У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу шахта «Гірська» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що він працював у Державному підприємстві «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу шахта «Гірська» (ДП «Первомайськвугілля в особі відокремленого підрозділу шахта «Гірська») з 1989 року. У період з 04 вересня 1989 року по 21 вересня 1989 року та з 11 червня 1990 року по 13 червня 1990 року працював учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею. З 13 червня 1990 року по 25 серпня 1990 року та з 22 липня 1991 року по 30 липня 1991 року - гірником підземним з повним робочим днем під землею. З 30 липня 1991 року по 03 вересня 1991 року - учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею. З 03 вересня 1991 року по 27 вересня 1991 року - гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею.

Починаючи з 01 лютого 1993 року по 11 березня 1993 року він працював підземним гірничим майстром на ділянці вентиляції та техніки безпеки з повним робочим днем під землею. З 11 березня 1993 року по 27 грудня 1993 року - підземним гірничим майстром ділянки шахтного транспорту з повним робочим днем під землею. З 27 грудня 1993 року по 24 червня 1994 року - підземним гірничим майстром ділянки по видобутку з повним робочим днем під землею. З 24 червня 1994 року по 09 березня 1995 року - підземним гірничим майстром ділянки внутрішньошахтного транспорту з повним робочим днем під землею. З 09 березня 1995 року по 31 березня 1995 року - помічником начальника ділянки підземним з повним робочим днем під землею. З 18 вересня 1995 року по 16 грудня 1998 року - підземним гірничим майстром внутрішахтного транспорту з повним робочим днем під землею. З 31 березня 2000 року по 05 липня 2001 року - гірничим майстром підземним внутрішахтного транспорту з повним робочим днем під землею. З 12 березня 2004 року по 16 квітня 2004 року - гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею.

Починаючи з 05 липня 2001 року по 12 березня 2004 року, з 16 квітня 2004 року по 08 листопада 2010 року та з 20 грудня 2010 року по теперішній час він працює начальником зміни.

16 вересня 2008 року набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Оскільки за період роботи начальником зміни згідно встановлених норм та фактичної праці під землею повний робочий день, з урахуванням стажу роботи з повним робочим днем під землею фактично становить більше 15 років, вважає, що дія вказаного Закону поширюється на нього, а тому просив суд визнати дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи у період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2013 року за професією «начальник зміни» таким, який пов'язаний з роботою повний робочий день під землею та відмову у внесенні змін у записи до трудової книжки неправомірними; зобов'язати відповідача зарахувати стаж роботи у період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2013 року за професією «начальник зміни» до стажу підземної роботи, як зайнятого у цей період на підземних роботах повний робочий день та внести зміни в трудову книжку, змінивши запис за цей період з «пов'язаний з підземними роботами» на запис «з повним робочим днем під землею».

Рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 05 березня 2014 року позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалено визнати дії Державного підприємства «Первомайськвугілля» в особі Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» щодо відмови ОСОБА_4 у зарахуванні стажу роботи у період з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2013 року за професією «Начальник зміни» таким який пов'язаний з роботою повний робочий день під землею та відмови внесення змін у записи в трудову книжку ОСОБА_4 неправомірними.

Зобов'язано Державне підприємство «Первомайськвугілля» в особі Відокремленого підприємства шахта «Гірська» зарахувати стаж роботи ОСОБА_4 у період з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2013 року за професією «Начальник зміни» до стажу підземної роботи, як зайнятого у цей період на підземних роботах повний робочий день та внести зміни у запис в трудову книжку ОСОБА_4, змінивши запис за цей період з «пов'язаний з підземними роботами» на запис «з повним робочим днем під землею».

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі) та членів їх сімей.

Згідно зі ст. 8 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Встановивши, що п. «а» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, геологорозвідці, на дренажних шахтах на будівництві шахт, рудників, копалень» (далі - підрозділ 1) розділу 1 «Гірничі роботи» (далі - розділ 1) Списку № 1 передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що пільги, встановлені розповсюджуються тільки на працівників, зазначених у Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які були зайняті повний робочий день саме на підземних роботах.

Врахувавши, що п. «г» підрозділу 1 Розділу 1 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, а з 16 січня 2003 року - постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 передбачено, що посада начальника зміни передбачає зайнятість на підземних роботах лише 50 і більше відсотків робочого часу на рік і не передбачає зайнятість на підземних роботах повний робочий день, апеляційний суд вірно вважав, що дія Закону не поширюється на спірні правовідносини та з огляду на те, що фактично відпрацьований час на підземних роботах у період роботи позивача начальником зміни не є підставою для зарахування цього стажу роботи до стажу підземної роботи, як зайнятого на підземних роботах повний робочий день, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана