АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1833/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/2269/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 5 (ІІ ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участі : позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна, що перебуває у незаконному володінні та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна, що перебуває у незаконному володінні та стягнення моральної шкоди,залишена без руху.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 у звязку із не усуненням недоліків визнана неподаною та повернута.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та справу направити до суду для подальшого розгляду.

Зазначає, що суддя ставиться до нього упереджено, безпідставно залишив позовну заяву без руху, в якій він виклав обставини та фактичні дані за власним міркуванням.

На виконання ухвали про усунення недоліків, зазначив розмір матеріальної шкоди у 7000 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 119, 121 ЦПК України та виходив з того, що позивач не усунув недоліки у повному обсязі зазначені в ухвалі судді від 13 жовтня 2016 року.

Однак, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частиною 2 ст.121 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції зобовязав позивача зазначити ціну позову до вимог майнового характеру та зазначити докази, якими підтверджуються викладені обставини.

Як видно з матеріалів справи, на виконання ухвали судді про залишення без руху позовної заяви позивач виклав у формі заперечення, в яких зазначив розмір матеріальної шкоди, а також зазначив, що у позові виклав обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги. ( а.с.9-10).

Колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги позивача, що залишаючи без руху позовну заяву для зазначення доказів, які можуть підтвердити викладені обставини, суд вийшов за межі положення ст.119 ЦПК України, оскільки при відкритті провадження суд не вирішує питання про наявність (або) відсутність доказів, що обґрунтовують заявлені позовні вимоги.

Згідно розяснень, наданих судам у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції № 2 від 12 червня 2009 року суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати позовну заяву без руху та повертати заявнику.

Суд відповідно вимог ст.10,60 ЦПК України під час розгляду справи розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_2М, залишено без руху, а згодом визнано неподаною та повернуто судом першої інстанції лише з формальних підстав, не передбачених законодавством, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи та ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не врахувавши положень вищезазначених процесуальних норм, повернув позовну заяву без достатніх на те правових підстав, у звязку із чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст. 311, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_4