Справа № 2-1334/11
Провадження № 4-с/761/472/2016
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.,

при секретарі Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» Славкіної М.А., боржник: ОСОБА_3, заінтересована особа: Головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Г.Я., про визнання неправомірними дій та скасування постанови про повернення виконавчого документа, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ПАТ «КБ Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» Славкіної М.А. (Скаржник, стягував у виконавчому провадженні) звернулось про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій просило: 1) визнати рішення головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Галини Ярославівни, щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 50396867 від 04.10.2016р. неправомірним; 2) скасувати постанови головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Галини Ярославівни про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 50396867 від 04.10.2016р.; 3) зобов'язати головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Галину Ярославівну, поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1334/11 від 25.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» судових витрат, а саме судовий збір у розмірі 197,15 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Скаргу мотивовано тим, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва по справі № 2-1334/11, Залізничним відділом ДВС м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» судовий витрат, а саме судовий збір у розмірі 197,15 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. 04.10.2016р. головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Г.Я. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, при винесенні якої державний виконавець керувався п.2 ч.1 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не погоджується із зазначеною постановою та вважає її неправомірною, з огляду на наступне. Так, при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, не використано всіх можливих прав, чим не виконано вимоги ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», окрім того підстави повернення виконавчого листа не обґрунтовані. Крім того, порушено строк надсилання постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. При винесенні оскаржуваної постанови, державний виконавець безпідставно керувався ст. 50 Закону країни «Про виконавче провадження», яка передбачає наслідки завершення виконавчого провадження, а закінчення виконавчого провадження передбачено ст. 49 Закону. Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для завершення виконавчого провадження. За наведених обставин, дії державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, 50 Закону, слід визнати неправомірними, а постанову незаконною та скасувати, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх необхідних заходів по розшуку майна боржника, безпідставно застосовано ст.50 Закону, неправомірно порушено строк надсилання постанови, не складено відповідного акту.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, скаржник направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності заявника (а.с.17), інші особи про причини неявки суд не повідомили. Зважаючи на строки розгляду скарги, встановлені ст. 386 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника та державного виконавця.

Дослідивши скаргу з доданими до неї матеріалами, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 25.07.2012 року Шевченківським районним судом міста Києва видано стягувачу виконавчий лист по виконанню рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2011р. у справі № 2-1334/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судові витрати: судовий збір у розмірі 197,15 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. (а..7).

Скаржник зазначив, Залізничним відділом ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» судовий витрат, а саме судовий збір у розмірі 197,15 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

04.10.2016р. головним державним виконавцем Пазиняк Г.Я. Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП № 50396867), якою встановлено, що з виходом на територію з метою перевірки майнового стану боржника за адресою згідно виконавчого документа державним виконавцем встановлено, що за даною адресою майна яке б належало боржнику не виявлено, про що складено акт державного виконавця, згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВСУ у Львівській області Територіального сервісного центру 4641 за боржником транспортні засоби не рахується, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні, згідно відповіді ДПС України інформація про рахунки боржника в банківських установах - рахунки відсутні, згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. Відтак, керуючись п.2. ч. 1 ст. 47, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-1334/11, виданий 25.07.2012р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення боргу 317,15 грн. повернуто стягувачу.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, не направив на адресу суду копії матеріалів виконавчого провадження № 50396867, заперечень чи пояснень по суті обставин, викладених у скарзі, - не надав.

Так, відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинним станом на час винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: - здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; - надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; - розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; - роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

За ч.3 вказаної статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: -1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; -2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; -3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; -4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; -5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; -6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; -7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; -8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; -9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; -10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; -11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; -12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; -13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; -14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; - 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; -16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; -17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; -18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; -19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; -20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що ним були здійснені запити щодо наявності у власності боржника рухомого та нерухомого майна по всім регіонам України, про наявність прав у Боржника на земельні ділянки, про організацію державним виконавцем дій щодо розшуку та встановлення місцезнаходження боржника тощо.

При цьому, згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову. За результатами проведених дій складається акт, що направляється державному виконавцю, який виніс постанову.

За таких обставин, виходячи з наявних в справі доказів, судом встановлено, що головним державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Позняк Г.Я. не було вжито всіх передбачених законом заходів щодо розшуку майна боржника, що підтверджується відсутністю відповідей від відповідних органів та установ про наявність або відсутність у Боржника рухомого та нерухомого майна, цінних паперів у депозитарних установах, прав на земельні ділянки тощо за межами Львівської області тощо.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням Державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 4 цієї статті Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Щодо прав сторін виконавчого провадження, то вони визначені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ч.1 цієї статті визначено: сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що усунення порушень та поновлення прав ПАТ «ВіЕйБі Банк» як стягувача у виконавчому провадженні № 50396867 можливе шляхом визнання постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016р. (ВП №50396867) неправомірною.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1, 5, 11, 12, 20, 47, 82 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 57-60, 64, 209, 210, 212, 213, 293, 294, 296, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» Славкіної М.А., боржник: ОСОБА_3, заінтересована особа: Головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Г.Я., про визнання неправомірними дій та скасування постанови про повернення виконавчого документа- задовольнити частково.

Постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04.10.2016р., винесену головним державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Позняк Г.Я. по виконавчого провадженню № 50396867, - визнати неправомірною.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо ухвалу суду не скасовано.

Суддя: