07.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/7500/16-ц
07 грудня 2016 рокум. ДніпроСправа № 205/7500/16-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Мовчана О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ленінський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
Позивач звернулась до суду з позовом, у якому, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 2 за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Комунар, буд. 22-Б, та зняти його з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не будучи співвласником зазначеної квартири, залишається проживати та бути зареєстрованим у належному позивачу житлі.
Позивач у судове засідання не зявилась, проте її представник звернувся до суду із заявою, у якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки до суду не надходило.
Представник третьої особи у судове засіданні не зявився, проте звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності.
У звязку з неявкою у судове засідання відповідача, за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Позивач відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого КП «ДМТІ» ДОР 17.07.1992р., є власником квартири № 2 за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м. Комунар, буд. 22-Б (а.с.5).
10.09.2010р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який в подальшому розірвано заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2013р. (а.с.11-12).
Під час шлюбу відповідач заселився у належне позивачу житло, у звязку з чим на момент розгляду справи у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про склад сімї від 30.09.2016р. (а.с.6).
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Згідно з ч.1 ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
З аналізу ч.1 ст.401, ч.1 ст.405 ЦК України вбачається, що право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом за своєю природою є сервітутом, а відтак на спірні правовідносини поширюються правила ст.406 ЦК України щодо припинення такого сервітуту.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у випадку припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно з ч.2 цієї ж статті сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, за змістом п.4 ч.1, ч.2 ст.406 ЦК України власник має право на припинення сервітуту, яке пов'язане з тим, що встановлення сервітуту не повинно супроводжуватися значним обмеженням прав власника майна.
Судом встановлено, що в даному випадку сторони не пов'язані спільним побутом, відповідач на момент розгляду справи уже не є членом сім'ї позивача і в родинних відносинах з ним не перебуває, договір найму житла між сторонами не укладався, з урахуванням чого суд доходить висновку про відсутність підстав для збереження за відповідачем сервітуту у вигляді права користування належною позивачу квартирою за адресою м. Дніпропетровськ, ж/АДРЕСА_1.
За таких умов суд доходить висновку, що заявлені вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач порушує права та законні інтереси позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном.
Водночас стосовно зняття відповідача з реєстраційного обліку суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зняття відповідача з реєстрації.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012р. №6-57цс11, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 391, 401, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК країни, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ленінський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою № 2 за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м. Комунар, буд. 22-Б, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 2 за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м. Комунар, буд. 22-Б.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяОСОБА_6