Справа № 647/1244/16-ц
№ провадження 2/647/682/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2016 року Бериславський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді: Корсаненкової О.О.

за участі секретаря: Бондаренко Г.В.

представника позивача: ОСОБА_1

третьої особи: ОСОБА_2

прокурора: Сидоренко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі цивільну справу за позовом Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_8 є батьком малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Родина відповідача та його дружини ОСОБА_9 із дітьми проживали без реєстрації в Гуляйпільському районі Запорізької області. ОСОБА_8 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Так, 27.07.2012 року від Успенівської сільської ради до служби у справах дітей надійшла інформація, що останній не влаштовує свою доньку ОСОБА_3 до Успенівського навчально-виховного комплексу. Також повідомлялося, що ОСОБА_8 не допускав до дітей патронажну сестру, яка здійснювала контрольні обстеження багатодітної сім'ї. В сім'ї ОСОБА_8 не виявляли інтересу до внутрішнього світу дітей, не створювали умов для отримання ними освіти. Питання щодо неналежного виконання ОСОБА_8 батьківських обов'язків розглядалося на засіданні виконавчого комітету Успенівської сільської ради 16.02.2012 року. 31.07.2012 року сім'ю ОСОБА_8 відвідували працівники служби у справах дітей, про що було складено акт обстеження умов проживання, рекомендовано навести лад в будинку та на подвір'ї. ОСОБА_8 не мав постійної роботи, жив за рахунок соціальної допомоги на дітей, схильний до вживання алкоголю та асоціальної поведінки. Психологіний клімат в сім'ї не сприяв нормальному фізичному та духовному розвитку дітей. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_9 померла внаслідок закритої травми органів черевної порожнини, яку їй завдав ОСОБА_8, котрий за вчинене відбуває покарання, призначене вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10.12.2013 року. Рішенням суду із відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, заборгованість по аліментам на червень 2016 року становить 40 788,87 грн. На даний час діти перебувають під опікою ОСОБА_2 Діти із жахом чекають повернення батька з місць позбавлення волі. В зв'язку з чим позивач просить суд на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити ОСОБА_8 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Також зазначив, що на даний час діти перебувають під тимчасовою опікою бабусі та дідуся, добре влаштовані, забезпечені всіма необхідними умовами для проживання. За весь період перебування відповідача у місцях позбавлення волі він жодного разу не зателефонував, не написав листа, ніяким іншим чином не цікавився життям та здоров'ям своїх малолітніх дітей. Крім того, ОСОБА_8 не надає їм фінансової допомоги, хоча має право та можливість працювати у виправній колонії.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належаним чином. Ухвалою суду від 01.09.2016 року начальнику Вільнянської виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20), було доручено вручити ОСОБА_8 копію позовної заяви із доданими до неї матеріалами та з'ясувати його думку з приводу поданого позову. Згідно заяви від 14.09.2016 року, ОСОБА_8 просить суд не позбавляти його батьківських прав відносно малолітніх дітей, зазначивши, що буде виконувати свої обов'язки по вихованню дітей після звільнення з місць позбавлення волі.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Також зазначила, що її донька прожила із ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі вісім років. Майже з початку сімейного життя останній почав завдавати ОСОБА_9 тілесні ушкодження, не працював, пиячив та просив її позичати гроші на алкоголь і продукти харчування. Коли з'явилися діти, родина проживала за рахунок соціальних виплат. До травня 2013 року ОСОБА_2 із чоловіком допомагали їм грошима та продуктами, просили доньку забрати дітей та переїхати до них. ОСОБА_8 не допускав до дітей лікаря, хоча у молодшої доньки були зопрілості та вона потребувала медичної допомоги. Він також не захотів віддати до школи старшу доньку ОСОБА_3, пояснюючи це тим, що немає грошей. ОСОБА_8 не займався вихованням дітей, не приділяв їм уваги, не забезпечував їх. Він скаржився, коли дружина народила останню дівчинку, виганяв її з будинку. Діти були присутні під час побиття батьком їхньої матері, внаслідок чого вона померла. Після цих подій ОСОБА_3 ходила до психолога. Діти не називають ОСОБА_8 своїм батьком та не хочуть його бачити. ОСОБА_2 має бажання та можливість забезпечити своїх онук, виховує їх із турботою та любов'ю.

Прокурор Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 вважала, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно п'ятьох малолітніх доньок буде відповідати інтересам дітей. Просила позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, малолітньої ОСОБА_3, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_11 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 (а.с.21-25).

Відповідно до повідомлення Успенівської сільської ради № 307 від 27.07.2012 року, службі у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації було повідомлено, що на території Успенівської сільської ради проживає сім'я ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із п'ятьма дітьми, яка категорично відмовилася від медичного обслуговування працівниками Успенівської амбулаторії ЗПСМ. Батьки малолітніх не працюють, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народилася п'ята дитина, яка потребує регулярного медичного обслуговування, але батько не дозволяє проводи огляди та надавати медичні послуги. Також батько не вважає за потрібне віддавати старшу доньку ОСОБА_3 до школи. Ні батько, ні мати не приділяють належної уваги вихованню дітей (а.с.37).

Згідно із актом обстеження умов проживання від 31.07.2012 року, працівники служби у справах дітей було обстежено умови проживання родини ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 та встановлено задовільні умови для проживання та виховання дітей, проте звернуто увагу на необхідність вчасного прання дитячого одягу, рекомендовано оформити паспорт багатодітної родини, навести порядок на подвір'ї та в приміщеннях (а.с.38).

Факт проживання родини ОСОБА_8 за вищевказаною адресою з осені 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року підтверджується довідками Успенівської сільської ради від 01.06.2013 року № 211 та від 02.02.2016 року № 39 (а.с.39).

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.28).

З розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області № 202 від 25.06.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 призначено опікуном над малолітніми дітьми, позбавленими батьківського піклування, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; визначено місце проживання дітей у опікуна за адресою АДРЕСА_2 (а.с.26-27).

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області по справі за № 315/1144/13-ц від 10.10.2013 року із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у розмірі 1/2 частини всіх його видів прибутку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 09.08.2013 року (а.с.41-42).

Відповідно до вироку Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10.12.2013 року, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 року в період часу з 20-00 години по 20-30 годину, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1, на ґрунті неприязних стосунків, що виникли під час сварки із дружиною ОСОБА_9, яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел на вчинення вбивства останньої, наніс їй не менш ніж 73 ударів кулаками рук та вудкою в область обличчя, голови, тулубу та кінцівок, внаслідок чого заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть. Зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев'ять років (а.с.30-36).

З 05.04.2014 року та до теперішнього часу ОСОБА_8 відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20), що підтверджується витягом з рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі Вільнянського слідчого ізолятору в Запорізькій області від 26.03.2014 року та довідкою Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20) від 26.08.2016 року (а.с.46, 86).

Згідно із довідкою про заборгованість № 402 Вільнянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 10.06.2016 року, заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 315/1144/13-ц за період з 09.08.2013 року по 01.06.2016 року становить 40 788,87 грн. Заборгованість нарахована у відповідності до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (як для безробітного), оскільки боржник відбуваючи покарання у ВВК-20, має право працювати, але працевлаштування осіб, що відбувають покарання в даній установі, можливе тільки на добровільній основі (а.с.43).

З довідки - характеристики Успенівської сільської ради від 14.06.2016 року № 506 вбачається, що ОСОБА_8 проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 разом із дружиною та своїми малолітніми дітьми, не мав постійної роботи, жив за рахунок соціальної допомоги на дітей та випадкових заробітків, в період проживання вживав спиртні напої, на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі (а.с.40).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області № 113/01-46 від 14.06.2016 року, перевіркою встановлено, що ОСОБА_8 є батьком малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, мати яких померла від тілесних ушкоджень, спричинених останнім. До позбавлення волі ОСОБА_8 не допускав дітей до медичних обстежень, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дітей, не створював умов для отримання ними освіти. При обстеженні умов проживання дітей було виявлено безлад в будинку та на подвір'ї, бруд в кімнатах та розкидану брудну білизну. До позбавлення волі ОСОБА_8 ухилявся від своїх обов'язків по вихованню дітей, не сприяв їх утриманню, оскільки ніде не працював, не утримував підсобне господарство, був схильний до вживання алкоголю. На даний час ОСОБА_8 також участі у вихованні малолітніх не приймає, фінансової допомоги на їх утримання не надає. В зв'язку з чим, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити його батьківських прав відносно малолітніх дітей (а.с.19-20).

Звернення громадян ОСОБА_12, ОСОБА_13 та інших, суд не приймає до уваги, оскільки вони не є доказами у розумінні чинного цивільно-процесуального законодавства України.

В судовому засіданні була допитана малолітня ОСОБА_3, яка пояснила, що до весни 2013 року проживала із батьком, матір'ю та сестрами у центрі с.Успенівки, біля лікарні. Їх вихованням займалася мати. Вона купувала солодощі, одяг та іграшки. Батько не звертав на них уваги, але коли діти йому заважали, він кричав матом та міг вдарити. Одного разу батько спалив їхні іграшки та одяг. Коли матері декілька днів не було вдома (вона була у лікарні), батько не готував їжі. ОСОБА_3 готувала бутерброди та годувала своїх сестер. Коли мати повернулася з пологового будинку із молодшою дитиною ОСОБА_13, батько вигнав її з будинку, але наступного ранку діти побачили, що вона вже вдома. Коли приходили люди із перевіркою умов їх проживання, батько залякував їх, щоб не сказали нічого зайвого. Також, батько не відпустив ОСОБА_3 до школи та не возив дітей до лікарні. ОСОБА_3 зазначила, що на даний час дуже добре влаштована із своїми сестрами, їм дуже подобається проживати у бабусі з дідусем, які займаються їх вихованням, дбають та піклуються про них. ОСОБА_3 не хоче, щоб батько приймав участь у її житті. Її сестри також бажають залишитися у бабусі із дідусем, про батька не згадують. За час, що пройшов зі смерті матері, батько не телефонував, не писав та ніяким іншим чином не приймав участі у їх житті. На запитання головуючого, чи можливо таке, що коли ОСОБА_8 звільниться з місць позбавлення волі, ОСОБА_3 та її сестри захочуть спілкуватися із батьком, проживати разом із ним, остання відповіла відмовою, розплакалася та притулилася до своєї бабусі ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що до листопада 2015 року обіймала посаду голови Успенівської сільської ради. В с.Успенівка проживала родина ОСОБА_8 із п'ятьма малолітніми дітьми. Родина звернула на себе увагу сільської ради, коли ОСОБА_15 почав не допускати до четвертої дитини - ОСОБА_6 лікаря, який проводив її огляд та виявляв зопрілості. Після цього, ОСОБА_14 та працівники служби у справах дітей часто відвідували родину. При обстеженні умов проживання, було виявлено бруд в будинку та на подвір'ї, брудну дитячу білизну та одяг. ОСОБА_9 часто була вся в синцях. Після народження п'ятої дитини - ОСОБА_13, ОСОБА_8 навіть не зустрів дружину із лікарні. ОСОБА_14 бачила, як остання 20.07.2012 року виходила із автобусу із дитиною на руках. Після цього їй стало відомо, що ОСОБА_8 знов побив дружину, яка всю ніч ховалася від нього. ОСОБА_8 не допускав також і до ОСОБА_13 медичних працівників. Хоча вони проживали біля лікарні, він не дозволяв дружині відводити туди дітей. До позбавлення волі ОСОБА_8 не займався вихованням дітей, не цікавився їхнім життям, не забезпечував фінансово. У ОСОБА_8 не було постійної роботи, лише іноді траплялися підробітки, з яких він купляв алкогольні напої та пиячив. Родина існувала на соціальну допомогу для дітей. ОСОБА_8 не хотів віддавати дітей до дитячого садка. Також, не віддавав ОСОБА_3 до школи, щоб вона допомагала із молодшими дітьми. ОСОБА_8 проявляв свою агресію і до дітей, лаявся на них матом так, що було чутно на всю вулицю. На даний час діти перебувають і гарних умовах, про них піклуються. Всі дівчата гарно вдягнені, охайні та спокійні, двоє старших дівчинок навчаються, двоє середніх відвідують дитячий садок, а молодша знаходиться вдома із бабусею.

У відповідності до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набрала чинності 27.09.1991 року, згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також шостому принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судовим розглядом встановлено, що відповідач ще до позбавлення волі не піклувався про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, а саме не забезпечував необхідного медичного догляду дітей (передусім ОСОБА_6 та ОСОБА_13, які потребували регулярних медичних оглядів), не створював умов для отримання донькою ОСОБА_3 освіти, не забезпечував дітей відповідними умовами для проживання та фінансово, не спілкувався із дітьми та не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу. Виховання дітей для ОСОБА_8 зводилося до лайки на них, коли доньки йому заважали, та повної не зацікавленості ними, коли цього не відбувалося. Непрацевлаштованість відповідача, проживання родини за рахунок соціальних виплат на дітей, при цьому вживання ОСОБА_8 алкогольних напоїв та регулярне нанесення тілесних ушкоджень своїй дружині, внаслідок яких вона згодом померла, свідчить, на думку суду, про перебування малолітніх у стані постійного хвилювання за майбутнє, заляканості від тих умов проживання, що склалися на той період часу. Крім того, після свого ув'язнення ОСОБА_8 жодним чином не проявив зацікавленості у житті та здоров'ї його дітей, не підтримує із ними родинних відносин, не надає матеріальної допомоги.

На даний час малолітні виховуються бабусею ОСОБА_2, яка була призначена їх опікуном, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. ОСОБА_2 піклується про моральний та фізичний розвиток онук, про що, крім іншого, свідчать грамоти та сертифікати про участь ОСОБА_3 у різноманітних конкурсах.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8, як батько своїх обов'язків по вихованню дітей тривалий період часу не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав в порядку п.2 ч.1 ст.164 СК України.

І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, із врахуванням особистісних якостей відповідача, зазначених у довідці - характеристиці Успенівської сільської ради від 14.06.2016 року № 506 та акті № 413 первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 08.07.2013 року, та думки малолітньої ОСОБА_3, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.164 СК України, ст.ст. 8, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд -

вирішив:

Позов Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова