Номер провадження: 22-ц/785/4151/16
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Холдингова компанія «Краян» на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2011 року за позовом товариства з обмеженою віжповідальністю «Домінус» до ОСОБА_3, Одеської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

22 вересня 2011 року ТОВ «Домінус» звернулось до суду із позовом, який у подальшому був уточнений, до ОСОБА_3, Одеської міської ради про визнання права власності.

Посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі - продажу №2003-07 від 29 грудня 2003 року, укладеного між ВАТ «Краян» та ТОВ «Домінус», позивач є власником незавершеного будівництва плавального басейну, який розташований за адресою: м.Одеса пров.Високий, 17 на земельній ділянці загальною площею 3410 кв.м.. Дане майно було передано відповідно до акту приймання - передачі 18 березня 2004 року.

Позивачем було доручено співробітку ОСОБА_3 організувати будівництво та розташування нежитлової будівлі для охорони території підприємства, на виконання чого йому було надано матеріали та пропозиції по її розташуванню і площі, а також було обумовлено строки.

На початку 2011 року відповідачем було зведено будівлю меншої площі, з меншою кількістю матеріалів та інших витрат. Незважаючи на ці обставини, позивач був згоден прийняти та використовувати цю будівлю, однак відповідачем до цього часу не здійснена її передачу та він перешкоджає у доступі до будівлі, на підставі чого ТОВ «Домінус» звернулось до суду із даним позовом та просило його задовольнити у повному обсязі.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2011 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ВАТ «Краян» просить скасувати рішення місцевого та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання сторони по справі не з'явились, однак про розгляд справи вони сповіщались належним чином неодноразово та завчасно, про що свідчать відповідні данні пошти, тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін по справі не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги арбітражного керуючого, ліквідатора ВАТ «ХК «Краян» - Недашківського А.В. та його пояснення на апеляцію його представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до рішення Малиновського комітету Одеської міської ради депутатів трудящих №376 від 28 квітня 1964 року, заводу ім. Січневого повстання відведено земельну ділянку площею 2,71 га. між горою «Чумка» та парком ім. Ілліча (теперішнє розташування Спортивного клубу «Краян» в м. Одеса, провулок Високий 17) під будівництво стадіону (а.с. 104).

Згодом завод ім.Січневого повстання було реорганізовано у ВАТ «Краян», правонаступником якого є ВАТ «ХК «Краян».

Відповідно до ст.104 ЦК України, у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Таким чином, до ВАТ «ХК «Краян» перейшло право користування земельною ділянкою відведеною відповідно до рішенням Малиновського комітету Одеської міської ради депутатів трудящих №376 від 28 квітня 1964 року.

Відповідно до переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Холдингова компанія «Краян», будівлі та споруди за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 17, увійшли до статутного фонду ВАТ «ХК «Краян» (а.с. 110-119).

Згідно п.1 ч.1 ст.114 ЦК України, господарське товариством є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність, як вклад до статутного капіталу.

Відповідно до ч. 2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ч.3 ст. 413 ЦК України, право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці).

Отже, до ВАТ «ХК «Краян» в силу ст. 104 ЦК України та ст. 120 ЗК України, перейшло право користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 17.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскарженим у даній справі заочним рішенням від 09 листопада 2011 року, визнано за TOB «Домінус» право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці площею 4 249,61 кв.м. за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 17, чим зменшено розмір земельної ділянки, що перебувала в користування ВАТ «ХК «Краян» на 4 249,61 кв.м. чим вирішено питання про право користування спірною земельною ділянкою ВАТ «ХК «Краян» без залучення його до участі у справі, як власника нерухомого майна, що знаходиться на цій земельній ділянці та порушено право ВАТ «ХК «Краян» на користування земельною ділянкою на якій розташоване нерухоме майно, що увійшло до статутного фонду підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи представник ТОВ «Домінус» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні майном ТОВ «Домінус» шляхом виселення ОСОБА_3 із нежитлової будівлі площею 19,8 кв.м., що знаходиться в м. Одесі по провулку Високому, 17. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі - продажу №2003-07 від 29.12.2003 р., укладеного між ВАТ ХК «Краян» та ТОВ «Домінус», він є власником незавершеного будівництвом плавального басейну, який знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 17, на земельній ділянці загальною площею 3 410 кв.м.. Зазначене майно було передано згідно з актом приймання-передачі від 18 березня 2004 року. У зв'язку з розташуванням придбаного об'єкту нерухомості на великій території, позивачем було прийнято рішення доручити співробітнику ТОВ «Домінус», ОСОБА_3, організувати будівництво та розташування нежитлової будівлі для охорони території підприємства, на виконання чого йому були надані матеріали і пропозиції по її розташуванню та площі, а також обумовлено строки.

Відповідачем на початку 2011 року була зведена будівля меншої площі, з меншою кількістю матеріалів та інших витрат. Незважаючи на ці обставини позивач був згоден прийняти та використовувати цю будівлю в якості приміщення охорони майна підприємства, однак відповідачем до цього часу не здійснена її передача та він перешкоджає позивачу у доступі до будівлі, обумовлюючи тим, що нібито є власником матеріалів, розмістив її за свій рахунок та своїми силами, а тому вимоги ТОВ «Домінус» до нього є необґрунтованими.

Позивач вважав, що своїми діями відповідач перешкоджає йому у користуванні спірним майном та його дії є протиправними, а наведені доводи не відповідають дійсності. На час звернення до суду нежитлова будівля, згідно з технічним паспортом від 25.04.11 р., який був складений КП «ОМБТІ та РОН», має загальну площу 19,8 кв.м.. На підставі вище наведеного позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

07.10.2011 року представник позивача уточнив позовні вимоги, а саме, просив суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні майном ТОВ «Домінус» шляхом виселення ОСОБА_3 з нежитлової будівлі площею 19,8 кв.м., що знаходиться в м. Одесі по провулку Високому 17, визнати за ТОВ «Домінус» право власності на нежитлову будівлю площею 19,8 кв.м., зазначеного в технічному паспорті під літ. «А», розташовану на земельній ділянці площею 4 249,61 кв.м., яка знаходиться за зазначеною вище адресою.

За результатами розгляду даної цивільної справи, судом на підставі ст. ст. 331, 376, 392 ЦК України позов було задоволено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції безпідставно застосував до правовідносин які виникли між сторонами положення ч.5 ст.376 ЦК України відповідно до якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права третіх осіб.

Оскільки, як вбачається з положень ч.5 ст.376 ЦК України, обов'язковою умовою визнання права власності особи на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці є наявність у особи, що здійснила самочинне будівництво права власності або права користування земельною ділянкою на якій здійснено самочинне будівництво.

Відповідно до положень ст. 125 Земельного кодексу України, в редакцій чинній на момент прийняття заочного рішення, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України, в редакцій чинній на момент прийняття заочного рішення, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.126 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент прийняття заочного рішення, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно ч.5 ст.126 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент прийняття заочного рішення, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі посвідченим відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.413 ЦК України, право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці). Перехід права власності до TOB «Домінус» на об'єкт нерухомості площею 19,8 кв.м. за адресою: м. Одеса, перевулок Високий, 17 до TOB «Домінус» не відбувався, оскільки, таке право виникло у TOB «Домінус» на підставі оскаржуваного рішення суду, а отже, до набрання законної сили оскаржуваним рішенням, TOB «Домінус» не могло набути права користування земельною ділянкою комунальної власності за адресою: м. Одеса,. перевулок Високий, 17 для забудови.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що посвідчують право власності або право користування (оренди) земельної ділянки, на якій було здійснено самочинне будівництво нежитлової будівлі площею 19,8 кв.м. позивачем, та посилання на такі документи у оскаржуваному заочному рішенні відсутні.

У зв'язку з чим судова колегія приходить до висновку що, судом першої інстанції без належних правових підстав було зроблено висновок про наявність у TOB «Домінус» права користування земельною ділянкою, на якій здійснено самочинне будівництво, та безпідставно застосовано положення ч. 5 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці, лише на вимогу власника (користувача) такої земельної ділянки.

Колегія суддів критично ставиться до посилання TOB «Домінус» на те, що на підставі договору купівлі - продажу №2003-07 від 29 грудня 2003 р., укладеного між ВАТ ХК «Краян» та ТОВ «Домінус», останній є власником незавершеного будівництвом плавального басейну, який знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 17, на земельній ділянці загальною площею 3 410 кв.м., оскільки відповідно до вказаного договору площа земельної ділянки на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва становить 3 410 кв.м., натомість оскаржуваним рішенням визнано право власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості розташований на земельній ділянці 4 249,61 кв.м., тобто на площі, що значно більша від передбаченої договором купівлі-продажу №2003-07 від 29 грудня 2003 року.

Також слід звернути увагу, що як вбачається з оскаржуваного рішення, договір купівлі-продажу №2003-07 укладеного між ВАТ «ХК «Краян» та TOB «Домінус» 29 грудня 2003 року. Відповідно до положень ч.1 ст.129 ЦК УРСР чинного на момент укладення договору, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до оскаржуваного рішення, майно - незавершене будівництво плавального басейну, що було предметом договору № 2003-07 від 29 грудня 2003 р., було передано TOB «Домінус» за актом приймання-передачі від 18 березня 2004 року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 ЦК України в редакції чинній на момент приймання-передачі об'єкта незавершеного будівництва плавального басейну, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ч.4 ст.331 ЦК України в редакції чинній на момент приймання-передачі об'єкта незавершеного будівництва плавального басейну, за заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є значною.

Враховуючи наведене, на час ухвалення оскаржуваного рішення, TOB «Домінус» було власником матеріалів, які були використані в процесі будівництва плавального басейну та не мало на праві власності жодного об'єкту нерухомості, що розташований на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, провулок високий 17, а отже підстави для виникнення у TOB «Домінус» чи переходу до TOB «Домінус» права користування зазначеною земельною ділянкою чи її частиною були відсутні.

Фактично судом першої інстанції встановлено факт самовільного зайняття TOB «Домінус» земельної ділянки площею 4 249,61 кв.м. та здійснення TOB «Домінус» самочинного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці, однак, без наявних на те правових підстав узаконено такі протиправні дії TOB «Домінус», що прямо порушує приписи ч.1 ст.212 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент ухвалення заочного рішення, відповідно до якої самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними та приписи ч. 2 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За таких обставин у суду першої інстанції не було законних підстав для постановлення рішення у даній справі, оскільки позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача, яким було визначено ОСОБА_3 та Одеську міську раду, а не ВАТ ХК «Краян», який є належним користувачем спірної земельної ділянки, тому спір повинен був розглядатись за правилами господарського судочинства.

Оскільки, апеляційний суд позбавлений можливості виправити недоліки допущені судом першої інстанції під час розгляду справи, то з урахуванням викладеного і на підставі п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пред'явленням ним позову до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,4 ч. 1 ст.309, ч. 2 ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Малиновського районного суду Одеської області від 09 листопада 2011 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою віжповідальністю «Домінус» до ОСОБА_3, Одеської міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан