21.09.2016 227/3582/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі Малашко С.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Макіївка Донецької області, померла його мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено у проведенні державної реєстрації від 13.09.2016 року № 692/3.3-120, оскільки для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024.

Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання спадщини.

Просить встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Макіївка Донецької області.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи, Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Допитаний в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 в якості свідка, пояснив, що він проживає в місті Добропілля, як переміщена особа із зони АТО, ОСОБА_3 є його матір'ю, яка мешкала в м. Макіївка. Йому подзвонили сусіди ОСОБА_3 та сказали, що у матері погіршився стан здоров'я. ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_4 поїхали до міста Макіївка Донецької області, де доглядали матір у якої стався інсульт. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 померла в АДРЕСА_1. Поховали померлу в м. Макіївка пл.Шахти № 29 на цвинтарі, підтвердив, що на фото зображено місце поховання.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_4, пояснила, що вона проживає в місті Добропілля разом з чоловіком ОСОБА_1, якому подзвонили сусіди його матері та повідомили, що вона погано себе почуває, тому поїхали в місто Макіївка провідати хвору. У ОСОБА_2 стався інсульт, вона не могла їсти та ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла, підтверджує, що на фотознімку зображено місце поховання останньої.

Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові документальні докази, представлені в обґрунтування заяви, беручи до уваги показання свідка вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заявник звертався до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті, але йому було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024.

Відповідно до показань свідків, померла ОСОБА_2 мешкала в АДРЕСА_1 де і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була похована в м. Макіївка на пл. шахти № 29 на кладовищі. Свідки також підтвердили, що на фотознімках, які долучені до матеріалів справи зображено місце поховання ОСОБА_2

З копії лікарського свідоцтва про смерть №249 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року, яка видана Центром первинної медико-санітарної допомоги №4 м.Макіївка за печаткою ДНР, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Макіївка. Також надано довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть виданого ДНР. Вказане свідоцтво про смерть, довідка про смерть та лікарське свідоцтво про смерть видано закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

Встановлення факту смерті заявнику необхідно для проведення державної реєстрації з метою отримання спадщини.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 р. державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Надане заявником лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ст.19 Конституції України, «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що даний документ не є дійсним і не може створювати правових наслідків.

Але також, суд приймає до уваги роз'яснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування положень ст.257-1 ЦПК України від 15.04.2016 року №9-1130/0/4-16, та враховувати практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України, щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

При цьому, суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п.18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року, згідно якої, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, показання свідків, фотознімки поховання, з огляду на сукупність досліджених доказів, відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті підлягають задоволенню.

Керуючись ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.10,60,212-216,223,234,235,256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Макіївка Донецької області, громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Макіївка Донецької області, Україна.

У порядку ст.257-1 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Д.Є.Хоменко