Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, треті особи: ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_28, ОСОБА_27, ОСОБА_40, ОСОБА_25, ОСОБА_41, ОСОБА_42, про визнання недійсним рішень, державних актів на право приватної власності на землю та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року заступник прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішень, державних актів на право приватної власності на землю та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

На обґрунтування вимог зазначав, що при виділенні земельних ділянок відповідачам Козинською сільською радою порушено вимоги чинного законодавства, оскільки спірні земельні ділянки є землями водного фонду та знаходяться у прибережній захисній смузі річки Дніпро. Враховуючи те, що річка Дніпро є великою річкою, яка відноситься до об'єктів загальнодержавного значення, а тому ширина прибрежно-захисної смуги повинна встановлюватися у 100 м,передача у власність громадянам земель водного фонду, які знаходяться у прибережній захисній смузі, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд суперечить приписам Земельного кодексу України та Водного кодексу України.

Вказував, що селищна рада, приймаючи оспорювані рішення, вийшла за межі наданих їй повноважень оскільки землі водного фонду перебувають у державній власності. Представляючи інтереси держави, позивачпросив визнати незаконними та скасувати рішення засідання третьої сесії Козинської селищної ради 6 скликання №№ 17/66-17/87 від 21 грудня 2010 року про передачу у власність громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку (з відміткою про перехід прав власності), скасувати рішення про державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку та витребувати із незаконного володіння земельні ділянки загальною площею 1,8698 га, повернути їх у комунальну власність територіальної громади смт Козин в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, у задоволенні позову заступника прокурора відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Обухівського району Київської області в інтересах держави просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням 32 сесії 5 скликання Козинської селищної ради Обухівського району № 21 від 01 квітня 2010 року, розглянувши заяву ДП Клінічний санаторій «Жовтень» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» від 29 березня 2010 року, внесено зміни до договору оренди від 15 січня 2002 року за взаємною згодою з ДП Клінічний санаторій «Жовтень» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», і вилучено з користування земельну ділянку загальною площею 4,4 га, зараховано її до земель Козинської селищної ради.

Рішенням 33 сесії 5 скликання Козинської селищної ради Обухівського району № 21 від 14 травня 2010 року затверджено технічну документацію по земельно-кадастровій інвентаризації та узгодженню зовнішніх меж земельної ділянки, що перебуває в користуванні ДП Клінічний санаторій «Жовтень» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», та внесено зміни в договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2002 року, який зареєстрований в Обухівському районному відділі земельних ресурсів за № 317 від 13 квітня 2004 року договором від 05 серпня 2010 року.

Рішенням 33 сесії 5 скликання Козинської селищної ради Обухівського району № 22 від 14 травня 2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Київській Митрополії Української Православної Церкви для будівництва заміської резиденції Предстоятеля Української православної церкви площею 1,5928 га.

Рішеннями 32 сесії 5 скликання Козинської селищної ради Обухівського району від 01 квітня 2010 року надано дозволи на розробку проекту відведення земельної ділянки площею по 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд: № 33/112 ОСОБА_16, № 33/113 ОСОБА_17, № 33/114 ОСОБА_18, № 33/115 ОСОБА_19, № 33/116 ОСОБА_20, № 33/117 ОСОБА_21, № 33/119 ОСОБА_22, № 33/120 ОСОБА_42, № 33/121 ОСОБА_23, № 33/122 ОСОБА_24, № 33/123 ОСОБА_41, № 33/124 ОСОБА_25, № 33/125 ОСОБА_40, № 33/126 ОСОБА_27, № 33/127 ОСОБА_28, № 33/136 ОСОБА_39, № 33/137 ОСОБА_29, № 33/138 ОСОБА_30, № 33/139 ОСОБА_31, № 33/140 ОСОБА_32, № 33/141 ОСОБА_33, № 33/142 ОСОБА_34

На підставі рішення Козинської селищної ради від 01 квітня 2010 року ТОВ «Укрземпроект» був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд 22 громадянам.

Відповідно до висновку Дніпровського басейнового управління водних ресурсів від 09 листопада 2010 року №АД/8-1553, проект землеустрою погоджено та вказано, що земельні ділянки розташовані на території смт. Козин знаходяться в водоохоронній зоні.

У висновку державної експертизи землевпорядної документації від 17 грудня 2010 року №1439-16е, затвердженому Начальником Головного управління Держкомзему у Київській області від 20 грудня 2010 року, зазначено, що поданий на державну експертизу Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 22 громадянам на території смт. Козин Обухівського району Київської області в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам оцінюється позитивно.

Відповідно до робочого проекту встановлення та облаштування прибережної захисної смуги каналу, берегоукріплення вздовж земельних ділянок, що перебувають у користуванні Української православної церкви та двадцяти двох громадян України в смт. Козин Обухівського району Київської області, виготовленого ТОВ «ВО «Габіони України» в 2010 році, встановлено, що ширину прибережної захисної смуги (смуги відведення) у 25 метрів, та визначено, що земельні ділянки розміщені на території, яка відноситься до прибережної заплави річки Дніпро на березі каналу, який з'єднаний з Канівським водосховищем, виходячи з цього прибережна захисна смуга каналу вздовж земельних ділянок встановлюється у вигляді смуги відведення для експлуатації берегозахисної споруди та зони залуження і заліснення для захисту каналу від забруднення і засмічення. Ширина прибережної захисної смуги каналу, прийняття в проекті, становить 25 метрів.

30 жовтня 2010 року відповідно до рішення №3 Козинської селищної ради Обухівського району даний робочий проект визначення водоохоронної зони був затверджений.

21 грудня 2010 року рішеннями 3 сесії 6 скликання Козинської селищної ради Обухівського району №№ 17/66-17/87 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельних ділянок: ОСОБА_31 (площа 0,1262 га); ОСОБА_17 (площа 0,1198 га); ОСОБА_19 (площа 0,1139 га); ОСОБА_30 (площа 0,126 га); ОСОБА_29 (площа 0,1217 га); ОСОБА_39 (площа 0,1382 га); ОСОБА_28 (площа 0,137 га); ОСОБА_27 (площа 0,1339 га); ОСОБА_40 (площа 0,1285 га); ОСОБА_34 (0,11 га); ОСОБА_33 (площа 0,1128 га); ОСОБА_32 (площа 0,1128 га); ОСОБА_23 (площа 0,1128 га); ОСОБА_22 (площа 0,1127 га); ОСОБА_16 (площа 0,1131 га); ОСОБА_21 (площа 0,1133 га); ОСОБА_20 (площа 0,1137 га); ОСОБА_25 (площа 0,1235 га); ОСОБА_41 (площа 0,1235 га); ОСОБА_24 (площа 0,1082 га); ОСОБА_42 (площа 0,1082 га); ОСОБА_18 (площа 0,1145 га).

В подальшому відбулося відчуження спірних земельних ділянок. Права власності покупців за договорами про відчуження земельних ділянок зареєстровано в реєстрі прав власності у визначеному законом порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що спірні земельні ділянки розташовані в межах населеного пункту смт. Козин Обухівського району Київської області. Відповідно до проектів берегоукріплення та встановлення прибережної захисної смуги від 2010 року і проекту землеустрою від 01квітня 2010 року, які були погодженні відповідно до чинного законодавства та на даний момент чинні і не скасовані, прибережна захисна смуга водного об'єкту - каналу, що межує з спірними земельними ділянками, встановлена в межах 25 метрів, що відповідало вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавству. Порушення даної межі у 25 метрів при виділенні спірних земельних ділянок в судовому засіданні не встановлено та спростовано проектом землеустрою.

Із такими висновками погодитися не можна.

Згідно зі ст. ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі сільськогосподарського призначення, землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина друга статті 3 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що до водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Відповідно до ст. 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (частина друга статті 59 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Крім того, за положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60 - 62 ЗК України та статтями 1, 88 - 90 ВК України.

Так, згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

У проекті «Встановлення та облаштування прибережної захисної смуги каналу, берегоукріплення вздовж земельних ділянок, що перебувають у користуванні Української православної церква та двадцяти двох громадян України в смт Козин Обухівського району Київської області» на замовлення Київської Митрополії УПЦ та 22 громадян» зазначено, що земельні ділянки розташовані на правому березі водоскидного каналу насосної станції масиву «Конча-Заспа», який з'єднаний з Канівським водосховищем, між захисною дамбою масиву «Конча-Заспа-Плюти» та захисною дамбою масиву «Конча-Заспа».

Дійшовши у зв'язку з цим висновку про те, що прибережна захисна смуга водного об'єкта - каналу - встановлена в межах 25 метрів, а тому при виділенні спірних земельних ділянок у власність порушень ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України не відбулося, суди разом з тим у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 179, 303 ЦПК України не дослідили правового статусу зазначеного водоскидного каналу насосної станції масиву «Конча-Заспа»: чи є він самостійним водним об'єктом, який охороняється від забруднення й збереження водності шляхом встановлення прибережних захисних смуг уздовж нього; чи складовою частиною акваторії Канівського водосховища на річці Дніпро.

Від встановлення вказаних обставин залежить вирішення питання щодо нормативного розміру прибережної смуги, яка мала бути врахована при розгляді матеріалів щодо надання спірних земельних ділянок у власність.

Враховуючи те, що істотні для правильного вирішення справи обставини судами не встановлено, оскаржувані у справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик