У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до Григорівської сільської раді Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 про встановлення межі, визнання недійсним рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі № 1018/3372/2012 та просив визнати недійсними державні акти на земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 19 травня 2004 року, видані на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Григорівської сільської ради від 20 лютого 2004 року; зобов'язати Григорівську сільську раду встановити межу прямою, так як показано на викопіюванні з карти формування земельних ділянок пунктиром між земельною ділянкою позивача та земельною ділянкою ОСОБА_3 розміром по державних актах; стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 25 тис. грн.

Заяву обґрунтувала тим, що при ухваленні рішення суд відмовив ОСОБА_4 у задоволенні позову, оскільки на той час він не міг надати певні докази, а саме, план меж земельних ділянок сторін по справі. На даний час ОСОБА_2 має збірний кадастровий план земельних ділянок, з якого вбачається накладення земельної ділянки ОСОБА_5 на його земельну ділянку. Дана накладка є перешкодою позивачу в приватизації власної земельної ділянки. ОСОБА_3 добровільно відмовляється від проведення інвентаризації земельних ділянок зі зміною їх конфігурації та не погоджується ставити підпис в актах встановлення межі в натурі.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що обставини, якими ОСОБА_2 обґрунтував свою заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2013 року, не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Судові ухвали постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до Григорівської сільської раді Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 про встановлення межі, визнання недійсним рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку та відшкодування шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов