АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3261/16 Справа № 208/8684/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нельга Д. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Дніпро 20 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л.,Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш»,

на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 12 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство «Виробниче підприємство «Техмаш» /далі-ПрАТ «ВП «Техмаш»/ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу /а.с.2-3/.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено /а.с.35-36/.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ВП «Техмаш» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права/а.с.40-42/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач та ОСОБА_2 перебували у трудових відносинах з 21 липня 2008 року по 28 липня 2010 року, що підтверджується копіями Наказів ПрАТ «ВП «Техмаш» № 172К від 21 липня 2008 року та № 191К від 28 липня 2010 року /а.с.4-5/.

30 липня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Директора ПрАт «ВП Техмаш» з заявою надати позику в розмірі 5000,00 грн. /а.с.6/.

03 серпня 2009 року позивачем погоджено заяву відповідача і платіжним дорученням № 502658 від 11 серпня 2009 року на картковий рахунок ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. /а.с.8/.

14 вересня 2009 року ОСОБА_2 підписав заяву-зобов'язання, відповідно до якої просив здійснювати щомісячне часткове повернення позики шляхом утримання із його заробітної плати через бухгалтерію підприємства грошових коштів в розмірі 200,00 грн. /а.с.7/.

07 квітня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про надання позики в розмірі 1000,00 грн. /а.с. 9/.

08 квітня 2010 року позивачем було погоджено заяву відповідача і в цей же день платіжним дорученням № 517 на картковий рахунок ОСОБА_2 в ПАТ КБ «Приватбанк» було перераховано грошові кошти в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку /а.с.10/.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості, зокрема ПрАТ «ВП «Техмаш» не надав письмового договору позики на суму 1000,00 грн.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком.

Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 205 ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання ;відповідних правових наслідків.

Згідно із частиною першою статті 206 ЦК України усно можуть вчинятись правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказу не лише факту укладення договору а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

На підтвердження факту надання позики ПрАТ «ВП «Техмаш» надав заяву про надання позики, підписану відповідачем та виписку по рахунку, з якого вбачається, що на картковий рахунок ОСОБА_2 було зараховано 1000,00 грн., що підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів.

Враховуючи доведеність позивачем факту порушення позичальником зобов'язання, висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні вказаної суми боргу суперечить положенням статті 1046 ЦК України.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення суми боргу в розмірі 1000,00 грн. за договором позики.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якою визначено розподіл судових витрат між сторонами, стороні на користь якої ухвалено рішення, пропорційно до розміру задоволених вимог, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати у розмірі 2 557,80 грн. (1218,00 грн.,1339,80 грн.) та витрати понесені позивачем на виклик відповідача у судове засідання.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш»- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» борг в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 557,80 грн. (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят сім гривень вісімдесят копійок) та судові витрати в сумі 1000 грн. (одна тисяча грн.)

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Ткаченко І.Ю.