УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі» про захист прав споживачів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що комунальне підприємство «Дніпрорудненські теплові мережі» (далі - КП «Дніпрорудненські теплові мережі»), незважаючи на відсутність між ними договірних відносин, відкрив на його ім'я особовий рахунок та нараховує йому заборгованість з житлово-комунальних послуг, які фактично йому не надавались. Крім того, нарахування оплати за такі послуги проводиться відповідачем за завищеними тарифами, а надіслані відповідачем платіжні документи є фальшивими, такими, що виконані з порушенням вимог діючих актів цивільного законодавства виключно для проведення забороненої ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесної підприємницької практики. Такими неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 2 436 грн.

У зв'язку з наведеним позивач просив: визнати платіжні документи відповідача на оплату наданих житлово-комунальних послуг фальшивими та такими, що повністю не відповідають вимогам чинного законодавства; встановити для нього справедливу та обґрунтовану суму боргу за фактично надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем опалення станом на 1 лютого 2015 року; зобов'язати відповідача укласти з ним два типові договори про надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та утримання будинків в частині технічного обслуговування та поточного ремонту; стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі двох мінімальних заробітних плат у сумі 2 436 грн за систематичне порушення права споживача.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 8 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відповідачем надавались позивачу послуги з централізованого опалення, технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, які останній отримував і не відмовився від них у встановленому законом порядку. Факт наявності боргу перед відповідачем встановлено рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2013 року, що набрало законної сили, і відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Також суди вірно виходили із того, що позивачу було направлено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення від 27 травня 2014 року, проте він відмовився його підписати та повернув відповідачу, що є порушенням вимог ст. ст. 6, 627, 630 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки умови типового договору є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегульовувати свої відносини на власний розсуд.

Такий висновок судів відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Також суди правильно послались на недоведеність зазначених обставин про порушення прав споживача.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 8 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик