03.10.2016 Єдиний унікальний номер 205/3754/16-ц
03 жовтня 2016 року м. ДніпропетровськСправа № 205/3754/16-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому просить стягнути з відповідачів на його користь борг за розпискою у розмірі 48 635,64 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач позичив під розписку ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 900,00 доларів США зі сплатою 4 % за кожен місяць їх використання до 27.05.2015р., окрім того у даній розписці ОСОБА_3 зобовязався виплатити вказані грошові кошти у разі несплати їх ОСОБА_2 Позивач свої зобовязання виконав, однак відповідачі порушують взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого в них утворилась заборгованість у розмірі 940,00 доларів США.
Позивач у судове засідання не зявився, натомість його представник звернувся до суду із заявою, у якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
27.02.2014р. позивач уклав договір позики з ОСОБА_2 шляхом надання останній грошових коштів під розписку у розмірі 900,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 27.05.2015р. та сплатою 4 % винагороди щомісячно за користування коштами (а.с.4).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Всупереч вищевикладеним положенням, ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором позики, яка відповідно до розрахунку станом на 05.03.2016р. становить 900,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 23 841,00 грн. (а.с.5).
ОСОБА_2 всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що заборгованість позичальника перед позивачем з 27.02.2014р. по 05.03.2016р. становить 900,00 доларів США, а розмір погодженої сторонами винагороди позивачу складає 4 % щомісячно.
Таким чином з ОСОБА_2 на користь позивача також потрібно стягнути відсотки за користування грошовими коштами за період з 27.02.2014р. по 05.03.2016р. у розмірі 936,00 доларів США (26 міс. * 36,00 доларів США), що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 24 794,64 грн.
Окрім того, у вказаній розписці ОСОБА_3, зобовязався повернути грошові кошти позивачу у разі несплати їх ОСОБА_2
Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, враховуючи що ОСОБА_3 зобовязався відповідати перед позивачем за невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за вищевказаним договором позики, суд доходить висновку, що він є поручителем та належним співвідповідачем у даній справі, а відтак і про достатність правових підстав для солідарного стягнення грошових коштів на користь позивача у повному обсязі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.15-16, 525-526, 610, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10-11, 59-60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити у повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (паспорт серії АЕ № 924330, виданий Ленінським РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області 02.12.2010р.) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) заборгованість за договором позики у розмірі 1 836 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 48 635,64 грн. (сорок вісім тисяч шістсот тридцять пять гривень 64 коп.) та складається з: основної суми боргу у розмірі 23 841,00 грн., процентів від суми позики у розмірі 24 794,64 грн.
Стягнути рівними частками з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (паспорт серії АЕ № 924330, виданий Ленінським РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області 02.12.2010р.) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяОСОБА_4