АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/17057/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3179/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Мазур І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

15 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 7 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 7 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Дікергофф Цемент Україна» борг в сумі 38770 грн. 78 коп., інфляційні втрати в сумі 4763 грн. 41 коп., 3% річних в сумі 2974 грн. 20 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд для об'єднання в одне провадження із зустрічним позовом щодо визнання договору недійсним, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 4 травня 2011 року між ПАТ «Київцемент»., який змінив назву на ПАТ «Дікергофф Цемент Україна», та ОСОБА_3 укладено договір на поставку цементу №Дц 53-05-2011р., згідно якого постачальник ПАТ «Київцемент» зобов'язується передати (поставити) Покупцю цемент в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим Договором, а покупець зобов'язується прийняти цемент і сплатити за нього ціну визначену відповідно до умов цього Договору.

1 жовтня 2011 року між сторонами укладено додатковий договір №5, відповідно до якого сторони домовились про те, що кількість цементу поставлену Продавцем Покупцю останнім буде прийнято та оплачено його вартість протягом періоду з 1 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2011 року.

На виконання умов основного Договору та додатку №5 до Договору ПАТ «Київцемент» в період з 3 жовтня 2011 року по 7 жовтня 2011 року було передано відповідачу ОСОБА_3 цемент по видатковим накладним: №КС00002838 від 3 жовтня 2011 року на суму 22400 грн. , із яких частково оплачено 13713 грн. 72 коп., залишок боргу 8686 грн.28 коп., №КС00002937 від 7 жовтня 2011 року на суму 26372 грн. 50 коп., при цьому відповідачем ОСОБА_3 було прийнято товар, але не було сплачено його вартість.

Зазначив, що 6 вересня 2014 року та 8 вересня 2014 року ПАТ «Київцемент» було направлено ОСОБА_3 вимогу про погашення заборгованості, але будь-якої відповіді ОСОБА_3 на дану вимогу не надав, отриманий ним цемент не оплатив.

У зв'язку з викладеним, просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 38770 грн. 78 коп., інфляційні втрати в сумі 4763 грн. 41 коп., 3% річних в сумі 2974 грн. 20 коп. та судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, 4 травня 2011 року між ПАТ «Київцемент»., який змінив назву на ПАТ «Дікергофф Цемент Україна», та ОСОБА_3 укладено договір на поставку цементу №Дц 53-05-2011р., згідно якого постачальник ПАТ «Київцемент» зобов'язується передати (поставити) Покупцю цемент в кількості, асортименті, в строки та на умовах, визначених цим Договором, а покупець зобов'язується прийняти цемент і сплатити за нього ціну визначену відповідно до умов цього Договору.

Згідно Договору та додатку №5 до Договору ПАТ «Київцемент» в період з 3 жовтня 2011 року по 7 жовтня 2011 року було передано ОСОБА_3 цемент по видатковим накладним: №КС00002937 від 3 жовтня 2011 року на суму 22400 грн., із яких частково оплачено 13713 грн. 72 коп., залишок боргу 8686 грн. 28 коп., №КС00002937 від 7 жовтня 2011 року на суму 26372 грн. 50 коп.

Факт отримання цементу підтверджується накладними №КС00002838 від 3 жовтня 2011 року та №КС00002937 від 7 жовтня 2011 року.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положенням ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не виконав умови договору поставки та не у повному обсязі сплатив необхідну суму за товар.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що позивачем пропущено строк позовної давності у зв'язку із тим, що договір укладено 4 травня 2011 року, а позов подано лише 8 жовтня 2014 року не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 Цивільного кодексу України . Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності подана до суду першої інстанції.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, при відсутності заяви про застосовування строку позовної давності, ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що ним не отримувався цемент з 3 по 7 жовтня 2011 року, в накладних № КС00002838 від 3 жовтня 2011 року на суму 22400 грн., № КС00002937 від 7 жовтня 2011 року на суму 26372 грн. 50 коп., стоїть не його підпис, з огляду на наступне.

Як вбачається з п. 5.1 договору поставки № Дц 53-05-2011 від 4 травня 2011 року, платежи за цемент, продаж та поставка якого є предметом цього договору, покупець здійснює шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунорк постачальника, вказаний в рахунку-фактурі останього, у вигляді авансового платежу (передплати) за кожну партію цементу в розмірі 100% вартості такої партії цементу (а.с. 11 т. 1), тобто, за умовами договору, без 100% передплати поставка товару не відбувається.

Крім того, як вбачається з накладних № КС00002838 від 3 жовтня 2011 року та № КС00002937 від 7 жовтня 2011 року, в них міститься підпис невідомої особи, яка прийняла товар, який візуально відрізняється від підпису відповідача. Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник позивача, цемент міг бути відвантажений і прийнятий не особисто ОСОБА_3, а іншою його довіреною особою, наприклад, прорабом.

Проте, позивачем, не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про отримання товару саме ОСОБА_3 або наявної довіреності від його імені про отримання товару іншими особами.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За відсутністю належних та допустимих доказів про отримання товару відповідачем, колегія суддів вважає недоведеним факт поставки цементу 3 та 7 жовтня 2011 року ОСОБА_3 та отримання ним товару по накладним № КС00002838 від 3 жовтня 2011 року на суму 22400 грн., № КС00002937 від 7 жовтня 2011 року на суму 26372 грн. 50 коп., а відтак, позовні вимоги є необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 7 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді