Справа № 307/1861/16-ц
Провадження № 2/307/1096/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І при секретарі Комяті Н.А з участю адвоката ОСОБА_1І, позивачки по первісному позову та відповідачки по зустрічному позову ОСОБА_2О представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_3І розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 де треті особи Тячівський районний відділ головного управління Держаної міграційної служби України в Закарпатській області, Орган опіки та піклування Тячівської РДА про виготовлення дитячих проїзних документів та виїзд за кордон без згоди батька, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 де треті особи Тячівський районний відділ головного управління Держаної міграційної служби України в Закарпатській області, Орган опіки та піклування Тячівської РДА про виїзд за кордом в супроводі батька без згоди матері .

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2О предявила позов в суд до відповідача про виготовлення дитячих проїзних документів та виїзд за кордон без згоди батька, та виїзд за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_5 в її супроводі без згоди батька.

ОСОБА_4А звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2О про виїзд за кордон з неповнолітнім сином в його супроводі без згоди батька.

Позивачка по первісному позову позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4А, але шлюб виявився невдалим рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання в них 16 жовтня 2011 року народився син ОСОБА_4, який проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні та вихованні. У даний час вона має можливість виїхати за кордон з сином для відпочинку та оздоровлення під час літніх та зимових канікул, де може забезпечити дитині належні умови відпочинку, фізичного та духовного розвитку, покращення здоровя.

Батько дитини не надає згоди на виготовлення документів для виїзду за кордон. Хоча сам сина не відвідує не приймає участі у його вихованні., не піклується про його матеріальний стан. Оскільки батько дитини відмовляє їй у наданні згоди для виїзду сина за кордон тому вона змушена звернутись з позовом в суд.

Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та доповнила, вона неодноразово зверталась до ОСОБА_4А щоб він дав згоду на виготовлення документів для виїзду за кордон , та виїзд сина за кордон в її супроводі без згоди батька. Вона мала змогу поїхати на відпочинок з сином в Чорногорію, Словакію, Вона неодноразово зверталась до відповідача щоб він надав їй таку змогу, але він відмовляє їй. Хоча сам не приймає участі у виховані та утриманні дитини не спілкується з дитиною не надає матеріальної допомоги і вона змушена звертатись в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідач надав суду довідки що в нього на утриманні хворі батьки, мати інвалід, він не має можливості сплачувати аліменти тому вона вирішила сама виховувати сина без його допомоги. Відповідач сам виїжджає на заробітки і досить довго його не має вдома жодного разу не зявився в судове засідання, зі слів його представника він є за кордоном. Із за нього вона не може разом з сином поїхати на відпочинок. На даний час він затягнув з розглядом справи у суді і вона вже цього літа не зможе поїхати на відпочинок. Із-за батька дитина не може поїхати на відпочинок. Просить суд надати їй дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон без згоди батька та виїзд за кордон з сином у її супроводі. Проти зустрічного позову не заперечує.

Представник відповідача по первісному позову та позивач по зустрічному позову проти позову про виготовлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон не заперечує, на даний час відповідач за кордоном і не має можливості приїхати в судове засідання, він згоден оплатити всі витрати по виготовленню дитячого паспорту для виїзду за кордон. Відповідачка одружилась поміняла фамілію він також бажає з сином поїхати за кордон на відпочинок з сином але відповідачка йому відмовляє. Він має можливість на час літніх канікул поїхати з сином в Чехію.

Просить суд надати дозвіл на виїзд за кордон з сином без згоди матері.

Представник третьої сторони Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності.

Представник третьої сторони Органу опіки та піклування Тячівської РДА в судове засідання не зявився а написав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Проти позову не заперечує.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у шлюбі, але шлюб виявився невдалим та 12 травня 2015 року шлюб було розірвано,

За час перебування у шлюбі у сторін 16 жовтня 2011 року народився син ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до довідки Тернівської сільської ради № 2077 від 1 січня 2016 року неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з ОСОБА_6

Статтею 33 Конституції України закріплено право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положення ч. 1 ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка по первісному позову має намір вивезти малолітнього сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон до Угорщини, Чехії, Італії , Хорватії , Чорногорії, Болгарії, з метою відпочинку та розвитку дитину, однак не має нотаріально посвідченої згоди батька на виготовлення проїзних документів та на виїзд сина за кордон.

Позивачка в період січня 2015 року по травень 2016 року неодноразово зверталась до відповідача з заявами про надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини та дозволу на виїзд за кордон однак батько свого дозволу не дає.

Як вбачається з висновку № 152 від 4 березня 2016 року Органу опіки та піклування Тячівської районної держаної адміністрації ОСОБА_2О надано дозвіл на виготовлення дитячого закордонного паспорту для малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та на тимчасовий виїзд за кордон на відпочинок та оздоровлення без згоди батька ОСОБА_4

Відповідно до конвенції про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Відповідно до ст. ст. 141, 157 Сімейного кодексу України батько та мати рівні у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей, незалежно від перебування їх у шлюбі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Так, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу одного з батьків (одноразовий), однак із визначенням періоду його початку і закінчення, який при прийнятті рішення про надання такого дозволу суд має зазначати відповідно до наданих позивачем документів.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року (зі змінами), Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків

Так, згідно зі ст. 2 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 cт. 4 цього Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Разом з тим, правилами ст. 313 ЦК України встановлено, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Також за змістом п. 4-2 Правил перетинання державного кордону виїзд дитини за кордон здійснюється на підставі документів, в яких зазначено державу прямування (місце виїзду).

Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, а не регулярні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як визначено в ст. ст. 57 - 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень доказами, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд звертає увагу сторін на те, що процес вирішення будь-яких суперечок між батьками неповнолітніх дітей не повинен негативним чином впливати на права та інтереси цих дітей.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2О є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон має тимчасовий характер, відповідає її інтересам та бажанням, за своєю метою має сприяти її загальному розвитку та оздоровленню, в той же час відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення відповідних дозволів, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини, однак суд, враховуючи, що виїзд планується в період літніх та зимніх канікул, вважає за необхідне задовольнити позов в частині надання дозволу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за межі України до Угорщини, Чехії, Італії , Хорватії , Чорногорії, Болгарії, з метою відпочинку та розвитку дитину в період літніх та зимніх канікул з 1червня по 1 вересня та з 10 грудня по 1 лютого протягом чотирьох років до 2020 року без згоди та супроводу його батька ОСОБА_4.

Також надати згоду ОСОБА_4 на виїзд за кордон в Чехію з метою відпочинку та розвитку дитину в період літніх та зимніх канікул з 1червня по 1 вересня та з 10 грудня по 1 лютого протягом чотирьох років до 2020 року без згоди та супроводу його матері ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки суми сплаченого судового збору в розмірі 551 гривню 20 копійок .

Керуючись Законом України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України, п.п. 16, 23 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, п.п. 2, 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст. ст. 141, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон паспорту громадянина України на імя ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Надати дозвіл ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд в супроводі матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 за межі України до Угорщини, Чехії, Італії , Хорватії , Чорногорії, Болгарії, з метою відпочинку в період літніх та зимніх канікул з 1червня по 1 вересня та з 10 грудня по 1 лютого протягом чотирьох років до 2020 року без згоди та супроводу його батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Надати дозвіл ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за межі України до Чехії, в супроводі батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою відпочинку в період літніх та зимніх канікул з 1 червня по 1 вересня та з 10 грудня по 1 лютого протягом чотирьох років до 2020 року без згоди та супроводу його матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 551 гривню 20 копійок судових витрат .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тячівського районного суду В.І. Мельник