Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 408/5506/15-ц
Провадження № 22ц/782/258/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КС «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що з 02.08.2011 року по 21.01.2015 року позивач працював у Біловодській філії КС «Імперіал ЛТД». В день звільнення відповідач нарахував йому заробітну плату в сумі 2288 грн. 52 коп., однак виплатити її відмовився через відсутність грошових коштів.

25 червня 2015 року рішенням Біловодського районного суду Луганської області з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в загальній сумі 14934 грн. 72 коп.

Однак, на даний час це рішення суду відповідачем виконано не у повному обсязі, а тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.04.2015 року по 01.11.2015 року в розмірі 12284 грн. 88 коп.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 23.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до КС «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні були задоволені частково. Суд стягнув з КС «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.06.2015 року по 01.11.2015 року в розмірі 7768 грн. 38 коп. та на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, КС «Імперіал ЛТД» звернулася до суду з апеляційною скаргою на нього, і, вважаючи рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Позивач рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23.02.2016 року в апеляційному порядку не оскаржував.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга КС «Імперіал ЛТД» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому, згідно із частиною 3 вказаної статті, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що позивач з 02.08.2011 року по 21.01.2015 року перебував із відповідачем у трудових відносинах, працював виконавчим директором у Біловодській філії КС «Імперіал ЛТД» (а.с.3).

В день звільнення відповідач нарахував йому заробітну плату в сумі 2288 грн. 52 коп., однак не провів з ним розрахунок, обґрунтувавши це відсутністю грошових коштів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до КС «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2015 року по 01 листопада 2015 року, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем у порушення статті 116 КЗпП України позивачу не було проведено всіх виплат, які належить йому виплатити при звільненні, тому відповідно до статті 117 КЗпП України з відповідача має бути стягнутий середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (в межах заявлених позовних вимог)

Але з таким висновком суду неможливо погодитись з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини.

Ураховуючи позовні вимоги у цій справі, зокрема вимоги щодо виплати компенсації у звязку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Висновком Торгово-промислової палати України від 14 жовтня 2014 року № 1057 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у звязку із цим антитерористичної операції) з 01 жовтня 2014 року для КС «Імперіал ЛТД» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів.

З огляду на наведене, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що затримка виплати позивачці належних їй при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини КС «Імперіал ЛТД», неправильно застосувавши норми статей 116, 117 цього Кодексу.

Абсолютно аналогічні висновки щодо відсутності вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), що встановлені актом Торгово-промислової палати, містяться у сталих правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у цивільній справі № 6-2159цс15 та від 23 березня 2016 року у цивільній справі № 6-364цс16.

Отже, з огляду на положення абз.2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Біловодського районного суду Луганської областівід 23 лютого 2016 року не відповідає викладеному у вищезазначених постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування в подібних правовідносинах статей 116, 117 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23.02.2016 рокузмінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до КС «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2015 року по 01 листопада 2015 року, стягнення з КС «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2015 року по 01 листопада 2015 року в розмірі 7768 грн. 38 коп. та на користь держави судового збору в розмірі 1378 грн. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КС «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2015 року по 01 листопада 2015 року відмовити. В іншій частині рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23 лютого 2016 рокузмінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2015 року по 01 листопада 2015 року, стягнення з Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2015 року по 01 листопада 2015 року в розмірі 7768 грн. 38 коп. та на користь держави судового збору в розмірі 1378 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 червня 2015 року по 01 листопада 2015 року відмовити.

В іншій частині рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: