РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13.09.2016 року Франківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3, Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3, Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області.

В обґрунтування позову покликається на те, що 16.08.2014 року, біля 12.00 год. поблизу с. Пасекі Зубрецькі на автодорозі Київ-Чоп 545 км. 650 м водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1, виїхавши на ліву смугу зустрічного руху скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 ПО даному факту ДТП були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132 за ознаками злочину, передбаченого за ч.1 ст. 286 КК України. Того ж дня працівниками Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області було вилучено автомобіль НОМЕР_1 для проведення експертних досліджень та поміщено на стоянку за адресою вул. Трускавецька, 11А у м. Львові, належну фізичній особі підприємцю ОСОБА_5.

17.04.2015 року відповідач виписав товарний чек позивачу на суму 2 992 грн. за 243 дні стоянки, які позивач змушений був сплатити щоб повернути автомобіль, а тому просить суд стягнути з відповідача зазначену суму як безпідставно сплачену, а також витрати на правову допомогу в сумі 720 грн., та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач та треті особи у судове засідання не зявилися, не повідомили про причини неявки, хоч належно повідомлені про час та місце слухання справи. Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін по справі, згідно ст. 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 16.08.2014 року, біля 12.00 год. поблизу с. Пасекі Зубрецькі на автодорозі Київ-Чоп 545 км. 650 м водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1, виїхавши на ліву смугу зустрічного руху скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 По даному факту ДТП були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132 за ознаками злочину, передбаченого за ч.1 ст. 286 КК України. Того ж дня працівниками Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області було вилучено автомобіль НОМЕР_1 для проведення експертних досліджень та поміщено на стоянку за адресою вул. Трускавецька, 11А у м. Львові, належну фізичній особі підприємцю ОСОБА_5.

17.04.2015 року відповідач виписав товарний чек позивачу на суму 2 992 грн. за 243 дні стоянки, які позивач змушений був сплатити щоб повернути автомобіль.

Згідно зі статтями 3, 4, 11 ЦПК України, кожна особа має право у визначеному порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 20 Постанови Кабінету України №1104 від 19.11.12 року «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. У п. 32 цієї ж Постанови зазначено, що фінансування витрат, повязаних із зберіганням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив їх передачу на зберігання.

Крім того, відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної Прокуратури України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Державної податкової адміністрація України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125, витрати, пов'язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Таким чином з врахуванням наведеного, суд дійшов переконання, що відповідач своїми протиправними діями порушив право позивача на вільне користування приватною власністю. Разом з цим, інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч.1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Згідно зі статтями 317, 321 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право або обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки у відповідача не було правових підстав утримувати належний позивачу транспортний засіб «Opel Astra» №АМ 0578 АВ, оскільки між позивачем та відповідачем не укладалися жодні договори зберігання вказаного транспортного засобу, тобто відповідач безпідставно стягнув з позивача кошти.

Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Встановлено, що згідно квитанції № 6 від 09.06.2015 року, позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 720 грн., які в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України документально підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають з відповідача в користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 387 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 2992,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 720 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Мартьянова С.М.