Справа №718/1300/16-ц
Провадження №2/718/519/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, посилаючись на те, що вона перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2015 року, від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля неї і знаходиться на її утриманні. Зазначає, що з січня 2016 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та проживають окремо і з того часу останній, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, її вихованням та розвитком не цікавиться, будучи працездатним, отримуючи постійний заробіток та не маючи інших утриманців. Вказує на те, що вона не має можливості самостійно матеріально забезпечити дитину, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не отримує жодних доходів, а тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 60% з усіх видів заробітку, щомісячно на дитину до їх повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідно віку, а також стягнути на її користь аліменти у розмірі 1000 гривень, до досягнення дитиною трьох років.

Позивачка у судовому засіданні змінила заявлені вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 50% з усіх його доходів та 800 гривень на її утримання, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні зміненні позовні вимоги визнали частково та вказали суду на те, що відповідач згідний тільки сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від заробітку, а в частині стягнення аліментів на утримання позивачки не визнає повністю, оскільки у нього немає свого житла і йому потрібно його винаймати та оплачувати, а вказані позивачкою суми, значно перевищують його повну заробітну плату.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21 серпня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8)

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-МИ №217572 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Борівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №1092 від 02 серпня 2016 року вбачається, що на утриманні у ОСОБА_1 знаходиться дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, інші обставини.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює та отримує заробітну плату у розмірі 1450 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи та не спростовується самим відповідачем, та у нього погіршився матеріальний стан у звязку з відсутністю житла, яке потрібно винаймати, однак відповідач, як батько дочки ОСОБА_3, зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини, щомісячно до її повноліття.

Доводи позивачки про те, що відповідачу на праві власності належить нерухоме майно та отримання ним інших доходів, не знайшли свого підтвердження у судовому засідання належними та допустимими доказами.

За таких обставин, виходячи із принципу, взаємного обов'язку батьків по утриманню дітей, суд, приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за можливе встановити аліменти на рівні 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на встановлені судом обставини справи.

Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Одночасно суд роз'яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Стаття 84 Сімейного кодексу України регламентує право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини судом встановлено, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині у заявленому нею розмірі, у випадку задоволення таких вимог, загальний розмір аліментів суттєво погіршить його матеріальне становище, а тому, враховуючи доходи відповідача, суд вважає відмовити позивачці у даних позовних вимогах

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 174 ч. 4, 212, 214, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до її повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк