Справа № 723/1816/16-ц
Провадження № 2/168/194/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Стара Вижівка справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ПАТ комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк) звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, мотивуючи позов тим, що 18.11.2011р. відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Складовою частиною договору є «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», з чим погодився відповідач, підписавши договір. У позові позивач покликається на те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем належним чином зобов'язань станом на 30.04.2016р. виникла заборгованість у розмірі 18 017,23 грн., яку разом з судовими витратами просить стягнути з відповідача.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, у зв'язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 224 ЦПК). Враховуючи неявку сторін, розгляд здійснюється в порядку, передбаченому ч.2 ст. 197 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається сторонами у кредитному договорі з урахуванням вимог ст. 1056-1 ЦК України.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач та відповідач 18.11.2011р. уклали договір, згідно з яким відповідач отримав кредитний ліміт. Відповідно до укладеного договору відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками, а також оплачувати комісії та штрафи на умовах, передбачених Договором.

Всупереч вимогам ст. 1049 ЦК, яка передбачає повернення позикодавцеві позики в строк і в порядку, що встановлені договором, відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому повинен нести відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 30.04.2016р. його заборгованість перед позивачем становить 18017,23 грн. а саме: заборгованість за тілом кредиту - 1860,04 грн., заборгованість за процентами - 12023,04 грн., за комісією і пенею - 2800 грн., штрафи - 500 грн. і 834,15 грн. /фіксована частина і процентна складова/.

Зважаючи на викладене підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту - 1860,04 грн., заборгованості за процентами - 12023,04 грн., за комісією і пенею - 2800 грн., всього - 16683,08 грн.

Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. і 834,15 грн. з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, встановлених договором або законом, є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Поняття та види неустойки визначено у ст. 549 ЦК України, за змістом якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що штраф і пеня є видами неустойки як міри цивільно-правової відповідальності боржника, що наступає у разі порушення останнім взятих на себе зобов'язань, а не окремими видами штрафних санкцій, які можуть застосовуватися одночасно та незалежно один від другого.

Штраф і пеня як різновиди неустойки обчислюються у відсотках від суми невиконаного, неналежно виконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов договору позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно із доданим до позовної заяви позивачем розрахунком заборгованість відповідача за штрафами становить - 500 грн. і 834,15 грн.

Із наведеного розрахунку вбачається, що позивач нарахував неустойку у виді штрафу на суму заборгованості по кредиту, до якої було включено і суму нарахованої пені, тобто застосував до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність, а саме: два різновиди (штраф і пеню) одного й того ж самого виду відповідальності (сплата неустойки) за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором), що є неприпустимим.

В порушення ст. 549 ЦК України вимоги позивача про стягнення одночасно штрафу і пені за порушення відповідачем зобов'язання є безпідставними, оскільки з урахуванням встановленої Конституцією України неприпустимості подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення ці поняття є взаємовиключними і не можуть застосовуватися одночасно.

Крім того, умови договору про стягнення з відповідача передбаченої договором неустойки у виді фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. не відповідають визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, що носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено і відступлення від таких положень закону відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 92,59 % позову (16683,08 грн. х 100 % : 18017,23 грн.), а сплачено 1378 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1275,96 грн. судових витрат (92,59 % х 1378 грн. : 100 %).

Керуючись ст.ст. 610, 611, 612, 536, 625, 629, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 197, 212- 215, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 16683 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 1275 (тисячу двісті сімдесят п'ять) грн. 96 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Старовижівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя О. Й. Хаврона