Справа № 738/1421/16-ц
№ провадження 4-с/738/6/2016
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2016 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Сова Т.Г.

секретаря Зубкович Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2. Скарга мотивована тим, що Менським районним судом Чернігівської області був виданий виконавчий лист від 16 червня 2016 року згідно рішення Менського районного суду від 15 лютого 2016 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року про стягнення з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 80000 грн. Даний виконавчий лист скаржником було направлено на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Чернігівській області для його виконання. Проте 04 липня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Стягувач не погоджується з такими діями державного виконавця, а тому для захисту свої прав звернувся до суду та просить скасувати постанову головного державного виконавця Данілевського О.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобовязати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист виданий Менським районним судом 16.06.2016 року, але зупинити його виконання до закінчення касаційного провадження по справі.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав вимоги, викладені в скарзі та просив суд їх задовольнити. Після перерви в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, до суду надійшло заперечення проти задоволення вимог викладених в скарзі та заява про розгляд справи без його участі.

За таких обставин справу можливо розглянути без часті осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з положеннями ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як встановлено в судовому засіданні, скаржник надіслав до суду скаргу у визначений законодавством термін.

04.07.2016 року ОСОБА_1 надіслав до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області виконавчий лист Менського районного суду Чернігівської області від 16.06.2016 року про стягнення з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 80000 грн.

04.07.2016 року державним виконавцем на підставі статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у прийнятті до виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Як слідує із п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що стягувач ОСОБА_1 заяву про відкриття виконавчого провадження не подавав, чого він також не заперечував в судовому засіданні, проте наполягав, що держаний виконавець повинен був відкрити виконавче провадження без його заяви.

Крім цього, наявні інші передбачені Законом України «Про виконавче провадження» обставини, що виключають здійсненна виконавчого провадження, а саме: згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 та винесену ним постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження такими, що відповідають вимогам закону, в звязку з цим вимоги викладені в скарзі задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 383, 384, 385, ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.Г. Сова