Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/444/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28.09.2016смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Якименко Л.М., при секретарі судового засідання Куш О.П., за участі прокурора Льовіна К.В., представника позивач ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доманівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування Зеленоярської сільської ради Доманівського району про позбавлення батьківських прав, -
У червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 до розірвання шлюбу 23.06.2014р. (рішення Заводського райсуду м. Миколаєва) проживали разом, мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої, батьками записані сторони. Відповідач ОСОБА_3 не цікавиться дитиною, не проявляє щодо неї батьківського піклування, постійно ухиляється від виконання своїх обов'язків, не приймає участі у її вихованні. Позивачка вказує, що малолітня донька проживає разом з нею, та лише вона займається вихованням дитини. Батько дитини після одруження поїхав у м. Донецьк по роботі, пізніше його направили у м. Дніпропетровськ, а згодом відповідач переїхав у м.Одесу, де мав роботу. З моменту народження дитини, відповідач ОСОБА_3 бачив свою дитину лише двічі: у грудні 2013р. та в кінці січня 2014р. З 12.05.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва ОСОБА_3 призначені аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1000грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, проте, він до даного часу аліменти на утримання доньки не сплачує. Відповідач протягом тривалого часу не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не надає ніякого матеріального забезпечення, не відвідує доньку по місцю проживання. Враховуючи те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої доньки, не забезпечує її матеріально, не піклується про її життя та здоров'я, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, враховуючи інтереси дитини, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Прокурор Льовін К.В., який приймає участь у цивільній справі, у судове засідання з'явився, подав письмову заяву, в якій не заперечує протии розгляду справи у порядку письмового провадження та винесені заочного рішення, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.
Представники третьої особи: органів опіки та піклування - Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та Миколаївської міської ради в судове засідання направили письмові заяви, в яких просять справу розглядати без присутності їх представників, протии задоволення позовних вимог не заперечують.
Відповідач у судове засідання тричі не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки в суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи без його присутності. Окрім того, відповідач був повідомлений про розгляд справи оголошенням в газеті «Рідне Прибужжя» №33 від 18.08.2016 року.
Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а тому суд в судовому засіданні постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ст. 164 ч. 1 ч. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
З копії свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_1, виданого міським відділом ДРАЦС Миколаївського МУЮ 12.02.2013 року, вбачається, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: батько- ОСОБА_3; мати -ОСОБА_2.
Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.06.2014 року, яке набрало чинності 04.07.2014 р., шлюб між сторонами - розірвано. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу серія НОМЕР_2, виданого міським відділом ДРАЦС Миколаївського МУЮ 06.06.2015 р. - зареєстровано шлюб позивачки з ОСОБА_7, та після реєстрації шлюбу присвоєно їй прізвище - ОСОБА_2.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
З аналізу долучених до позову письмових доказів вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме: відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про життя та здоров'я дитини, не дбає про її фізичний та моральний розвиток.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не бажає приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні дитини, підвищенні рівня знань та оздоровлення дитини.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.
Як випливає зі змісту положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.
Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_3 без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дитини, маючи можливість до вчинення відповідних дій, а тому його слід позбавити батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 60, 88, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд, -
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційному суду Миколаївської області через Доманівський районний суд Миколаївської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Одночасно роз'яснити відповідачеві, що заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення має бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Л. М. Якименко