Справа №423/1136/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Попаснянський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Закопайло В.А.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника Попаснянського відділу

Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Попасна Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної Казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Лисичанської місцевої прокуратури в особі Попаснянського відділу, Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Луганській області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури і суду,

встановив:

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 27 березня 2012 року прокурором Луганської області щодо нього безпідставно було порушено кримінальну справу № 37/12/9054 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, якого він не скоював, бо 23.03.2012року, як голова Калинівської селищної ради Попаснянського району не вимагав і не отримував від ОСОБА_4 грошей у сумі 4500грн. 12.04.2012 року слідчім Попаснянської прокуратури ОСОБА_5 йому було предявлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України у відсутність доказів його винуватості. Після чого 14 травня 2012 року слідчій ОСОБА_5 виніс постанову про відсторонення його від займаної посади голови Калинівської селищної ради Попаснянського району. А 16.05.2012 року слідчій ОСОБА_5 виніс постанову про накладання арешту на його майно. 24 травня 2012 року кримінальна справа за обвинуваченням його у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України була спрямована до Попаснянського районного суду для розгляду по суті. Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.10.2013 року його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років з позбавленням права займати посади, повязані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на три роки, з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна. При цьому на підставі ст.75 КК України суд звільнив його від відбуття основного покарання з випробувальним строком на три роки з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна. З огляду на зазначені вище порушення чинного процесуального законодавства з боку суду першої інстанції та органу досудового слідства, враховуючи неповноту слідства, яку в судовому процесі неможливо усунути, Апеляційний суд Луганської області своєю ухвалою від 17 лютого 2014 року скасував вирок Попаснянського районного суду від 03.10.2013 року та направив кримінальну справу №37/12/9054 прокурору Попаснянського району для організації проведення додаткового розслідування. При цьому суд апеляційної інстанції зобовязав орган судового розслідування провести слідчі дії на предмет доказування його вини або спростування його причетності до скоєння злочину. 10 вересня 2015 року прокурор прокуратури Попаснянського району ОСОБА_2 винесла постанову про закриття кримінального провадження №0000138 від 25.02.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 276 і п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у суді і вичерпанням можливості їх утримати. Незаконні дії органу досудового слідства, прокуратури і суду тривали з березня 2013 року до 10 вересня 2015 року, тобто протягом майже трьох років і шести місяців. Запобіжний захід до нього було застосовано з 01.06.2012 року до 01.07.2015 року протягом трьох років і одного місяця. Відстороненим з посади він був з 14.05.2012 року до 24.04.2015 року. Його майно під арештом знаходилося з 16.05.2012 року до 01.07.2015 року. У звязку з цими грубими порушеннями його прав весь цей час він знаходився у стані неймовірного душевного болю та страждань і знаходиться до цього часу, бо не може пробачити знущання над ним з боку працівників міліції, слідчого прокуратури та суду, так як ці державні службовці усвідомлювали, що вони діяли у незаконний спосіб, що вони грубо порушували законодавство України щодо нього. Йому буде потрібен не один рік, щоб він міг знову почувати себе людиною, якою був до 23 березня 2012 року. А тому позивач просить стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди завданої йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду з Державного Казначейства України 1 000 000 грн. та понесені судові витрати по справі. Зобовязати Державне Казначейство України списати у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України кошти у розмірі 1000000грн. на виплату йому у якості компенсації завданої моральної шкоди та кошти на судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури в судовому засіданні та згідно наданих письмових заперечень (а.с.61-64,71-73,87 т.1, 56-59 т.2) позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість.

Представник Міністерства фінансів України згідно наданих письмових заперечень (а.с.75-78 т.1) позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість, справу просив розглянути без його участі.

Представник ГУ МВС України у Луганській області згідно наданих письмових заперечень (а.с.99-102,228-236 т.1) позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість.

Представник Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області згідно наданих письмових заперечень (а.с.257-260 т.1, 76-78 т.2) також просив суд відмовити в задоволені позову за необгрунтованістю.

Представник Державної Казначейської служби України згідно наданих письмових заперечень (а.с.60-64 т.2) позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість, справу просив розглянути без його участі.

Із пояснень позивача ОСОБА_3 (а.с.80-90 т.2) судом було встановлено, що 27 березня 2012 року прокурором Луганської області щодо нього безпідставно було порушено кримінальну справу № 37/12/ 9054 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, якого він не скоював, бо 23.03.2012 року, як голова Калинівської селищної ради Попаснянського району, не вимагав і не отримував від ОСОБА_4 грошей в сумі 4500 грн. Досудове розслідування по справі проводилось старшим слідчим прокуратури Попаснянського району ОСОБА_5, який при виконанні слідчих дій грубо порушував норми процесуального права, його права на захист,честь та гідність. Він достовірно знав про те, що працівниками Попаснянського РВ ГУ МВС України щодо нього ведеться постійна «травля». Ще до порушення кримінальної справи слідчий Кірін Д.Ю. 23 березня 2012 року щодо нього вчинив ряд незаконних дій та грубо порушив його конституційні права. Так, слідчий Кірін Д.Ю. в порушення вимог п.2.1;3.2;3.4 «Інструкції про порядок прийому, реєстрації і розгляду в органах прокуратури України заяв і повідомлень про злочини» затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 24.06.2004 року за № 66 /13-ок, не отримавши в канцелярії прокуратури Попаснянського району матеріал звернення громадянина ОСОБА_4 для розгляду в порядку ст. 97 КК України (в редакції 1960 року), виїхав в с.Калинове Попаснянського району на неіснуюче місце пригоди. Після 8 години 23 березня 2012 року слідчий Кірін Д. Ю. в його кабінеті голови Калинівської селищної ради Попаснянського району зробив обшук у відсутність судового рішення. Свої незаконні дії він оформив протоколом огляду місця події. При виконанні цих дій слідчий порушив щодо нього вимоги ст. 59 ч. Конституції України, бо не дав йому можливості скористатися правовою допомогою. В порушення вимог ст.190 КПК України він замість огляду здійснив в кабінеті обшук у відсутність судового рішення. У відсутність постанови прокурора слідчий Кірін Д.Ю. з порушенням вимог ст.193 КПК України провів освідування його рук. В порушення вимог ст.29 Конституції України і ст.ст.177,178,184 КПК України ОСОБА_5 зробив обшук не тільки всього, що знаходилося в кабінеті, а ще й одежі, яка була вдягнута на ньому, черевиків та носків, які він за його вимогою роздягав, щоб він міг побачити, що грошей там немає. Також в шафі була ретельно обшукана вся його одежа, навіть були вивернуті кармани, та його особисті речі, на що він дозволу не надавав. В порушення вимог ч.1 ст.127 КПК України в якості понятих були присутні зацікавлені особи Лемешко та Філатов, які співпрацювали постійно з міліцією, при цьому його заяви про недовіру цим понятим і їх заміну на інших, слідчий ігнорував. Відеозапис цієї слідчої дії не було продемонстровано учасникам цієї дії в порушення вимог ч. 2 ст. 85-2 КПК України. В ході цих незаконних дій, які тривали з 8 до 15 години, він переніс стрес, у нього трапився серцевий напад і двічі викликалася карета швидкої допомоги, йому надавалася лікарем ОСОБА_6 необхідна допомога і вона наполягала на стаціонарній госпіталізації негайно. Зазначені порушення чинного законодавства, його прав на захист, його честі та гідності зафіксовані слідчим в протоколі огляду місця події від 23 березня 2012 року який міститься в кримінальному провадженні № 0000138 від 25 лютого 2014 року. Після, так званого, огляду місця події він опинився в цей день в неврологічному відділені Попаснянської центральної районної лікарні в стані ішемічного інсульту в басейні ВБС, що підтверджується Випискою з його історії хвороби №781. На цей час він працював головою Калинівської селищної ради Попаснянського району на підставі рішення Калинівської виборчої комісії від 04.11.2010 року. В 2010 році його було обрано головою селищної ради в сьомий раз, що свідчить про довіру до нього мешканців с. Калиново. Те, що сталося з ним 23.03.2012 року перекреслило всі його досягнення на посаді голови і це йому доставляло неймовірних душевних страждань. Він не міг спати, їсти, думати про лікування, а тільки думав про те, чому з ним так незаконно обійшлися, кому він «перейшов дорогу». Пізніше, при ознайомлені з матеріалами кримінальної справи, він дізнався, що працівниками Попаснянського РВ ще 30.03.2011 року щодо нього була заведена ОРС №126 по категорії «захист», яку використали 23.03.2012 року з порушенням вимог ст.6; ч.1,3 ст.9; ст.9-1 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» для того, щоб сфальсифікувати щодо нього кримінальну справу за ч.3 ст.368 КК України. 12.04.2012 року слідчим Кіріним Д.Ю. йому було предявлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України у відсутність доказів його винуватості. Він був допитаний слідчим в якості обвинуваченого і під час допиту заявив, що ніякого злочину не скоював, винним себе не визнає. Проте, слідчим на нього вчинявся психологічний тиск, незважаючи на присутність на допиті його захисника. ОСОБА_5 погрожував в якості запобіжного заходу обрати йому утримання під вартою, оскільки він не визнавав факту отримання хабара від ОСОБА_4. Внаслідок психологічного тиску та погроз утримання під вартою він переніс нервовий стрес, у нього стався серцевий напад і із прокуратури Попаснянського району каретою швидкої допомоги його було доставлено до Попаснянської центральної районної лікарні і госпіталізовано у неврологічне відділення, де він лікувався з 23.03.2012 року. Дана обставина підтверджується випискою з історії хвороби №781 на його імя, згідно до якої він знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.03.2012 року по 16.04.2012 року. 12.04.2012 року після нервового стресу згідно записів з історії хвороби в нього «наблюдалось нарушение сознания, ухудшение зрения, появилась тахикардия, наросла слабость в ногах, появились патологические стопные изменения эпетендорной группы». У звязку з погіршенням стану його здоровя, з 17.04.2012 року він змушений був пройти курс лікування в Луганській обласній клінічній лікарні. Згідно із виписки з історії хвороби № 27512/402 було встановлено діагноз «бронхиальная астма смешанная ІІІ (третья) ступень, персистирующее течение, обострение средней степени тяжести, ХЛН ІІ (вторая). Сопутствующий диагноз: резко вьраженный вестибуло-атактический синдром». Хоча до 23 березня 2012 року на протязі року він не лікувався, почував себе задовільно і працював. Але з цього часу в нього зявилося почуття страху і безпомічності перед нахабним свавіллям слідчого Кіріна Д.Ю. Він не тільки опинився в лікарні, а і став зовсім іншою людиною, він не почував впевненості в майбутньому. 14 травня 2012 року слідчий Кірін Д.Ю. виніс постанову про відсторонення його від займаної посади голови Калинівської селищної ради на період досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи в суді,оскільки він обвинувачувався у скоєнні посадового злочину і займаючи посаду голови селищної ради може використати своє службове становище в цілях протидії встановленню істини по справі. Ця постанова була скерована до Калинівської селищної раді для виконання. Більшого позору в своєму житті позивач не переносив, так як все своє життя він присвятив праці для людей, не знав спокою ні вдень, ні вночі і в один день став злочинцем за бажанням працівників правоохоронних органів міліції і прокуратури міста Попасна. Він був відсторонений від займаної посади рішенням сесії Калинівської селищної ради № 22/1 від 16 червня 2012 року. Цими незаконними діями слідчого Кіріна Д. Ю. йому було завдано неймовірного душевного болю і страждань. Адже притягнення його до кримінальної відповідальності та відсторонення з посади негативно вплинуло на його репутацію, честь, гідність серед колег, підлеглих. На нього з осудом дивились місцеві мешканці, навіть близькі друзі та сусіди стали його сторонитися. Селищем Калиново поповзли розмови і різні чутки, з ним перестали спілкуватися люди, боялися бути притягнутими до кримінальної відповідальності. 16.05.2012 року слідчий Кірін Д.Ю. виніс постанову про накладання арешту на його майно, а саме: на земельну ділянку площею 4,81 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Калинівської селищної ради Попаснянського району, наданої йому у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( акт на право власності на земельну ділянку серії 1-ЛГ № 068069). У зв'язку з нервовими стресами та нервовими переживаннями у нього різко погіршився стан здоровя. Він був фактично ізольований від звичної професійної самореалізації, від виконання звичних обов'язків, внаслідок чого у нього знизився рівень матеріальної забезпеченості, рівень моральної самореалізації, виникло почуття непотрібності, безпомічності та страх за майбутнє. На лікування не вистачало коштів. 24 травня 2012 року кримінальна справа за обвинуваченням його у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України була спрямована до Попаснянського районного суду для розгляду по суті. Його моральні страждання підсилилися під час розгляду справи судом, де допитувалися потерпілий ОСОБА_4 та свідки - працівники правоохоронних органів, які його оговорювали і давали суду завідомо не правдиві покази. 01 червня 2012 року постановою Попаснянського районного суду йому був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Відсутність можливості вільного пересування у звязку з підпискою про невиїзд відбилася на формах проведення вільного часу, сімейного відпочинку, можливості оздоровлення. Він не міг виїхати за межі селища, щоб провідати своїх рідних. Судом не були задоволені клопотання його захисника ОСОБА_1, яка двічі просила суд повернути справу прокурору Попаснянської районної прокуратури на додаткове розслідування для встановлення або перевірки суттєвих обставин, які свідчили про скоєння злочину проти нього працівниками міліції, та якими підтверджувалась його невинуватість. Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.10.2013 року його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років, з позбавленням права займати посади повязані з організаційно-розпорядчими функціями строком на три роки, з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України суд звільнив його від відбуття основного покарання з випробуванням строком на три роки, з позбавленням 8-го рангу державного службовця, без конфіскації майна. Його сподівання на те, що суд дотримається основних засад судочинства таких незаконність, рівність учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості не здійснилися, бо суд майже всі клопотання захисника відхиляв. Суд порушив вимоги ст. 62 Конституції України якою передбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню , доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Але суд у вироку від 03.10.2013 року обґрунтував його винуватість доказами, які були слідством отримані незаконним шляхом з порушенням норм процесуального права, з порушенням вимог ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». Так, в порушення вимог ч.2 ст. 8 Закону, у відсутність судового рішенні на використання технічних засобів, застосування технічних засобів з метою отримання інформації, начальником СДСБЄЗ Попаснянського РВ ОСОБА_7 було застосовано і до одежі ОСОБА_4 була приєднана прихована відеокамера, яка останнім була використана 23.03.2012 року в його кабінеті о 8 годині ранку. Суд, встановивши відсутність відеофіксації моменту передачі грошей ОСОБА_4 йому, навіть не надав цьому доказові оцінки і у відсутність жодних доказів на підтвердження його вини, керуючись лише своїми припущеннями дійшов висновку, що нібито він скоїв злочин. З огляду на зазначені вище порушення чинного процесуального законодавства з боку суду першої інстанції та органу досудового слідства , враховуючи неповноту слідства, яку в судовому процесі неможливо усунути, Апеляційний суд Луганської області своєю ухвалою від 17 лютого 2014 року скасував вирок Попаснянського районного суду від 03.10.2013 року та направив кримінальну справу № 37/12/9054 прокурору Попаснянського району для організації проведення додаткового розслідування. Суд апеляційної інстанції зобовязав орган досудового розслідування провести слідчі дії на предмет доказування його вини або спростування його причетності до скоєння злочину. Вказана кримінальна справа, як кримінальне провадження, була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідування № 0000138 від 25 лютого 2014 року за ознаками ч.3 ст. 368 КК України за заявою ОСОБА_4 про вимагання в нього хабара головою Калинівської селищної ради ОСОБА_3 По кримінальній справі, яка стала кримінальним провадженням з 25 лютого 2015 року, він був в статусі підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, а після направлення справи на дослідування знову став обвинуваченим. Розслідування кримінального провадженні було доручено заступнику начальника СВ Попаснянського РВ ГУ МВС України ОСОБА_8, яким порушені вимоги ст.ст.7,28,219 КПК України та п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, бо строк досудового слідства не подовжувався з 25 лютого 2014 року, а розумні строки розслідування були проігноровані. З цього приводу ним та його захисником неодноразово подавалися скарги до прокуратури області та Генеральної прокуратури України. 24 квітня 2015 року прокурором Попаснянського району Самсонюком І.С. прийнята постанова про скасування постанови слідчого прокуратури ОСОБА_5 від 14 травня 2012 року про відсторонення його, ОСОБА_3, від посади голови Калинівської селищної ради. При цьому прокурор знав, що на день прийняття такої постанови територія с.Калинове не підконтрольна органам державної влади України, але вважає, що він може працювати на посаді голови, тобто фактично дозволивши таким чином йому скоїти злочинні дії проти держави. Такого порушення його права він не очікував, а тому не працює і має надію, що орган досудового розслідування розяснить йому яким чином він має бути поновлений в праві на працю. 01 липня 2015 року заступник начальника СВ Попаснянського РВ ОСОБА_8 виніс постанови про скасування постанови слідчого Кіріна Д.Ю. від 16.05.2012 року про накладення арешту на його майно та постанову Попаснянського районного суду від 01.06.2012 року про обрання йому запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. 10 вересня 2015 року процесуальний прокурор по кримінальному провадженню - прокурор прокуратури Попаснянського району ОСОБА_2 винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0000138 від 25.02.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, на підставі п.3 ч. 1 ст. 276, п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Незаконні дії органу досудового слідства, прокуратури і суду тривали з 27 березня 2012 року до 10 вересня 2015 року, тобто на протязі майже трьох років і шести місяців. Запобіжний захід до нього було застосовано з 01.06.2012 року до 01.07.2015 року на протязі трьох років і одного місяця з відстороненням з посади він перебував з 14.05.2012 року до 24.04.2015 року на протязі майже трьох років. Його майно під арештом знаходилося з 16.05.2012 року до 01.07.2015 року на протязі трьох років і майже двох місяців. У звязку з цими грубими порушеннями його прав, весь цей час він знаходився в стані неймовірного душевного болю та страждань і знаходиться до цього часу, бо не може пробачити знущання над ним з боку працівників міліції, слідчого прокуратури, суду. Ці державні службовці усвідомлювали що вони діяли в незаконний спосіб, що вони грубо порушували законодавство України щодо нього. Йому потрібен буде не один рік, щоб він міг знову почувати себе такою людиною, якою був до 23 березня 2012 року. Протягом трьох років та шести місяців він прийшов до висновку, що правоохоронна, судова система держави Україна зовсім не демократична, а навпаки здатна переслідувати громадянина і знущатися з нього морально і фізично. На протязі тривалого часу розглядаючи справу, порушуючи чинне законодавство України, його конституційні права, органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове слідства, прокуратура та суд примушували його доказувати свою невинуватість, бо він бачив, що ці органи не зацікавлені у її встановленні за своєю ініціативою, як того вимагають норми кримінально - процесуального права. Ці органи обєдналися між собою з єдиною метою - незаконно притягнути його до кримінальної відповідальності і осудити. Протягом трьох років і шести місяців він щоденно переносив емоційну пригніченість, затяжні депресії, хотілося все забути, припинити боротьбу за справедливість, виникало почуття апатії, почуття страху за майбутнє, невпевненість у завтрашньому дні. Весь цей термін він використовував на те, що їздив давати показання слідчому, а потім суду, писав скарги, клопотання, а міг би цей час використати для своєї сімї, для себе. Але він не міг погодитися з тим зневажливим ставленням до нього, як до злочинця, і знову боровся за справедливість. З урахуванням з вищевикладеним, просить задовольни позов в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що на протязі 15 років знає позивача ОСОБА_3 по роботі, йому відомо, що ОСОБА_3 працював головою Калинівської селищної ради. До роботи відносився дуже відповідально. Приймав заходи по ремонту школи, установок автомобільних зупинок, ремонту доріг, забезпечення мешканців селища вугіллям. Дуже відповідальний до роботи, чув про ОСОБА_3 з боку мешканців, тільки позитивні відгуки, у звязку з чим ОСОБА_3 декілька разів обирали головою селищної ради. По характеру ОСОБА_3 працьовитий, любив свою роботу, життєрадісний, з повагою відносився до людей, завжди коректно і стримано, не дозволяв собі агресії до людей, не допускав конфліктів. Після порушення кримінальної справи в березні 2012 року, ОСОБА_3 слідство відсторонило від роботи у звязку з притягненням його до кримінальної відповідальності за отримання хабара, після чого емоційний стан ОСОБА_3 змінився у гіршу сторону, так як відношення людей до нього змінилось, люди з осудом стали до нього відноситися. Після засудження ОСОБА_3 судом, люди почали говорити про нього з осудом. Це впливало на душевний стан і здоровя ОСОБА_3 Якщо раніше він бачив ОСОБА_3 у костюмі, енергійного, життєрадісного, то зараз, оцінюючи зовнішній вигляд ОСОБА_3, він бачить, що ОСОБА_3 з великим трудом і допомогою двох палиць, пересувається. Що стосується його особисто, то він не змінив свого відношення до ОСОБА_3 і відноситься до нього з повагою.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з 1970 року знає ОСОБА_3, з яким вчився в одному вищому вузі і є кумовями. До порушення стосовно ОСОБА_3 кримінальної справи, він сім разів обирався головою Калинівської селищної ради. По характеру ОСОБА_3 дуже чутливий до людей і вимогливий до себе, підтримував порядок, характеризувався позитивно мешканцями селища, тому обґрунтовано люди з повагою відносилися до нього. Для селища Калинове ним робилося багато, дороги утримувалися у порядку, допомагав людям з ремонтами, інші питання вирішував по можливості. Нічого поганого про ОСОБА_3 не чув. Стан здоровя ОСОБА_3 мав добрий, їздив на велосипеді, почував себе відмінно, ніколи не проявляв агресії до людей у стресових ситуаціях. У сімї з дружиною у нього добрі відносини, дуже гостиприємний. Члени сімї не чають у ньому душі, відносяться до ОСОБА_3 добре, він хороший сімянин. Після порушення кримінальної справи ОСОБА_3 переніс шоковий стрес. Він був невинний, а його безпідставно обвинуватили. Це вплинуло на його стан здоровя, він переміщується за допомогою двох палиць, потребує стороннього супроводження, у темноті взагалі нічого не став бачити. Все це повязано з розладом вестибулярного апарату. У період розслідування справи і слухання її у суді двічі лікувався внаслідок перенесених переживань у лікарнях м. Луганська, м. Стаханова. Оскільки слідство відсторонило ОСОБА_3 з посади, то він не отримував тривалий час заробітної плати і не мав коштів на лікування. Крім того погіршилось відношення до ОСОБА_3 з боку мешканців селища. Навіть працівники Попаснянської райадміністрації змінили до нього відношення у гіршу сторону. Його точка зору щодо порядності ОСОБА_3 не змінилось. ОСОБА_3 був і залишився порядною людиною. Характер у ОСОБА_3 не змінився, залишився добрим, хорошим сімянином. Душевні страждання переносив постійно і він це бачив сам, і про це ділився з ним сам ОСОБА_3 У ОСОБА_3 залишилися погані спогади про прокуратуру, яка безпідставно притягнула його до кримінальної відповідальності, вигнали з роботи, залишивши без заробітної плати. ОСОБА_3 скаржився на те, що має погані думки, постійно був у пригніченому стані на протязі слідства і суду. Він його підтримував.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що знає позивача ОСОБА_3 з 1971 року, знаходиться з ним у дружніх стосунках. Може охарактеризувати його як порядного, працелюбного, доброго, здатного відгукнутися на прохання людини, ОСОБА_3 добре відносився до людей і по роботі, і у життєвих відносинах, нікому ніколи не брехав, не крав, вмів тримати слово. У 2012 році працював головою Калинівської селищної ради, обирався на цю посаду декілька раз. У селі ОСОБА_3 слідкував за порядком, односельчани відносились до нього з повагою, кому що було незрозуміло, всі йшли до нього і з питань по роботі, і за радою життєвих питань. До того, як порушили щодо ОСОБА_3 справу, він був здоровим, тримав дома господарство, мав чотирьох дітей, обробляв чотири теплиці, огороди. Гарний сімянин, ніколи не було сварок, конфліктів. Члени сімї з повагою відносились до нього. У березні 2012 року порушили кримінальну справу і з цього часу стан здоровя ОСОБА_3 різко погіршився. Кожного разу, як вона з ним зустрічалася, ОСОБА_3 виглядав усе гірше і гірше, став взагалі таким, що його важко упізнати. Деякі мешканці села стали до нього відноситися погано у звязку із справою. Але були такі, які продовжували йому вірити тому, що він невинний, особисто вона йому вірила і підтримувала. ОСОБА_3 дуже страждав морально, бо був поважною особою, все село було за нього і разом зявився такий бруд. Із-за справи в 2012 році двічі лікувався у м. Попасна і м. Луганську, у звязку з різким погіршенням здоровя. Характер у ОСОБА_3 не змінився, він залишався добрим, чутливим, але дуже пригніченим. Ніколи не проявляв агресію до людей. Слідство відсторонило ОСОБА_3 з посади і він тяжко це пережив, мешканці села стали поливати брудом, і він знаходився у стані постійного стресу,переносив душевні страждання і був дуже пригнічений. Не міг ніде влаштуватися на роботу, дуже нервував з цього приводу у 2012 році і зараз теж.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що знає ОСОБА_3 з квітня 2012 року з яким уклала догорів про надання правової допомоги по кримінальній справі по якій він обвинувачувався в отриманні хабара. На той час він займав посаду голови Калинівської селищної ради і перебував на лікуванні у Попаснянській центральній районній лікарні після проведення слідчим Попаснянської районної прокуратури 23 березня 2012 року обшуку у кабінеті ОСОБА_3 з грубим порушенням норм кримінально-процесуального права, Конституції України та Конвенції про захист прав людини. Саме внаслідок порушення чинного законодавства України, прав та свобод ОСОБА_3 з боку слідчого Кіріна Д.Ю., позивач опинився у лікарні, бо під час обшуку переніс інсульт. Двічі викликалася карета медичної допомоги, бо у ОСОБА_3 трапився серцевий напад. Як розповів ОСОБА_3, він не міг перенести порушення його прав, свобод, законності, грубості з боку слідчого Кіріна Д.Ю.. А у кінці обшуку у його портфелі були знайдені гроші, які були підкинуті йому під час обшуку кимось з присутніх на обшуку, коли лікарем йому надавалася медична допомога. Позивач переніс справжній нервовий стрес, наслідком якого став інсульт. 12.04.2012 року вона була присутня при предявленні ОСОБА_3 обвинувачення у скоєнні хабара і допиті в якості обвинувачення. ОСОБА_3 в категоричній формі не визнавав себе винним, але слідчий Кірін Д.Ю. чинив на ОСОБА_3 психологічний тиск, незважаючи на її присутність, як захисника на допиті. Мала місце відкрита погроза взяти під варту ОСОБА_3 слідчий повів ОСОБА_3 до прокуратури, щоб дійсно обрати такий запобіжний захід, про що повідомив йому в її присутності. Враховуючи, що ОСОБА_3 прийшов на допит до слідчого з лікарні, то почувши такі заяви від слідчого, у нього знову стався серцевий напад. Каретою швидкої допомоги ОСОБА_3 було доставлено у ту саму лікарню. Але у тяжкому стані, так як мало місце втрати свідомості внаслідок перенесеного душевного стресу. У розмові з ОСОБА_3 їй стало відомо, що він постійно знаходиться у стані страху і безпомічності перед свавіллям ОСОБА_5, не має впевненості у майбутньому, не має надії на справедливе рішення суду. На нього працівники правоохоронних органів здійснювали тиск, вимагаючи визнання вини і обіцяючи за це покарання не повязане з позбавленням волі. Порушення у професійному та соціальному функціонуванні особливості ОСОБА_3 його прав і свобод полягає у тому, що 14.05.2012 року слідчій ОСОБА_5 своєю постановою відсторонив його від займаної посади на час слідства і суду. ОСОБА_3 рішенням сесії Калинівської селищної ради № 22/1 від 12.06.2012 року був відсторонений з посади і не працює на цій посаді до цього часу. Влаштуватися на іншу роботу не зміг, ніхто не хотів приймати його на роботу, боялися прокуратуру. ОСОБА_3 залишився без заробітної плати і у нього почалася тривала і глибока депресія, страх перед судом, повна зневіра у справедливість. Його бентежило те, що мешканці села відвернулися від нього, друзі і знайомі сторонилися його, але добре, що не всі. У нього не будо коштів на підтримання свого стану здоровя і вона бачила, що ОСОБА_3 з кожним днем втрачав здоровя. Кожне судове засідання для нього було справжнім іспитом, чути завідомо неправдиві показання працівників правоохоронних органів, яких суд допитував у якості свідків для ОСОБА_3 було нестерпно. Після судових засідань, залишившись наодинці з нею, він плакав від безпомічності, плакав від того, що бачив суд йому не вірить, а вірить працівникам міліції і слідчому Кіріну Д.Ю., які це все влаштували. Як захисник, вона не могла гарантувати ОСОБА_3, що суд прийме законне рішення і визнає його невинним, тим більше, що двічі суд відхилив клопотання захисника про повернення справи прокуророві Попаснянського району на додаткове розслідування. Оскільки суд своєю постановою від 01 червня 2012 року обрав ОСОБА_3 в якості запобіжного заходу підписку про невиїзд з постійного місця його проживання, то це теж психологічно вплинуло на нього і поглибило його душевні страждання. Від ОСОБА_3 їй відомо, що слідство і суд його морально вбили своїми незаконними діями. Показати свої емоції і переживання вдома він не може, бо це автоматично впливало на його близьких членів сімї, а він хотів показати їм, що він все витримає, добється справедливості і всім доведе, що його звинуватили у тяжкому злочину тільки за бажанням деяких осіб правоохоронних органів м. Попасна, які і до порушення кримінальної справи його переслідували і спровокували певні дії. Які стали підставою для незаконного порушення справи. З його слів, він намагався в оточенні сторонніх осіб, односельчан, співробітників, знайомих теж вести себе стримано. Всі хвилювання, переживання. Емоції, негативні мислення щодо дій працівників міліції, прокуратури, а потім і судді тримав в собі. Вважає, що єдиною особою, якій ОСОБА_3 довіряв всі свої переживання та думки, була вона, як його захисник, якій він довіряв все і надіявся на її допомогу. Із-за підписки про неможливість виїзду, ОСОБА_3 не міг нікуди виїхати з с. Калинове і за цим чітко слідкував працівник міліції, який час від часу навідувався до помешкання ОСОБА_3 і перевіряв де він перебуває. Тому, коли у м. Луганську помер син ОСОБА_3, то тільки у судовому засіданні, з офіційного дозволу судді, йому було дозволено виїхати у м. Луганськ і забрати для поховання тіло сина. Вирок суду від 03.10.2013 року ОСОБА_3 вислухав стійко, не надав жодної підстави зацікавленим у цьому вироку особам, порадувати його переживаннями. Але, коли вона із ОСОБА_3 залишились наодинці, то він поділився своїми переживаннями, були сльози. Вибух емоцій негативного змісту у бік міліції, прокуратури і суду. Думки про те, що його діти, внуки, завдяки цьому вироку, будуть вважати, що він брав хабар, його морально вбивала. Він постійно промовляв єдине: я не винен. Її спроби заспокоїти ОСОБА_3 були марними і тільки залишилась одна надія на рішення апеляційного суду. Ніякої гарантії в тому, що суд апеляційної інстанції постановить законне судове рішення не було. Скасування судом апеляційної інстанції 17 лютого 2014 року вироку суду першої інстанції від 03.10.2013 року, це була перша надія на те, що вдається довести у подальшому невинуватість ОСОБА_3. Отримавши справу на досудове розслідування, прокуратура Попаснянського району, слідчий СВ Попаснянського РВ , робили все, щоб нічого не робити по справі, бо не виконувалися практично ніякі слідчі дії. Затягувалося навмисно винесення вирішального рішення по справі, навмисно, бо орган досудового слідства і прокуратура чітко розуміли, що довести винуватість ОСОБА_3 їм не вдається. Але вони не змогли досягти головної мети зробити з нього злочинця, розтоптати його честь і гідність, а це для ОСОБА_3 було головне.

Ухвалою Попаснянського районного суду від 18 травня 2016 року 2016 року за клопотанням представника позивача адвоката ОСОБА_1 з метою встановлення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди по справі судом була призначена судова психологічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім..ОСОБА_13 (а.с.97-99 т.2).

Проте, 27 липня 2016 року на адресу Попаснянського районного суду з боку судового експерта Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім..ОСОБА_13 ОСОБА_14 надійшло клопотання про витребування додаткових матеріалів, необхідних для проведення такої експертизи, в якому серед інших питань експертом було поставлено питання щодо надання висновку судово-медичної експертизи про наявність причинно-наслідкового звязку між погіршенням стану здоровя ОСОБА_3 та подіями, що розглядаються по справі (а.с.103-104 т.2).

У звязку з чим 19 вересня 2016 року ухвалою Попаснянського районного суду на підставі клопотання представника позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_15 з метою встановлення причинно-наслідкового звязку між погіршенням стану здоровя ОСОБА_3 та подіями, що розглядаються по справі, була призначена комісійна судово-медична експертиза, проведення якої було доручено експертам Луганського бюро судово-медичних експертиз, яке розташоване за адресою: 93400, Луганська область м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 37.

Проте, 11 листопада 2016 року на адресу суду з боку експерта ОСОБА_16 надійшло письмове повідомлення (а.с.1-3 т.3), в якому експерт повідомив про неможливість виконати ухвалу Попаснянського райсуду від 19.09.2016р., навівши в повідомлені відповідні причини та поставивши перед судом на вирішення перелік відповідних питань, які необхідно вирішити суду.

Суд, вивчивши зазначене письмове повідомлення експерта, вислухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Так, суд, відповідаючи на поставлені експертом питання, зазначає наступне:

-питання 1 - медична картка амбулаторного хворого на імя ОСОБА_3, в якій міститься 334 сторінки, була надана суду в судовому засіданні безпосередньо позивачем, у якого ця медична картка знаходилась на руках з кінця 2014 року. При цьому суд звертає увагу експерта на те, що ця медична картка була заведена та раніше зберігалася в Калинівський дільничній лікарні Попаснянського району, проте в дійсний час ця медична установа фактично припинила свою діяльність на території України, так як після початку проведення антитерористичної операції на Сході України с.Калинове Попаснянського району Луганської області опинилось на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області та в подальшому не була перезареєстрована на підконтрольній території України у встановленому законом порядку, у звязку з чим в дійсний час цю медичну картку неможливо прошити та завірити печаткою і підписом відповідної особи зазначеного медичного закладу. А тому суд вважає можливим під час проведення експертизи використовувати цю медичну картку саме в такому вигляді, приймаючи до уваги лише медичну документацію щодо стану здоровя ОСОБА_3, яка була внесена до цієї картки лише до листопада 2014 року включно (а.с.1-307 медичної картки, а.с.191,193-198 т.2);

-питання 2 усі медичні документи щодо стану здоровя ОСОБА_3, які містяться в матеріалах цивільної справи та датовані після грудня 2014 року, до уваги експертам не приймати, оскільки ці документи були видані на території, на якій юрисдикція української влади в дійсний час не поширюється, що додатково підтверджується відповіддю головного лікаря ЛОКЛ ОСОБА_17 (а.с.28 т.3);

-питання 3 надати оригінал карт виїзду швидкої медичної допомоги та відповідні супровідні листи від 23.03.2012р., коли ОСОБА_3 під час проведення обшуку його службового кабінету двічі викликалась швидка медична допомога у звязку з погіршенням стану здоровя, - не виявляється можливим, так як такі виїзди здійснювались швидкою медичною допомогою Калинівської дільничної лікарні, яка в дійсний час припинила свою діяльність з причин, зазначених вище. Разом з тим, суд вважає необхідним звернути увагу експертів на те, що факт надання ОСОБА_3 в той день невідкладної медичної допомоги підтверджується протоколом огляду місця події (а.с.119-126 т.1), в якому на зворотній стороні аркуша 121 зафіксовано погіршення стану здоровя ОСОБА_3 та перший виклик швидкої медичної допомоги о 11.20, після чого на аркуші 122 зафіксований другий виклик швидкої медичної допомоги, під час якого лікарем ОСОБА_6 власноруч зроблений відповідний запис про наявність у ОСОБА_18 високого тиску та необхідності його госпіталізації до Первомайської міської лікарні. Також суд надає на адресу експертів відповідні карту виїзду швидкої медичної допомоги №2402 та виписку з Журналу обліку викликів швидкої медичної допомоги від 12.04.2012р., коли ОСОБА_3 під час його допиту у якості підозрюваного в приміщенні Попаснянської районної прокуратури викликалась швидка медична допомога (а.с.23-26 т.3);

-питання 4 надати оригінал мед експертної справи на імя ОСОБА_3 з Луганського обласного центру медико-соціальних експертиз щодо встановлення з 2008 року ОСОБА_3 другої групи інвалідності не виявляється можливим, так як архів даної установи залишився в м.Луганську, яке в дійсний час знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області;

-питання 5-8,13 надати оригінали медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_3 №781 за період з 23.03.2012 по 16.04.2012, №27512/402 за період з 17.04.2012 по 11.05.2012, №379 за період з 07.09.2012 по 24.09.2012, данні МРТ від 05.04.2012 на електронному носію, а також оригінали медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_3 за період до 2012 року для оцінки стану його здоровя до 23.03.2012, - не виявляється можливим, так як судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 в ці проходив стаціонарне лікування в медичних закладах м.Луганська, Кадіївки, Первомайська та с.Калинове Попаснянського району, тобто на територіях, які в дійсний час знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області;

-питання 9-12 судом було встановлено, що в березні 2015 року позивач ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в м.Луганську в медичному закладі, працівники якого не підпорядковані та не входять до штатного розкладу Луганської обласної клінічної лікарні (а.с.28 т.3), а в травні та вересні 2015 року позивач проходив стаціонарне лікування в Калинівській дільничній лікарні, яка після 2014 року не перереєструвалася на підконтрольній території України у встановленому законом порядку. Тому суд вважає необхідним під час проведення експертного дослідження не приймати до уваги експертам зазначену в цих питаннях медичну документацію на імя ОСОБА_3

З огляду на вищезазначене суд зазначає, що проведення по справі комісійної судово-медичної експертизи є обовязковою умовою для проведення в подальшому судової психологічної експертизи, про що безпосередньо зазначено у відповідному клопотанні експерта ОСОБА_14 При цьому суд зазначає, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи присутність позивача ОСОБА_3 є обовязковою з метою встановлення його стану здоровя на теперішній час, при цьому обовязок щодо забезпечення своєчасної явки позивача до судово-експертної установи суд покладає на представника позивача адвоката ОСОБА_12 Також

Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини щодо наявності та можливості витребування в певних медичних установах зазначеної в клопотанні експерта медичної документації на імя ОСОБА_3, з урахуванням позиції сторін, які наполягають на проведенні по справі комісійної судово-медичної експертизи, а також враховуючи, що питання щодо проведення експертизи було вже вирішено, суд вважає вважає необхідним направити матеріали цивільної справи та медичну картку амбулаторного хворого на імя ОСОБА_3 на адресу експертів Луганського бюро судово-медичних експертиз для проведення комісійної судово-медичної експертизи, так як для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в галузі медицини.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.143,144 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Призначити по справі комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Луганського бюро судово-медичних експертиз, за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 37, попередивши експертів про кримінальну відповідальність відповідно до вимог ст.ст.384,385КК україни

На вирішення експертизи поставити такі питання:

-чи є причинно-наслідковий звязок між погіршенням стану здоровя ОСОБА_3 та незаконним порушенням стосовно нього кримінальної справи 27 березня 2012 року за ч.3ст. 368 КК України прокурором Луганської області; незаконним проведенням 23 березня 2012 року обшуку в кабінеті голови Калинівської селищної ради ОСОБА_3; незаконним предявленням ОСОБА_3 обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України; незаконним відстороненням ОСОБА_3 постановою слідчого прокуратури Попаснянського району від 14 травня 2012 року з роботи (посади) голови Калинівської селищної ради; незаконним вироком Попаснянського районного суду від 03.10.2013 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, враховуючи, що під час обшуку 23.03.2012 року ОСОБА_3 переніс ішемічний інсульт в ВББ, а після цих подій стан його здоровя постійно погіршувався?

Експертизу провести за участю ОСОБА_3, виклик якого здійснити через його представника адвоката ОСОБА_1 за моб.тел. 050-568-51-71 або через Попаснянський районний суд.

Надати в розпорядження експертів матеріали цивільної справи №423/1136/15-ц та медичну картку на імя ОСОБА_3.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Суддя В.А.Закопайло