Категорія 5 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Шемети Т.М., Сала Т.Б.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: КБМП «БМУ-2», ПП «АРТ.-В.К.», ТОВ «В.К.В.», ТОВ фірма «Сіріус», ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ПП «Опал», ТОВ «Еліт», МПП «Раїса», МКП «ЖЕК №7», про усунення перешкод в користуванні майном шляхом примусового звільнення незаконно займаного приміщення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що між позивачем та ТОВ «Компанія «Еліт» було укладено договір оренди від 01.09.2011 року нежитлового приміщення №9 загальною площею 70,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 17. Дане приміщення належить позивачу на праві приватної власності та розміщене на земельній ділянці, яка теж належить йому. Строк дії договору оренди №9 від 01.09.2011 року закінчився 31.01.2012 року. 02.02.2012 року позивач надіслав ТОВ «Компанія «Еліт» листа з пропозицією укласти новий договір оренди. Відповіді позивач не отримав, однак ТОВ «Компанія «Еліт» продовжувало користуватись майном позивача без укладення будь-яких угод та сплати відповідних коштів позивачу за користування його приміщенням та земельною ділянкою під приміщенням.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.04.2013 року з ТОВ Компанія «Еліт» на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість з орендної плати, яка виникла з 01.02.2012 року по 15.11.2012 року.

04.10.2012 року між ТОВ Компанія «Еліт» та виконавчим комітетом ВМР був укладений договір про безоплатну передачу майна №2423, згідно якого ТОВ Компанія «Еліт» безоплатно передало територіальній громаді м. Вінниці в особі виконкому ВМР майно, розташоване в приміщенні, належному позивачу на праві власності, а саме: трансформаторну підстанцію (КТП-6), трансформатор ТМЗ-1000, ТМЗ-1000/10, пристрій конденсаторний (2шт.), ЛЕП-10 (2шт.)

Посилаючись на те, що відповідач незаконно займає, належне позивачеві на праві власності приміщення, чим порушує його права, як власника, на користування нерухомим майном; на неодноразові пропозиції позивача щодо укладення договору оренди даного приміщення або обміну його на рівноцінне, відповідач не реагує, ОСОБА_2 просив суд усунути йому перешкоди в користуванні майном, шляхом зобовязання виконавчого комітету ВМР звільнити незаконно займане приміщення по вул. 600-річчя, 17, загальною площею 70,1 кв. м. від перебування в ньому трансформаторної підстанції (КТП-6), трансформатору ТМЗ-1000, трансформатору ТМЗ-1000/10, пристрою конденсаторного (2шт.), ЛЕП-10 (2шт.).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 серпня 2014 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено КБМП «БМУ-2», ПП «АРТ. - В.К.», ТОВ «В.К.В.», ТОВ фірма «Сіріус», ФОП ОСОБА_3І, ФОП ОСОБА_4, ПП «Опал», ТОВ «Еліт», МПП «Раїса», МКП «ЖЕК № 7».

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2015 року дане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2016 року в позові ОСОБА_2 відмовлено через те, що ймовірно позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав та через те, що позивач, придбаваючи дане приміщення, знав про наявність там зазначеного майна, яке використовувалось третіми особами; також через те, що задоволення позову потягне заподіяння шкоди третім особам.

Дане рішення суду позивач ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку через порушення судом норм матеріального та процесуального права; просить його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги не були дотримані в повному обсязі.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого за № 5310, та реєстраційного посвідчення від 02.07.2008 р. став власником приміщення №25 в будівлі № 12, загальною площею 70,1 кв. м, що складає 3/10000 часток виробничих будівель, які знаходяться в місті Вінниці по вулиці 600-річчя, будинок № 17 ( а/с 6-9 т.1).

Крім того, позивач є власником земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою, з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств (площею 0,0136 га), згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 2723, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 339273 від 23.05.2012 року ( а/с 10 т.1).

У зазначеному приміщенні розташовані обєкти: трансформаторна підстанція (КТП-6), трансформатор ТМЗ-1000, трансформатор ТМЗ-1000/10, пристрій конденсаторний (2 шт.), ЛЕП-10 (2 шт.), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Вінниці в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, що підтверджується наступним.

Так, даний факт підтверджується Договором про безоплатну передачу майна від, 04.10.2012 року, укладеним між ТОВ Компанія «Еліт» та виконавчим комітетом Вінницької міської ради; рішенням виконкому Вінницької міської ради №2423 від 04.10.2012 року, яким затверджено Договір про безоплатну передачу майна та актом прийому-передачі на баланс трансформаторної підстанції від 16.11.2012 року ( а/с51-54 т.1).

З оскаржуваного рішення видно, що представник відповідача позову не визнавав, вважав його безпідставним. Заперечення проти позову на а/с 52 т.2 підтверджує зазначену думку представника відповідача. При цьому, він посилався на те, що позивач, купляючи приміщення, знав про наявність у ньому вказаної трансформаторної підстанції, але відповідно до п.3.2 Договору не вбачав недоліків та дефектів, які б перешкоджали використанню приміщення. Крім того, у запереченні сказано, що демонтаж вищевказаного обладнання трансформаторної підстанції призведе до відключення ряду субктів господарювання та мешканців гуртожитку по вул. Келецькій, 52 м. Вінниця , що спричинить соціальну напругу та спротив мешканців вказаного будинку .

Суд, встановивши наявність права власності позивача на приміщення та на земельну ділянку, на якій розташоване вказане приміщення; факт знаходження у приміщенні позивача трансформаторної підстанції, належної відповідачу, до складу, якої входять: трансформаторна підстанція (КТП-6), трансформатор ТМЗ-1000, трансформатор ТМЗ-1000/10, пристрій конденсаторний (2 шт.), ЛЕП-10 (2 шт.) та факт відсутності будь-яких правових підстав знаходження вказаної трансформаторної підстанції у чужому приміщенні без згоди власника приміщення і за відсутності бажання відповідача врегюлювати неправомірне використання чужого приміщення, прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на зазначені обставини та наступне.

Відповідно до норми ст. 317 ЦК України, яка визначає зміст права власності, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч.1ст. 316 ЦК України говорить, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Про те, що власник майна не може бути ні позбавлений цього права, ні обмежений у його здійсненні, вказано у ч.1 ст. 321 ЦК України.

А ч.1 ст. 386 ЦК України гарантує забезпечення державою рівного захисту усіх субєктів права власності.

Одним із способів захисту права власності, є вимога власника усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, відповідно до ст. 391 ЦК України.

Саме цими нормами матеріального права і керувався позивач, заявляючи позовні вимоги з вказаних підстав підстав неправомірного використання відповідачем його майна.

Доводи суду, що до переходу зазначених обєктів до комунальної власності відповідача, вони були розташовані у належному позивачу приміщенні і він не ставив ніяких питань про усунення перешкод у користуванні цим приміщенням, не заслуговують на увагу, тому що на той час, як теж було вказано у рішенні, право власності позивача було захищене договором оренди приміщення.

На даний же час договір оренди приміщення відсутній, як і будь-який правочин, який дає відповідачу право користування приміщенням позивача.

Більше того, апеляційним судом Вінницької області при розгляді даної справи, сторонам двічі надавався строк для укладення мирової угоди, що передбачено ст. 306 ЦПК України, проте відповідач цим своїм правом не скористався.

Ввівши суд в оману клопотанням від 5 грудня 2016 року про відкладення розгляду справи, оскільки вирішується питання про врегулювання даного спору мирним шляхом (т.3 а/с 161), відповідач не переймався цим питанням, вважаючи позов безпідставним. Про це свідчить заява позивача на а/с 202 т.3 та пояснення представника відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні 26 грудня 2016 року.

Не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову і доводи про те, що задоволення позову потягне заподіяння шкоди третім особам, оскільки відповідач є державним органом, який має відповідно до Конституції України та норми ч.1 ст. 386 ЦК України забезпечувати рівний захист усіх субєктів права власності. А у даному випадку, він хоче забезпечити права третіх осіб на користування послугами власної трансформаторної підстанції за рахунок позивача власника приміщення, що суперечить діючому законодавству.

Посилання ж на те, що експерти у своєму висновку №2249/2250/2318/15-21 від 17.06.2016 року, не передбачили за можливе визначити земельну ділянку, куди можливо перенести КТП-6 та відповідно підключити до існуючої мережі, взагалі не коректне, оскільки експерти могли би лише зробити висновок про доцільність чи не доцільність, про можливість або не можливість використання під трансформаторну підстанцію якоїсь земельної ділянки, запропонованої стороною. Але коли експертам не надавалась для дослідження ніяка ділянка, вони не могли визначити земельну ділянку, куди можливо перенести КТП-6 та відповідно підключити до існуючої мережі. Про це вказано у результатах дослідження по третьому, четвертому та сьомому питаннях експертизи на а/с 141-142 т.2.

А щодо питань чи є обладнання трансформаторної підстанції єдиним цілим та чи можливий його демонтаж, то у вказаному висновку експертів зазначено, що обладнання КТП-6, яке розташоване в приміщенні №25 будівлі 12 по вул. 600-річчя,17 у м. Вінниці, нерозривно не повязане з конструктивними елементами будівлі- та землею і, відповідно, не є одним цілим з даною будівлею; що демонтувати зазначене обладнання без нанесення шкоди конструктивним елементам даної будівлі та самому обладнанню можливо (а/с14 т.2).

Твердження суду, що право власності позивача на дане приміщення захищене договором оренди нерухомого майна №1 від 01.12.2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, спростовується самим же судом, який вказав, що цей договір діяв лише до 01.11.2015 року, а отже, на час ухвалення рішення суду, строк його дії уже давно закінчився (а/с 236 Т.2).

Обраний відповідачем спосіб захисту свого права власності на нерухому майно, відповідає передбаченим ЦК України способам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, тому її необхідно задовольнити, а рішення суду, як ухвалене з порушенням норм матеріального права і за невідповідності висновків суду обставинам справи, слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, в силу ст. 309 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити. Усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні майном, шляхом зобов`язання виконавчого комітету Вінницької міської ради за власний рахунок звільнити приміщення по вул. 600-річчя, 17 у м. Вінниця, загальною площею 70,1 кв.м. від перебування в ньому трансформаторної підстанції (КТП-6), трансформатору ТМЗ-1000, трансформатору ТМЗ-1000/10, пристрою конденсаторного (2шт.), ЛЕП-10 (2шт.).

Стягнути з виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь ОСОБА_2 551,21 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 243,60 грн. за подання позовної заяви.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук