділянки, яка є в їх користуванні, і незаконно намагається встановити огорожу.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів захоплення позивачем земельної ділянки суміжного землекористувача і вони не здобуті в судовому засіданні.

За таких обставин, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 243.60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 120, 125, 126, 152 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Зобов"язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкод у встановленні огорожі між належними їм земельними ділянками по вул. Середня, 34 та Середня, 32 в с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом 10 днів.

Головуюча-суддя