Справа № 487/3919/16-ц
Провадження № 2/487/2106/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого - судді Біцюк А. В.,

при секретарі Єлишевій А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконкому Миколаївської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на наступне. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2004 року, що зареєстровано в КП ММБТІ за №19802 та видане на підставі розпорядження адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №499 від 13.08.2003 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Оригінал вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно втрачено. Представником відповідача у видачі дублікату свідоцтва про право власності було відмовлено. Оскільки у позивача відсутні можливості підтвердити право власності на квартиру АДРЕСА_2 в поза судовому порядку, так як орган місцевого самоврядування, Виконком Миколаївської міської ради, який видав свідоцтво про право власності на вище зазначену квартиру не має можливості видати дублікат свідоцтва у зв'язку з його втратою, тому позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2, що належить йому на праві приватної власності в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу.

Позивач у судове засідання не з'явився, , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Виконкому Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явився, надали суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини «Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документу на квартиру створює обєктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам.

Оскільки правовстановлюючий документ позивачем втрачений, то він має право на визнання свого права власності відповідно до ст. 392 ЦК України.

У правовій позиції від 18 лютого 2015 року, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-244 цс14 також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Згідно договору купівлі продажу №2612 від 11.08.1998 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2004 року, що зареєстровано в КП ММБТІ за №19802 та видане на підставі розпорядження адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №499 від 13.08.2003 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП ММБТІ №2075 від 03.08.2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.2004 року та зареєстровано 19.01.2004 року.

Оригінал вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно втрачено.

На підставі ст. 392 ЦК України (2003 р.) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати їм документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №65667784 від 12.08.2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, позивач втратив оригінал правовстановлюючого документу на належну йому квартиру АДРЕСА_2 і не може отримати його дублікат, а також підтвердити своє право власності на вищевказану квартиру в позасудовому порядку.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно до ст.392 ЦК України необхідно визнати право власності за позивачем на квартиру АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.41 Конституції України, ст.ст.317,392 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 11, 88, 212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконкому Миколаївської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, апеляційна скарга може бути подана у вказаний строк з моменту отримання копії рішення.

СУДДЯ А. В. БІЦЮК