УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., за участю секретаря судового засідання Герченової А.І., представників боржника ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника стягувача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_4 про зміну порядку виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про зміну порядку виконання рішення суду в цивільній справі № 335/11439/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за мировою угодою, мотивуючи заяву тим, що державним виконавцем при виконанні виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення суду, накладено арешт на рахунки боржника у банках, у тому числі на кредитний рахунок ОСОБА_4 в ПАТ «АльфаБанк» № 4473, що ускладнює виконання судового рішення та позбавляє боржника виконати кредитні зобовязання перед банком. Накладення арешту на кредитний рахунок не спрямована на виконання рішення суду, оскільки даний рахунок є рахунком з відємним балансом і списання з нього будь-яких коштів неможливо. Крім того, нарахування відсотків по кредиту не зупиняється. Просив змінити спосіб виконання рішення суду шляхом припинення дії, яка порушує право, а саме скасувати постанову державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_6 про арешт коштів боржника від 26.02.2016 в рамках виконавчого провадження № 50350922, якою було накладено арешт на кредитний рахунок 4473, відкритий в ПАТ «Альфа-Банк» на імя ОСОБА_4 (том № 2 арк. справи 139143).

У судовому засіданні представники боржника заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки державний виконавець, накладаючи арешт на рахунок боржника, діяв у межах своїх повноважень. Рахунок, на який накладено арешт, не є рахунком зі спеціальним режимом використання. Доказів, що кошти, розміщені на цьому рахунку, не можуть бути перераховані державній виконавчій службі, суду не надано. Вважала, що боржником невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права. Також боржником не доведено, що наявність арешту утруднює або робить неможливим виконання рішення суду, а навпаки, буде сприяти виконанню цього рішення. Зауважила, що боржником не надано суду оригіналів документів, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог.

Державний виконавець у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце розгляду заяви боржника повідомлялась судом належним чином, причин неявки суду не повідомила. За таких обставин суд, з урахуванням думки учасників процесу, зважаючи на необхідність дотримання визначених законом строків розгляду заяви, вважав за можливе розглянути заяву боржника за відсутності державного виконавця.

Заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши матеріали заяви боржника, перевіривши доводи заяви доказами, суд встановив наступне.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 р. задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за мировою угодою, внаслідок чого з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто заборгованість за мировою угодою, затвердженою ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2013 р. у цивільній справі № 2/331/1799/13, ЄУН № 331/6095/13-ц, за період з квітня 2014 р. по жовтень 2015 р. у сумі 18 630 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять) доларів США 00 центів США, неустойку за невиконання мирової угоди у сумі 3 650 (три тисячі шістсот пятдесят) доларів США 00 центів США; три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) доларів США 63 центи США, що станом на 25 січня 2016 року за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 10 552 (десять тисяч пятсот пятдесят дві) гривні 29 копійок; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 205 (пять тисяч двісті пять) гривень 38 копійок (арк. справи 105).

За вказаним рішенням суду 12 лютого 2016 р. ОСОБА_5 були видані виконавчі листи № 335/11439/15-ц, 2/335/345/2016, які нею були предявленні до примусового виконання до Відділу ДВС.

Постановами від 19 лютого 2016 р. за вказаними виконавчими листами були відкриті виконавчі провадження, які в подальшому обєднані в одне зведене виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_4

З наданих копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що арешт на картковий рахунок № 4473, відкритого в «Альфа-Банку» на імя ОСОБА_4 було накладено постановою державного виконавця від 26 лютого 2016 р.

15 березня 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_6 із заявою про скасування арешту на цей кредитний рахунок.

Листом в.о. начальника Відділу ДВС ОСОБА_7 від 26 квітня 2016 р. № 1224/6 у задоволенні заяви ОСОБА_4 було відмовлено із посиланням на вимоги статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог статті 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відтак, виходячи із зазначеної норми, підставою для зміни способу виконання рішення має бути така виняткова обставина, яка суттєво ускладнює його виконання.

В якості такої обставини боржник вказує наявність арешту на рахунку № 4473, відкритому в «Альфа-Банку» на імя ОСОБА_4, що накладений постановою державного виконавця від 26 лютого 2016 р.

При цьому, як спосіб зміни виконання рішення боржник визначив в своїй заяві скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 26.02.2016, якою накладено арешт на вищезазначений рахунок в ПАТ «Альфа-Банк».

На переконання суду, така вимога не узгоджується з положеннями статті 373 ЦПК України. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 25 листопада 2015 року №6-1829цс15, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Відтак, зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Способом захисту порушеного права ОСОБА_5 визначила стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів, стосовно чого судом було ухвалено судове рішення, яке перебуває на стадії виконавчого провадження. Відтак, в разі, якщо боржник бажає змінити спосіб виконання судового рішення, йому належить викласти нові способи реалізації та здійснення такого стягнення, які державним виконавцем не застосовуються. При цьому, змінити спосіб виконання рішення суду шляхом скасування постанови державного виконавця не є можливим, оскільки законодавством передбачено інший порядок скасування рішень державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження. Боржник не позбавлений права звернутися до суду із заявою в порядку статті 373 ЦПК України в разі зазначення ним способу заміни такого заходу примусового виконання як арешт коштів боржника іншим, який, на його думку, буде сприяти виконанню судового рішення.

Оцінюючи доводи заяви ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення, суд також зазначає, що ОСОБА_4 звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з кредитного рахунку, а також просив зняти арешт з цього кредитного рахунку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 р. у задоволенні скарги ОСОБА_4 було відмовлено (том № 1 арк. справи 204-205).

Зокрема, підставами відмови у задоволенні скарги ОСОБА_4 в зазначеній ухвалі суду вказані:

1)ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (питання про зняття арешту має вирішуватися або постановою начальника ДВС, або за рішенням суду); при цьому, суд зазначає, що рішення суду про звільнення майна з-під арешту передбачає заявлення особою, яка вважає, що арешт було накладено необґрунтовано, відповідного цивільного позову;

2)у вимогах скарги ОСОБА_4 вказувалось про визнання протиправними дій державного виконавця щодо не зняття арешту з карткового рахунку, у той час як у знятті арешту ОСОБА_4 було відмовлено начальником відділу державної виконавчої служби; відтак, заявник не звертався зі скаргою на неправомірність дій начальника ВДВС щодо відмови у скасуванні постанови державного виконавця про накладення арешту;

3)ОСОБА_4 не заявлялось у скарзі вимоги про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на спірний рахунок; вимоги скарги стосувались зняття арешту, що не може бути предметом розгляду в порядку судового контролю за виконанням рішення відповідно до розділу VII ЦПК України;

4)Рахунок, на який накладено арешт, не є рахунком зі спеціальним режимом використання, щодо якого Закон України «Про виконавче провадження» встановлював би будь-які обмеження в накладанні арешту;

5)доводи ОСОБА_4 щодо використання карткового рахунку для здійснення платежів на виконання судового рішення про стягнення коштів на користь ОСОБА_5 стосувалися можливості встановлення способу і порядку виконання рішення; в цей же час, суд не вказував на те, що зміна способу виконання рішення може бути здійснення шляхом скасування постанови державного виконавця про накладення арешту.

Ухвала суду від 16 травня 2016 р. не оскаржувалась та є такою, що набрала законної сили.

Також, суд констатує, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б посвідчували наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання ним судового рішення. Надані заявником копії листів ПАТ «Альфа-Банк», колектору та довідки податкової інспекції про відсутність доходу ніким не засвідчені; також в судовому засіданні представники боржника повідомили про відсутність в них оригіналів цих документів. Крім того, відсутність доходу не може вважатися такою винятковою обставиною, що утруднює виконання рішення, оскільки надана копія довідки ОДПІ містить інформацію лише про дані поданої ОСОБА_4 декларації про майновий стан і доходи (про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобовязань з цього податку). В цей же час, ОСОБА_4 не підтвердив відсутність доходів від підприємницької діяльності, не надав декларації про доходи як підприємця (декларацій з єдиного податку або податку на прибуток підприємства), відсутність в нього іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення тощо.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 210, 383 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про зміну порядку виконання судового рішення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 5 серпня 2016 р.

Повний текст ухвали виготовлено 8 серпня 2016 р.

Суддя А.В. Шалагінова