Справа № 308/9321/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді: Семерак І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відновлення дошлюбного прізвища та поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований 24.10.2009 року виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області актовий запис №84.

Вказує, що від даного шлюбу у них є малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також в позові зазначає, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних поглядів про сімейне життя. Вони втратили взаєморозуміння та повагу й почуття любові одне до одного і зараз не підтримують жодних сімейних відносин, оскільки тривалий час вони разом не проживають і спільне господарство не ведуть.

Вважає, що подальше існування даного шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати та покласти на відповідача за первісним позовом судові витрати.

ОСОБА_2 в свою чергу звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивує тим, що відповідач за зустрічним позовом матеріально не забезпечує сімю і їх дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні.

Крім цього ОСОБА_2 в позові ставить вимогу про поділ майна, а саме набутої під час шлюбу з відповідачем, за їх спільні кошти, а також за кошти родичів з обох сторін, квартири за адресою:м.Ужгород, вул.Легоцького, 19а/7, яка є обєктом їх спільної сумісної власності.

Враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом на даний час не виділяє ніяких власних коштів на розвиток дитини, а також те, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею і буде перебувати на її утриманні, просить суд при поділі майна відступити від рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири, а за відповідачем за зустрічним позовом 1/3 частки квартири.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник ОСОБА_4 свій позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, та просили суд його задовольнити. В той же час проти зустрічного позову частково заперечили та просили, враховуючи встановлений на сьогоднішній день прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років 1167 грн., а також відсутність постійного місця роботи, стягувати з ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Не заперечували щодо поділу квартири, однак в рівних частинах.

Відповідач за первісним позовом та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечували. При цьому просили відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_2, а саме «Логін». Свій зустрічний позов підтримали в повному обсязі та , з підстав наведених в ньому, просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами зареєстровано шлюб 24.10.2009 року виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області актовий запис №84, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ФМ №131838 від 31.07.2015 року.

Від шлюбу вони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серія І-ФМ №232270 від 08.06.2012 року.

Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалось і вони не підтримують тривалий час шлюбних відносин, про що свідчить зміст позовної заяви та їх пояснення.

Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач за зустрічним позовом являється батьком ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження останнього. Вказана дитина проживає разом з позивачкою за зустрічним позовом.

Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, а також те, що судом прийнято рішення про розірвання шлюбу між сторонами суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача за зустрічним позовом аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Ч.1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі тільки тоді, коди платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Щодо розміру аліментів, то суд виходячи з вимог ст.ст.182, 183 СК України, вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття, а тому зустрічний позов про стягнення аліментів в цій частині є обгрунтовним та підлягає до задоволення.

Крім цього позивачем за зустрічним позовом ставиться вимога про поділ майна подружжя , а саме набутої під час шлюбу з відповідачем, за їх спільні кошти, а також за кошти родичів з обох сторін, квартири за адресою:м.Ужгород, вул.Легоцького, 19а/7, яка є обєктом їх спільної сумісної власності.

Вказана вимога підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Так, ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом.

Судом встановлено, що за час спільного проживання у шлюбі сторонами набуто у власність майно, а саме, квартиру за адресою:м.Ужгород, вул.Легоцького, 19а/7, яка оформлена на прізвище відповідача за зустрічним позовом, що стверджується наявними в матеріалах справи копіями нотаріально посвідченого договору купівлі продажу квартири від 18.11.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №12992141 від 18.11.2013 року.

За змістом ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як розяснив Пленум Верховного суду України в п. 25 своєї постанови від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи наведене, оскільки спірна квартира є неподільною так як складається з однієї житлової кімнати і питання про можливість виділу частки квартири в натурі у встановленому законом порядку сторонами вирішено не було, суд приходить до висновку про необхідність визначення ідеальних часток подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як на підставу відступлення від рівності часток позивач за стрічним позовом посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом не виділяє ніяких власних коштів на розвиток дитини, а також те, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею і буде перебувати на її утриманні. Однак вказані посилання позивача за зустрічним позовом не можуть слугувати підставами відступлення від рівності часток оскільки судом вирішено витання про призначення аліментів на утримання дитини в достатньому, на думку суду, розмірі.

Крім цього, ні позивачем за зустрічним позовом ні його представником не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач за зустрічним позовом не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За таких обставин суд вважає, що придбана сторонами за час шлюбу квартира являється їх спільною сумісною власністю і така належить їм по 1/2 частини, а тому саме в цій частині вимога про розподіл майна підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом 625,15 грн. судового збору, а також 551,20 грн. судового збору на користь держави.

В силу вимог ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.60, 69-71, 105, 180, 182-184 СК України, ст.368 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 294, 367 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24.10.2009 року виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області актовий запис №84, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відновлення дошлюбного прізвища та поділ майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь - ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно, починаючи з 05.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відновити прізвище ОСОБА_2, що існувало до реєстрації шлюбу 24.10.2009 року, а саме «Логін».

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Легоцького, будинок №19 «а», квартира №7.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Легоцького, будинок №19 «а», квартира №7.

В задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 625,15 грн. судового збору, а також 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6