Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення виплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про припинення виплати аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2013 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 10 вересня 2013 року, разом цим позивач вказує про те, що обставини, що зумовлювали необхідність утримання з нього аліментів на користь відповідача зникли, оскільки розмір пенсії останньої більше прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для непрацездатних осіб, крім того погіршилось його матеріальне становище та стан здоров'я.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн, з дня набрання рішенням законної сили, що стягнуті рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2013 року по справі № 235/5274/13-ц, а виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанцій, виходив з того, що позивач неспроможний надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з погіршенням матеріального становища.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2013 року стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 10 вересня 2013 року, до зміни їх матеріального і сімейного стану (а.с.25).

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 06 листопада 2001 року ОСОБА_3 безстроково встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв'язку з травмою отриманою 03 лютого 1983 року (а.с.7).

ОСОБА_3 призначено пенсію за віком за сп.1 з 13 лютого 1994 року, яка станом на вересень 2015 року становить 4 025 грн 77 коп., з якої проводяться наступні відрахування: 1,5% військовий збір, що становить 5 грн 58 коп., 15% на відрахування податку на доходи фізичних осіб (з квітня 2015 року), що становить 55 грн 77 коп., поштовий збір 18 грн та 1000 грн - аліменти. Таким чином, щомісячно на рахунок перераховується 2 946 грн 42 коп. (а.с.8).

Разом з цим, ОСОБА_3 перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань як отримувач страхових виплат з квітня 2001 року (а.с.37).

Також встановлено, що ОСОБА_3 у 2006 році переніс інфаркт, з 08 по 16 березня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у Красноармійській ЦРЛ з діагнозом хронічний бронхіт в стадії загострення ЛН 1-2, постінфарктний (ИМ в 2006р.), атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 3 ступеня, ризик дуже високий СН Па-1, при цьому проходить амбулаторне лікування у зв'язку з травмою на виробництві у нього 25% втрати працездатності, а ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку та на обліку у лікаря-онколога Красноармійської ЦМЛ (а.с. 26, 27, 30, 31, 40-42).

Відповідно до довідки Управління пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі від 11 лютого 2016 року ОСОБА_4 отримує пенсію за віком і її розмір складає 1 189 грн 96 коп. (а.с.28, 29).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із частинами 2, 3, 4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності сукупності певних умов, зокрема непрацездатність одного з подружжя, потреба у матеріальній допомозі та нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Як встановлено вище, розмір пенсії ОСОБА_4 становить 1189 грн 96 коп.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2016 року - 1 074 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_4 отримує пенсію у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її неможна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України, при цьому судами вірно враховано стан здоров'я ОСОБА_3 та можливість надавати матеріальну допомогу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 квітня 2016 року № 6-3066цс15.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у касаційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухваленого рішення і висновків суду не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова

І.М. Фаловська