АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3208/15ц Головуючий у 1 - й інстанції:Кричина А.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6451/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я., Кравець В.А.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Луговика Євгена Володимировича в інтересах Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Універсал Банк» третя особа - ОСОБА_4, в якому просив визнати договір поруки від 19.02.2008 року № 053-2008-189-Р/1, укладений між ним та ПАТ «Універсал Банк» , припиненим. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 19.02.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 44300, 00 дол. США, що гривневому еквіваленті складає 223715,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12, 45% річних.

19.02.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір поруки, за умовами якого він, як поручитель, зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_4 кредитного договору від 19.02.2008 року на суму 44300, 00 дол. США, з відсотковою ставкою 12, 45% річних.

13.11.2014 року ОСОБА_3 стало відомо, що відповідач без його згоди, самостійно підвищів процентну ставку за користування кредитом починаючи з 15.07.2008 року встановивши її на рівні 13,45 % річних, чим порушив умови договору.

З огляду на це просив визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.02.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено договір кредиту, за умовами якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 44300,00 долари США, зі сплатою 12,45% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та ПАТ «Універсал Банк» 19.02.2008 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальником.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя (а.с. 109-110).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновків що вони є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З п. 22 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в Постанові від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Встановивши під час розгляду справи ту обставину, що підвищення процентної ставки відбулося з 15.07.2008 року без згоди позивача, збільшився обсяг його відповідальності та він не повідомлявся про такі зміни, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що пунктом 1.3 договору поруки встановлено зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед банком за своєчасне виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором; п 1.2 додаткової угоди від 10.04.2009 року до договору поруки позивач, як поручитель погодився, що починаючи з 10.04.2015 року третя особа зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13,45% без порушення термінів сплати і платежів 21, 45% річних понад встановлені терміни сплати платежів, не можуть бути прийняті до уваги, у зв'язку з наступним.

Відповідно договору поруки від 19.02.2008 року, а саме п. 1.2 поручитель засвідчує, що йому відомі усі умови основного договору, зокрема і розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів, який становить 12,45% річних.

Додатковою угодою від 10.04.2009 року до договору поруки від 19.02.2008 року сторони внесли зміни щодо періодів та розмірів відсоткової ставки за користування кредитом, за період з 10.04.2009 року.

Разом з тим, із розрахунку заборгованості за кредитним договором від № 053-2008-189-Р/1, станом на 03.07.2015 року, вбачається, що розмір процентної ставки змінився з 12, 45% річних на 13, 45% річних з 15.07.2008 року (а.с. 71).

В матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «Універсал Банк» на час застосування відсоткової ставки 13, 45% за період з 15.07.2008 року по 10.04.2009 року повідомив поручителя про зміну її розміру, чим змінив зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Луговика Євгена Володимировича в інтересах Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: