У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 07 лютого 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки "Skoda-Fabia», номер державної реєстрації НОМЕР_1. Вказував, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження винним у скоєні ДТП було визнано ОСОБА_4, водія автомобіля марки «Lexus-RX350», номер державної реєстрації НОМЕР_2, який помер на місці пригоди. Зазначав, що оскільки відповідальність винуватої особи була застрахована у відповідача, то він звернувся із відповідними заявами про повідомлення щодо страхового випадку, виплату страхового відшкодування разом із дорученням необхідних документів. Вказав, що страховиком було відмовлено у страховому відшкодуванні у зв'язку з пропуском строку подання заяви про страхове відшкодування. У зв'язку з чим, та з огляду на визначений у полісі ліміт відповідальності відповідача, просив суд стягнути з останнього страхове відшкодування в межах ліміту, витрати на проведення експертної досудової оцінки, витрати на користування евакуатором та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 витрати за проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 885 грн 60 коп.

Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 витрати з авто евакуації автомобіля в сумі 1 500 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року скасовано.

У задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_5 складали 41 178 грн 13 коп., а страхова компанія відшкодувала ОСОБА_5 24 047 грн 19 коп., тобто підлягала стягненню різниця в сумі 17 130 грн 94 коп.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача своєчасно повідомив ТДВ «Міжнародна страхова компанія» про настання страхового випадку, а неподання протягом року з моменту ДТП заяви про виплату не призвело до неможливості страховиком встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 протягом року не подав заяву про виплату страхового відшкодування та не надав належних і допустимих доказів того, що не зміг подати зазначену заяву в річний строк. А ТДВ «Міжнародна страхова компанія» скористалося передбаченим законом правом та мотивовано відмовило у виплаті страхового відшкодування за завдані матеріальні збитки потерпілій особі.

У п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з підпунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування» (підпункт 1.2 статті 1 зазначеного Закону).

Пунктом 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Суд апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович