Справа № 510/2096/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала відповідну заяву.

Позивач ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 21013»; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померлого 02.02.2016р.; копія свідоцтва про укладання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 15.04.2011р. відповідач ОСОБА_2 продала позивачу автомобіль марки «ВАЗ» модель 21013, 1984 року випуску, синього кольору, д/н НОМЕР_1. Так, відповідач передала позивачу у володіння та користування фактично належний їй автомобіль, отримавши за це грошову компенсацію. За час користування автомобілем, позивач ОСОБА_1 витрачав кошти на його обслуговування, слідкував за його технічним станом. Таким чином, з 2011р. по теперішній час, позивач фактично, відкрито володіє автомобілем. З 2011 р. відповідач жодного разу не витребувала у позивача майно, вимог щодо повернення автомобілю не висувала, на нього не претендувала. Позивач стверджує, що неодноразово звертався до відповідача, із проханням переоформити автомобіль належним чином, але відповідач кожен раз запевняла його що зробить це пізніше. Крім того, позивач пізніше дізнався, що відповідач на момент укладання договору купівлі продажу автомобілю, не була його власником, а тільки мала право керувати ним. На сьогоднішній день, позивач продовжує користуватися вищевказаним рухомим майном, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується автомобілем, утримує його та слідкує за його технічним станом.

У звязку із вищевикладеними обставинами позивача вважає, що він має всі підстави для визнання за ним право власності на автомобіль марки «ВАЗ» модель 21013, 1984 року випуску, д/н НОМЕР_1, оскільки він правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим майном протягом 5 років, а тому право власності на це рухоме майно може бути визнано за ним.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 2011 р. між сторонами була досягнута домовленість про купівлю-продаж автомобілю марки «ВАЗ» модель 21013, 1984 року випуску, д/н НОМЕР_1. Відповідач, як фактичний власник, не маючи на той час відповідних документів на рухомість, продала позивачу вищевказаний автомобіль, передавши у володіння та користування фактично належний їй обєкт рухомості, отримавши за це грошову компенсацію. На момент фактичного укладання угоди про купівлю-продаж рухомості, позивач не могла оформити правочин у письмовому вигляді та засвідчити його нотаріально, оскільки мала тільки право керувати транспортним засобом. Власником транспортного засобу стала лише після смерті чоловіка ОСОБА_3, 02.02.2016р.

Таким чином, з 2011р. по теперішній час позивач добросовісно, безперервно та відкрито володіє вищевказаним рухомим майном, утримує його та слідкує за його технічним станом. За весь час володіння позивачем вищевказаним автомобілем, відповідач не предявила до позивача жодних вимог про витребування рухомості, не брала участі у його утриманні та не несла жодних витрат на підтримання його технічного стану. На момент розгляду справи в суді ОСОБА_2 не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі, про що надала відповідну заяву.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем автомобілем є добросовісним, правомірним, відкритим та безперервним. Таким чином, суд вважає, що автомобіль марки «ВАЗ» модель 21013, 1984 року випуску, синього кольору, д/н НОМЕР_1 цілком з законних підстав було передано у володіння та користування позивача ОСОБА_1 внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за позивачем права власності на вищевказаний обєкт рухомості.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 328, 330, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на автомобіль марки «ВАЗ» модель 21013, 1984 року випуску, синього кольору, номер шасі к. ХТА210130Е4418492, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: ХТА210130Е4418492.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник