н/п 6/490/531/2016 Справа № 6/490/1099/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Є.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Центрального ВДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника ОСОБА_2

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

На виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №490/1099/14-ц, виданого 18.07.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2014 р. до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 10.10.2016 року боржник має заборгованість по аліментам у сумі 15603,60 грн.

Відповідно до відповіді від 26.09.2016 року на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію, інформацію не знайдено.

Згідно відповіді від 26.09.2016 року на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи,інформацію не знайдено.

Постановою державного виконавця від 27.09.2016 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику лише в межах суми боргу.

Відповідно до п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Враховуючи те, що в матеріалах подання відсутні відомості щодо направлення на адресу боржника викликів державного виконавця, та отримання останнім таких викликів, відсутні акти виходу державного виконавця за адресою проживання боржника, а також відсутність ухиляння боржника від виконання рішення суду, оскільки згідно наданого виконавцем розрахунку, боржник інколи сплачує аліменти, то через недоведеність зі сторони державного виконавця необхідності та доцільності застосування до ОСОБА_2 тимчасового обмеження у виїзді за межі України, у задоволенні подання слід відмовити, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст. ст. 217, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції в пятиденний строк.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО