Справа №242/4128/16-ц
Провадження №2/242/1342/16
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2016 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Владимирська І.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. До позовної заяви представник позивача надав заяву, в якій просить забезпечити позов та накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення, а також обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, заборонити відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб видачу відповідачу паспорта, проїзного документу.

Дослідивши обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини у зв'язку з яким потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, із обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які приймають участь у справі, може прийняти міри по забезпеченню позову. Забезпечення позову можливе у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача 200 000 грн. 00 коп. в якості заборгованості за кредитом, натомість в заяві про забезпечення позову не конкретизує на яке саме рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1Л, необхідно накласти арешт, що в свою чергу позбавляє можливості суду встановити співрозмірність заявлених позовних вимог до вартості рухомого та нерухомого майна, Крім того не зазначає місцезнаходження грошових коштів, що належить ОСОБА_1, і на які необхідно накласти арешт.

В частині забезпечення позову щодо обмеження відповідача у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань, заборонити відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб видачу відповідачу паспорта, проїзного документу, суд вважає їх також, такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заявником не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що відповідач ОСОБА_1 буде ухиляться від виконання зобовязання, має намір виїхати за межі України, Крім того, з матеріалів справи взагалі не вбачається, що у неї є закордонний паспорт.

Наявність статусу відповідача та непогашення боргу в добровільному порядку не можуть свідчити про свідоме ухиляння ОСОБА_1 від виконання своїх зобовязань та бути підставами для тимчасового обмеження права на виїзд особи за межі України.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення, у разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, то апеляційна скарга подається в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя