Справа № 183/1955/16
№ 2/183/1534/16
15 вересня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря Макаренко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
05 квітня 2016 року ОСОБА_1 . звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
05 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування вимог, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що на праві власності йому належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Хижняка, № 32.
В житловому будинку крім нього, зареєстрована дружина ОСОБА_2
Наприкінці 2014 року сімейні відносини з ОСОБА_2 були припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння.
02 січня 2015 року ОСОБА_2 забрала всі свої речі та виїхала з будинку, проживає в будинку своєї матері за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Казначеївка, вул. Супруна № 96.
Позивач ОСОБА_1 зазначив в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника, в звязку з чим, в заяві, посилаючись на вимоги ст.ст. 383, 391, ЦК України, ст. 405 ЦК України, просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Хижняка, № 32.
.В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 травня 2007 року Новомосковською районною державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Хижняка, № 32, що підтверджується відповідним свідоцтвом.
Встановлено, що в житловому будинку зареєстрована дружина позивача - ОСОБА_2, шлюб з якою позивачем був зареєстрований 27 березня 2002 року.
У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України, 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В той же час, згідно п.2 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Оскільки житловий будинок був отриманий позивачем в порядку спадкування, зазначене нерухоме майно є особистою приватною власністю ОСОБА_1.
У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
На підставі ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Такми чином, ОСОБА_2 має право користування спаірим житловим приміщенням.
В той же час, на підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 02 січня 2015 року в спірному житловому будинку не проживає, що підтверджується актом від 30 листопада 2015 року, який складений комісією за участю депутата Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та сусідів.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України вона може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 391,405 ЦК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Хижняка, № 32.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.І. Городецький.