У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки і піклування Бориспільської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про позбавлення батьківських прав та внесення змін до актового запису про народження, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 07 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що 22 вересня 2005 року шлюб між ними розірвано, дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, тоді як відповідач не спілкується з дочкою, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини, просила позбавити його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській областівнести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6, а саме - змінити прізвище дитини з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6».

Рішенням Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 31 березня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 22 вересня 2003 року № 349, а саме: змінити прізвище дитини з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, застосувавши положення ст. ст. 141, 164 СК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судам законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено навмисне ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування ним батьківськими правами.

При цьому апеляційним судом правильно зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, підстав для застосування якої позивач не довела, хоча це є її процесуальним обов'язком (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

О.С. Ткачук