АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про стягнення компенсації за порушення авторського права, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач звернулася із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що у 1979 році створила літературний твір та літературно-художній образ «ІНФОРМАЦІЯ_1», в титрах анімаційних фільмів від 1979 року та від 1989 року зазначена автором сценарію.

11 травня 2004 року отримала свідоцтво № НОМЕР_1 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідач відтворив оригінальну назву літературного твору, виготовив та розповсюдив без дозволу позивача контрафактну продукцію - печиво під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у супермаркеті «ЕКО маркет» у місті Рівному та Києві, однак позивач не надавала згоди відповідачу на виготовлення і розповсюдження товару під такою назвою.

Факт виготовлення і розповсюдження вказаного товару підтверджується фіскальними чеками, відео фіксацією порушення авторського права, показаннями свідків.

Посилаючись на вищевказане та норми ст. 437 ЦК України, ст. 9, ч.ч. 2, 5 т. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», просила стягнути із відповідача на користь позивача 50 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків та стягнення доходу та 10 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі компенсації за порушення виключних майнових авторських прав за фактом розповсюдження без дозволу позивача оригінальної назви літературного твору («ІНФОРМАЦІЯ_1») на упаковках печива власного виробництва, судові витрати. (т.1 а.с.1-5, 267-268)

У квітні 2015 року позивачка звернулась із позовом на обґрунтування якого зазначила, що є автором твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідач виготовив та розповсюдив без дозволу позивача контрафактну продукцію - печиво під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у супермаркеті «ЕКО маркет» у місті Києві, однак позивач не надавала згоди відповідачу на виготовлення і розповсюдження товару під такою назвою.

Факт виготовлення і розповсюдження вказаного товару підтверджується фіскальними чеками, відео фіксацією порушення авторського права, показаннями свідків.

Посилаючись на вищевказане та норми ст. 437 ЦК України, ст. 9, ч.ч. 2, 5 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», просила стягнути із відповідача на користь позивача 10 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків та стягнення доходу, та 10 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі компенсації за порушення виключних майнових авторських прав за фактом розповсюдження без дозволу позивача оригінальної назви літературного твору («ІНФОРМАЦІЯ_1») на упаковках печива власного виробництва, судові витрати покласти на відповідача. (т.1 а.с.197-202, 267-268)

Відповідач проти позовів заперечував. (т.1 а.с.134-137, 257-259 т.2 а.с.15-18, 85-90)

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року цивільні справи за позовами ОСОБА_1 об'єднані в одне провадження.(т.1 а.с.139-140)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ТОВ «ЕКО» на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення авторського права у розмірі 87120 грн., 2251,20 грн. витрат на проведення експертизи та 852,60 грн. сплаченого судового збору, а всього 90223,80 грн. (т.2 а.с.106,108-113)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував обставин і доказів якими обґрунтовані заперечення проти заявлених вимог і дійшов помилкового висновку про задоволення позову. (т.2 а.с.117-120, 125-126)

В судовому засіданні представник апелянта - Дрозд Т.О. підтримала скаргу і просила її задовольнити, представник позивача - ОСОБА_3 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи була сповіщена шляхом вручення повідомлень її представнику ОСОБА_3 про що у справі є докази. (т.2 а.с.135-138)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права": право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за яке згідно з пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

У той же час право суб'єкта авторського права, передбачене пунктом "г" частини першої статті 52 Закону подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій, як альтернативні способи захисту своїх прав відповідають праву суду, передбаченому пунктом "г" частини другої цієї ж статті винести рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу;

Таким чином, стягнення компенсації хоча і є самостійним способом захисту авторського права, однак за своєю суттю воно фактично замінює право на стягнення доходу, отриманого порушником, або на відшкодування збитків і має бути співмірним.

За приписом статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з роз'ясненнями п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав.

У зв'язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-ХІІ); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону № 3792-ХІІ). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону № 3792-ХІІ при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні (п.42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010).

Згідно з роз'ясненнями п. 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" відповідно до пункту «б» статті 50 Закону № 3792-ХІІ розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

За свідоцтвом про реєстрацію авторських прав та оригінальними малюнками (ескізами) позивачкою ОСОБА_1 підтверджений обсяг авторських прав на літературний твір та графічне зображення літературно-художнього образу «ІНФОРМАЦІЯ_1». (т.1 а.с.7-17, 35-98, 205-206)

Відповідач відтворив оригінальну назву літературного твору, виготовив та розповсюдив без дозволу позивача контрафактну продукцію - печиво під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у супермаркеті «ЕКО маркет» у місті Рівному та Києві, однак позивач не надавала згоди відповідачу на виготовлення і розповсюдження товару під такою назвою.

Факт виготовлення і розповсюдження вказаного товару підтверджується фіскальними чеками, відеофіксацією порушення авторського права.(т.1 а.с.17-21, 207-208)

Судом першої інстанції була призначена судова експертиза. (т.2 а.с.11-13)

За висновком № 15п судового експерта Одеського НДЕКЦ МВС України від 04 березня 2016 року, дохід (упущена вигода), який правовласник об'єкта інтелектуальної власності міг би реально одержати за звичайних обставин за надання права на відтворення (використання) словесного позначення (оригінальної назви твору) «ІНФОРМАЦІЯ_1» для маркування товару (печива) в період з січня 2014 року по жовтень 2014 року та його розповсюдження у супермаркеті «ЕКО Маркет», що належить ТОВ «ЕКО» в період з січня 2014 року по квітень 2015 року складає 80 000 грн. (т.2 а.с.53-69)

За проведення вищевказаної експертизи позивачкою сплачено 2 251 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1306 від 12 жовтня 2015 року. (т.2 а.с.84)

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Визначений районним судом розмір 60 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, компенсації замість відшкодування збитків та стягнення доходу, відповідає фактичним обставинам у справі, засадам розумності та справедливості, тому колегія суддів з ним погодилась.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України, районний суд обґрунтовано стягнув із відповідача на користь позивачки 852,60 грн. судового збору, сплата якого підтверджується квитанціями. (т.1 а.с.1, 196)

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/12430/2016

Унікальний номер 752/4331/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Мирошниченко О.В.

Доповідач Левенець Б.Б.