Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 2015 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу АндреєвоюО.С., реєстровий № 483.

Однак з 12 січня 2000 року до цього часу в квартирі зареєстрований та постійно проживає ОСОБА_5, який вселився до квартири як член сім'ї продавця ОСОБА_6, оскільки відповідач перебував у шлюбі з ОСОБА_6 з 15 грудня 1995 року до 19 січня 2015 року.

ОСОБА_4 зазначав, що з моменту відчуження квартири ОСОБА_6, відповідач як колишній член сім'ї колишнього власника відмовляється добровільно знятися з реєстрації місяця проживання та виселитися із спірної квартири, що перешкоджає позивачу у здійсненні його майнових прав.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_4, посилаючись на ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 383, ч. 1 ст. 405 ЦК України, ст. 150, ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, просив: усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_5 права користування квартирою.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27 липня 2016 року, позов задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_5 права користування квартирою АДРЕСА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 19 січня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

02 жовтня 2015 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності.

Відповідно до довідки КП «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» станом на 03 грудня 2013 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_4

Із розрахункових книжок та квитанцій про оплату комунальних послуг, наданих відповідачем за 2014-2015 роки, вбачається, що останній сплачував комунальні платежі.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 березня 2014 року в цивільній справі № 661/14/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку майна, у позові відмовлено, визнано квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_6

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що після переходу права власності на квартиру від ОСОБА_6 до ОСОБА_4, припинилося і право користування квартирою ОСОБА_5; новий власник не згоден проживати разом з відповідачем в одній квартирі, вважає, що своїм проживанням та реєстрацією відповідач порушує його право користування та розпорядження власністю.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова