Справа № 444/359/16 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/3757/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Гірник Т.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовлено повністю.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що їй стало відомо що представник відповідача ОСОБА_6 звертався в опікунську раду м. Дублян, в прокуратуру Жовківського району Львівської області з проханням надати йому дозвіл на продаж будинку АДРЕСА_1, що є доказом того, що відповідач має намір продати спільне майно.

Просить ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року скасувати та винести нову ухвалу і задовольнити її клопотання про забезпечення позову, а саме накласти арешт на будинковолодіння АДРЕСА_1

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 157-168), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4 районний суд прийшов до висновку про те, що суду не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також того, що відповідач має намір продати спільне майно, вказане в позовній заяві.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просить провести поділ спільної сумісної власності подружжя у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, виділивши їй в натурі 2/3 частки даного будинковолодіння. (а.с. 1-3)

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як вбачається із висновку опікунської ради Дублянської міської ради від 24 березня 2015 р. встановлено опіку над майном ОСОБА_5 1953 р.н., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до рішення Вінницького міського суду м. Вінниця від 16.04.2014р., опікуном ОСОБА_5 є ОСОБА_6. (а.с. 66)

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 звертався до виконавчого комітету Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області про надання дозволу на продаж будинку в АДРЕСА_1.

Однак згідно відповіді виконавчого комітету Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області від 24.03.2016р. № 235, ОСОБА_6 відмовлено в наданні дозволу на продаж вищенаведеного житлового будинку, оскільки встановлено, що в ньому зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 Окрім того ОСОБА_6 не надано гарантій, що після відчуження будинку не будуть порушені законні права та інтереси неповнолітніх дітей. (а.с. 76)

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судовою колегією та не заперечується представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6)

Однак районний суд на зазначені обставини увагу не звернув і прийшов до помилкового висновку про те, що у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову слід відмовити.

Наявність боргових зобов'язань ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 2-9/11 виданого 22.10.2013р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 555 332, 20 грн. та арешт на зазначений житловий будинок, колегія суддів вважає, що не може слугувати перешкодою для забезпечення позову у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку.

Враховуючи вищенаведене та доводи апелянта, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нової про задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти буд-які дії відносно будинку АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2016 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт та заборонити вчиняти буд-які дії відносно будинку АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Т.А. Гірник