Дата документу 07.12.2016 Справа № 554/402/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа № 554/402/16-ц

Провадження № 2/554/807/2016

07 грудня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: судді Шевської О.І.,

при секретарі Козаренко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особі: Перша полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

у с т а н о в и в:

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулася ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особі: Перша полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно прохаючи суд встановити факт, що місце відкриття спадщини після смерті 03 вересня 2003 року ОСОБА_3 є його останнє місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем, ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим Першою Полтавською держнотконторою 19.09.2000 року за реєстром №2-1950, після смерті 03 вересня 2003 року ОСОБА_3, право власності на 5/50 та на 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві, які належали померлому на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих відповідно Полтавською державною нотаріальною конторою 02 червня 1944 року за №11510/7 та Першою Полтавською держнотконторою 14.11.1997 р. за №1-2443.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 03 вересня 2003 р. помер ОСОБА_3, який постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилося спадкове майно: 5/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві, які належала померлому на підставі Свідоцтва на право на спадщину, виданого 1-ою Полтавською держнотконторою за №1-2443 від 14.11.1997 р. Спадкоємцем його майна згідно заповіту, посвідченого Першою Полтавською держнотконторою 19.09.2000 за реєстром №2-1950, є позивач, ОСОБА_1, в тім числі і як онука померлого. Інші спадкоємці відсутні. В даний час в позивача виникла необхідність отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але державним нотаріусом Першої полтавської держнотконтори їй відмовлено в цьому через відсутність документів, що підтверджують місце відкриття спадщини. Під час оформлення даної спадщини, позивачу стало відомо, що за померлим 03.09.2003 р. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Полтавською державною нотаріальною конторою 02 червня 1944 року за №11510/7, рахується ще 11/50 частин цього ж житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві, які належали померлому на підставі Свідоцтва на право на спадщину, виданого Полтавською державною нотаріальною конторою 02 червня 1944 року за №11510/7. Позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_3 (померлого) і на 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві. Інші спадкоємці відсутні.

В судове засідання позивачка не з»явилася, надавши до суду заяву в якій просить справу слухати без її участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явилася, надавши до суду заяву в якій просить справу слухати без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори до суду не зявився, надавши до суду заяву в якій просили справу слухати без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2, до суду на судове засідання 07.12.2016 року не зявилася, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не зявилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197 ЦПК України, розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення.

Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

03 вересня 2003 р. помер ОСОБА_3, який постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.7)

Згідно Свідоцтва на право на спадщину, виданого 1-ою Полтавською держнотконторою за №1-2443 від 14.11.1997 р після смерті померлого залишилося спадкове майно: 5/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві. (а.с.11)

Згідно заповіту, посвідченого Першою Полтавською держнотконторою 19.09.2000 року за реєстром №2-1950 спадкоємцем його майна є позивач - ОСОБА_1. (а.с.8)

Під час оформлення даної спадщини, позивачу стало відомо, що за померлим 03.09.2003 р. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Полтавською державною нотаріальною конторою 02 червня 1944 року за №11510/7, рахується ще 11/50 частин цього ж житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві, які належали померлому на підставі Свідоцтва на право на спадщину, виданого Полтавською державною нотаріальною конторою 02 червня 1944 року за №11510/7.

Факт належності 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві Долбіну ОСОБА_4 померлому 03.09.2003 р. стверджується рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 березня 1999 року (а.с.13)

Державним нотаріусом Першої полтавської держнотконтори від 15 вересня 2015 року за №1299/02-14 позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують місце відкриття спадщини. (а.с.21)

Судом на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, а саме актовим записом про смерть ОСОБА_3, де з його паспортних даних вносилися відомості про останню адресу місця його прописки; заповітом, посвідченим 1-ою Полтавською держнотконторою 19.09.2000 за реєстром №2-1950, де також згідно паспортних даних зазначено останню адресу місця його прописки; заявою про прийняття спадщини, яка знаходиться у матеріалах спадкової справи, у якій зазначено місце відкриття спадщини, яке згідно до вимог чинного на той час законодавства перевірялося нотаріусом при подачі заяви; копією правовстановлюючого документа на нерухоме майно, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на майно про наявність спадкового майна та його місцезнаходження за місцем відкриття спадщини; акту обстеження технічного стану конструкцій частини житлового будинку на вул.К.Цеткін, 53, складеного представниками Октябрського райвиконкому м.Полтави 08.05.2003 р. за 4 місяці до дня смерті спадкодавця, де також зазначено останнє місце проживання спадкодавця, встановлено, що останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 є його постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

. Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Суд, враховуючи вищевикладене прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо встановлення місця відкриття спадщини після померлого 03.09.2003 року ОСОБА_3, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до змісту ст. 1216 ПК України, у разі спадкування, права та обов»язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

П.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Право власності позивача в порядку на спадкування за заповітом після смерті 03 вересня 2003 року ОСОБА_3 стверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: самим заповітом, посвідченим 3-ою Полтавською держнотконторою 24.11.1993 за реєстром №1-2564, де позивача зазначено спадкоємцем; актовим записом про смерть ОСОБА_3 про час і місце відкриття спадщини; копіями правовстановлюючих документів на нерухоме майно, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на майно про наявність спадкового майна після смерті спадкодавця; відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину про факт прийняття позивачем спадщини, відсутністю інших спадкоємців; даними технічної інвентаризації - про адресу спадкового майна, його наявність і склад; матеріалами спадкової справи №100/2004 після померлого 03 вересня 2003 року ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності.

Суд, враховуючи вищевикладене прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власносиі в порядку спадкування після померлого 03.09.2003 року ОСОБА_3 є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.10, ч.4 ст. 212,215 ЦПК України, на підставі ст. 392, 377, ЦК України, 120, ЗК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особі: Перша полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволити у повному обсязі.

Встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті 03 вересня 2003 року ОСОБА_3 є його останнє місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим Першою Полтавською держнотконторою 19.09.2000 за реєстром №2-1950, після смерті 03 вересня 2003 року ОСОБА_3, право власності на 5/50 та на 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованих по вул.Цеткін Клари, 53, у м.Полтаві, які належали померлому на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих відповідно Полтавською державною нотаріальною конторою 02 червня 1944 року за №11510/7 та Першою Полтавською держнотконторою 14.11.1997 р. за №1-2443.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська