У Х В А Л А

14 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про припинення зобов'язань за кредитним договором,

встановила:

Справа в судах розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 207, 1056-1 ЦК України, статей 55, 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що банк надав розрахунок заборгованості, а також розрахункові документи, які підтверджують суми перерахування банком на оплату послуг щодо страхування предмета застави й підтверджують здійснення банком при не проведенні позичальником страхування майна чергових страхових платежів відповідно до умов договору. Позивачка не надала жодного підтверджуючого документу про сплату страхових платежів за власні кошти. Безпідставним є посилання позивачки на незаконне збільшення в односторонньому порядку процентної ставки за договором, оскільки пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні, тобто при зміні курсу валюти США до гривні більше ніж на 10%, встановленого НБУ на момент укладення договору, зміні облікової ставки НБУ.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, постановленій у цій же справі, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, керувався тим, що суди не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не дослідили умов кредитного договору й не з'ясували порядку отримання коштів за цим договором як на придбання автомобіля так і на оплату страхових платежів, й відповідно не визначилися з тим, чи були використані позивачкою кошти, передбачені для сплати страховки, чи подавала позивачка відповідну заяву про їх отримання і чи перераховувалася така сума на відповідну картку, не витребували і не перевірили детальні роздруківки руху коштів по всіх відкритих рахунках позивачки відповідно до умов договору, не дослідили розрахунків банку щодо наявної кредитної заборгованості, не навели на підтвердження цього жодного належного й допустимого доказу, не визначилися із дійсним розміром кредитної заборгованості та періодом нарахування, не перевірили чи відбулося підвищення процентної ставки за користування кредитом і чи здійснено таке підвищення у відповідності до вимог закону та умов кредитного договору, з урахуванням чого дійшли передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про припинення зобов'язань за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук