Справа № 336/4908/15-ц
Пр. № 2/336/54/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, що спричинено належному позивачам майну.

В позові зазначено, що позивачі є учасниками права спільної часткової власності на будинок № 50 по вул. Арктичній в м. Запоріжжі. Кожному з співвласників належить по ? частині цього нерухомого майна. Відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який розташований на земельній ділянці, суміжній з ділянкою під будинком № 50 по вул. Арктичній. 18 липня 2013 року позивачі встановили паркан по периметру земельної ділянки під житловим будинком. 1 листопада 2013 року відповідач, який перебував в стані алкогольного спяніння, за допомогою молота зруйнував тринадцять залізобетонних плит, які розділяють земельні ділянки між будинками № 50 та 52-А по вул. Арктичній в м. Запоріжжі. Вартість спричиненої позивачам майнової шкоди відповідно до звіту субєкта оціночної діяльності становить 6140 грн., яку вони просять стягнути з відповідача в рівних частках на користь кожного з них. Окрім зазначеної суми просять стягнути моральну шкоду у сумі 5000 грн. на користь кожного з них. Моральну шкоду пояснюють глибокими емоційними переживаннями позивачів, які є літніми людьми, з приводу протиправного ушкодження їхнього майна, неможливості його відновлення через категоричне небажання відповідача вирішувати зазначені проблеми в позасудовому порядку, зухвалої поведінки відповідача, побоювання, що ОСОБА_2 продовжить протиправну поведінку. Витрати з проведення звіту з оцінки пошкодженого майна у сумі 400 грн. просять покласти на відповідача, стягнувши їх на користь позивача ОСОБА_1

У звязку із смертю позивача ОСОБА_3, яка сталася 17 червня 2016 року, провадження в справі в частині її вимог ухвалою суду від 30.08.2016 року закрито.

8 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, подання якої пояснює смертю процесуальної співучасниці, про збільшення розміру позовних вимог (а. с. 181), зазначивши в ній, що просить стягнути з відповідача на свою користь 6140 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а також присудити йому за рахунок відповідача всі процесуальні витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, документальне підтвердження яких буде надано суду.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову, пояснивши, що 24 жовтня 2014 року відповідач пошкодив першу секцію паркану. Обставин, за яких це відбувалося, позивач не бачив; можливо, ушкодження сталося через удар сусідських воріт по паркану, але скоріш за все це навмисно зробив ОСОБА_2, як і пошкодив 1 листопада 2013 року сьому, десяту, з дванадцятої по пятнадцяту, вісімнадцяту і двадцяту секції, тримаючи в руках молот вагою приблизно 4 кг. 22 квітня 2014 року відповідач вчинив такі ж самі дії з використанням молота, пошкодивши шістнадцяту секцію, а 27 березня 2015 року в описаний спосіб було ушкоджено сімнадцяту і двадцять другу секції.

Представник позивача підтримала вимоги свого довірителя. Просить про ухвалення рішення на його користь.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує.

В обґрунтування заперечень суду пояснила, що зазначених дії її довіритель ніколи не вчиняв. Для притягнення особи до відповідальності за спричинену шкоду треба констатувати винну протиправну поведінку особи, що перебуває в причинному звязку з настанням шкоди, а тягар доведення перед судом ґрунтовності як вимог, так і заперечень, процесуальний закон покладає на сторони. Оскільки позовні вимоги не підтверджені жодними належними і допустимими фактичними даними, підстави для задоволення позову, як вважає представник, відсутні.

Вислухавши осіб, що беруть участь в справі, показання свідка ОСОБА_4, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність залишення позову без задоволення з таких міркувань.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а в силу ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи з наведених положень цивільного і цивільного процесуального законодавства, обєктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для зверненням особи за судовим захистом.

Між тим, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд не вбачає таких ознак порушення права позивача з боку відповідача, які могли б стати передумовою для застосування судового захисту в межах предявленого позову.

Вимоги про відшкодування майнової і моральної шкоди позивач спрямовує в русло деліктних правовідносин, що регулюють відшкодування шкоди, підстави для настання відповідальності за яку встановлені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до розяснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6, від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Виходячи з наведених положень цивільного законодавства і розяснень Пленуму Верховного Суду України обовязковими умовами для настання деліктної відповідальності за загальними правилами є винність і протиправність дій особи, яка завдала шкоди, а також причинний звязок між її поведінкою та настанням шкоди.

Принцип змагальності цивільного судочинства передбачає обовязок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначено, предметом доказування в цій справі є доведення шкоди, яка настала від винних протиправних дій відповідача.

Доказами в цивільному процесі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Досліджені судом докази, які надані позивачем і за його клопотанням витребувані судом з Шевченківського відділення ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, не дають суду підстав для ухвалення рішення на користь позивача.

Так, витребувані судом матеріали перевірок Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області заяв позивача не спростовують зазначених висновків суду, оскільки всі перевірки звернень позивача увінчалися винесенням висновків уповноважених посадових осіб про те, що наведені ОСОБА_1 факти не знайшли підтвердження, а дві з чотирьох перевірок (стосовно доводів позивача про прослуховування відповідачем музики, яка є занадто голосною, вибивання о паркан килимів, підсипання під паркан землі, а також відмову сусідів сплачувати кошти за встановлення паркану) є неналежними до предмету судового розгляду.

Не впливають на наведені висновки суду і показання свідка ОСОБА_5, яка лише розповіла суду, що бачила тріщини на паркані ОСОБА_1, а зі слів ОСОБА_3 знає, що та чула стуки о паркан, а сама свідок припускає, що тріщини могли утворитися внаслідок контактування воріт сусідів при їхньому розкритті з поверхнею паркана.

Показання допитаного в якості свідка позивача суд до уваги не приймає через непослідовність тверджень позивача, який, даючи пояснення як сторона, згадував, що очевидцем побиття паркану була його сестра, через що він клопотався про її допит як свідка; будучи ж допитаним як свідок, позивач заявляє, що на власні очі бачив описані ним чотири випадки нанесення відповідачем ударів по певним секціям паркану.

Надані суду позивачем в якості доказів акти комісійного обстеження індивідуальних житлових будинків № 50 та № 52-А по вул. Арктичній в м. Запоріжжі не лише не підтверджують доводи позивача, а навпаки свідчать про відсутність ушкоджень, які могли б бути спричинені у вказаний позивачем спосіб, так як констатують лише наявність тріщин в окремих секціях паркану без механічних пошкоджень.

Не є доказом спричинення шкоди відповідачем і незаівірена копія акту квартального комітету, оскільки всупереч вимог цивільного процесуального закону суду надана саме копя цього документу, а вказані в ньому відомості не підтверджені жодними фактичними даними.

Разом з тим на користь висновків суду свідчать показання допитаного за клопотанням відповідача свідка ОСОБА_4, який показав суду, що в господарстві в родині відповідача, чиїм батьком є свідок, зазначеного позивачем молота немає. Крім того свідок пояснив, що позивач відповідні вимоги предявляв і до нього в справі, чий розгляд увінчався залишенням позлву без розгляду за заявою позивача, що означає відсутність у позивача чіткої уяви про обставини спричинення шкоди його майну, в тому числі, про осіб, які її спричинили. Між тим паркан відповідача зведений з порушенням будівельних норм і правил, він не повязаний фундаментом з землею, хоча його висота становить не менш ніж два метри. У звязку з відступами від будівельних норм і стандартів паркан хитається від несильних поривів вітру, черз свою хиткість постійно видає звуки, які цілодобово посягають на тишу і спокій оточення.

Таким чином, суд вважає, що позивач не довів обставин винної протиправної поведінки відповідача, яка потягла настання шкоди за описаних ним обставин, тоді як твердження і фактичні дані, надані відповідачем, свідчать про відсутність його вини у заподіянні шкоди, що не дає підстав для ухвалення рішення на користь позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст.10, 11, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в суд першої інстанції заяви про оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подання апеляційної скарги впродовж строку, встановленого для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Щаслива