Провадження №2/523/5042/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №21 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 385 АКІБ «УкрСиббанк» (далі Банк) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі Кредитний договір) на підставі якого Банк надав позивачу кредит в розмірі 66000 доларів США для його особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, а саме, на придбання житла - однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (далі Квартира).

В забезпечення виконання Кредитного договору, 26.09.2007 року між позивачем та Банком було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 12294 (далі Договір іпотеки), згідно якого, придбана за кредитні гроші Квартира була передана Банку в іпотеку.

Таким чином, між сторонами склались правовідносини, в яких ОСОБА_2 є споживачем фінансових послуг, наданих Банком.

На виконання своїх кредитних зобов'язань, позивач, відповідно до Кредитного договору, протягом трьох років виплачував Банку тіло кредиту та суму процентів за користування кредитом. Так, з 2007 по 2010 роки позивачем було сплачено Банку 10339,20 доларів СІНА.

Проте, внаслідок всесвітньої економічної кризи та стрімким зростанням курсу долара по відношенню до гривні, ОСОБА_2, маючи у той час на утриманні двох своїх малолітніх дітей, втратила можливість сплачувати вартість кредиту за збільшеним валютним курсом, про що письмово повідомила Банк та просила зафіксувати обмінний курс для погашення кредиту.

Банк відмовив ОСОБА_2 у задоволенні її заяви та 30.08.2010 р. звернувся в суд з позовом до неї та поручителів - ОСОБА_5, ОСОБА_6 з вимогою про солідарне стягнення боргу за Кредитним договором.

В процесі розгляду справи, 28.03.2012 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі TOB «Кей-Колект») із заявою про заміну позивача правонаступником, посилаючись на те, що між TOB «Кей-Колект» та Банком було укладено договір факторингу № 1 від 12.12.2011 р., за яким Банк відступив TOB «Кей-Колект» право вимоги за кредитом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.03.2013 р. по справі 1527/2- 782/11 позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів суму боргу. Вказане рішення суду виконується шляхом стягнення відповідних періодичних платежів з поручителя ОСОБА_6

Однак, в серпні 2016 року, представники TOB «Кей-Колект» без будь-яких попереджень та погоджень, самостійно, за відсутності ОСОБА_2, членів її сім'ї, державного виконавця, співробітників поліції чи будь-яких інших осіб, зламали вхідні двері Квартири, яка є предметом іпотеки і в якій проживає позивачка з трьома малолітніми дітьми та чоловіком, проникли в неї та змінили вхідні замки.

Прибувши з дітьми до своєї квартири та побачивши це, ОСОБА_2 викликала поліцію, після приїзду якої з'ясувалось, що представники TOB «Кей-Колект» здійснили проникнення до житла ОСОБА_2 та її дітей на підставі того, що у даний час TOB «Кей- Колект» є власником цієї Квартири.

Після цього вдалося з'ясувати, що згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником Квартири, що була предметом іпотеки, у даний час є TOB «Кей-Колект» на підставі рішення від 05.08.2015 р. № 23430093 про реєстрацію права власності за TOB «Кей-Колект», винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі Нотаріус), номер запису про право власності 10687616, номер розділу в Державному реєстрі прав 01.

Згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для винесення Нотаріусом, як реєстратором, рішення про реєстрацію права власності на квартиру за TOB «Кей-Колект», є Договір іпотеки від 26.09.2007 р., реєстровий № 12294 та договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки від 12.12.2011 р., реєстровий № 5207-5208.

Позивачка вважає, що перехід права власності на Квартиру, реєстрація якого відбулась на підставі рішення Нотаріуса від 05.08.2015 р., є незаконним, а рішення та запис про право власності повинні бути скасовані судом, як такі, що суперечать закону та Договору іпотеки виходячи з наступного.

При здійсненні відчуження предмету іпотеки, шляхом реєстрації нотаріусом права власності на нього, було порушено порядок вчинення нотаріальних дій та вимоги закону щодо відчуження нерухомого майна, право на користування (проживання) яким належить малолітнім особам.

Так, на момент відчуження Квартири на користь TOB «Кей-Колект», в ній проживали та були зареєстровані малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та реєстрацію від 05.09.2016 р. № 3205. Однак нотаріус вчинив нотаріальну дію щодо переходу права власності не перевірив наявність зареєстрованих в квартирі неповнолітніх дітей, а також не отримав дозвіл від органу опіки та піклування.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідач, здійснюючи реєстраційні дії, порушив порядок їх вчинення шляхом недодержання вимог закону щодо розмежування суб'єктів реєстраційних дій.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для виникнення права власності за TOB "Кей-Колект" є Договір іпотеки від 26.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 12294. Як вбачається з матеріалів справи, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на Квартиру за TOB "Кей-Колект" здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3., що суперечить вимозі абзацу 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Позивач також посилається на, що відповідач , здійснюючи реєстраційні дії, порушив порядок їх вчинення, провівши державну реєстрацію права власності TOB "Кей-Колект" на Квартиру за відсутності необхідних правових підстав, а саме, що не пересвідчився про отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що рішення Нотаріуса про державну реєстрацію права власності на Квартиру за TOB «Кей- Колект» порушує норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки даний Закон розповсюджується на неї.

Окрім того, позивач вважає, що TOB «Кей-Колект», на відміну від Банку, не мав права отримати предмет іпотеки у свою власність в порядку задоволення грошових вимог за неповернутим кредитом та процентами за користування ним, оскільки Відповідач TOB «Кий-Колект» не є банком (банківською установою), оскільки за своєю організаційно-правовою формою не відповідає ст. 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та не має відповідної ліцензії, передбаченої ст. 19 вказаного закону.

На підставі вищенаведеного, позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру № 65 в будинку № 66 корпус 2 по вулиці Заболотного в місті Одесі за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (), винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 05.08.2015 р. за номером 23430093, номер запису про право власності 10687616, номер розділу в Державному реєстрі прав 01.

В судове засідання представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно надіслано заперечення вони позовні вимоги не визнають, оскільки вважають, що нотаріус вчинила нотаріальну дію, відповідно до вимоги Закону.

Приватний Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 26.09.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 385 АКІБ «УкрСиббанк» (далі Банк) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі Кредитний договір) на підставі якого Банк надав позивачу кредит в розмірі 66000 доларів США для його особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, а саме, на придбання житла - однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (далі Квартира).

В забезпечення виконання Кредитного договору, 26.09.2007 року між позивачем та Банком було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 12294 (далі Договір іпотеки), згідно якого, придбана за кредитні гроші Квартира була передана Банку в іпотеку.

На виконання своїх кредитних зобов'язань, позивач, відповідно до Кредитного договору, протягом трьох років виплачував Банку тіло кредиту та суму процентів за користування кредитом. Однак в 2010р. позивачка припинила сплачувати щомісячні платежі.

В звязку з чим, ПАТ «Укрсиббанк» звернувся з позовом до суду.

В процесі розгляду справи, 28.03.2012 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі TOB «Кей-Колект») із заявою про заміну позивача правонаступником, посилаючись на те, що між TOB «Кей-Колект» та Банком було укладено договір факторингу № 1 від 12.12.2011 р., за яким Банк відступив TOB «Кей-Колект» право вимоги за кредитом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.03.2013 р. по справі 1527/2- 782/11 позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів суму боргу. Вказане рішення суду виконується шляхом стягнення відповідних періодичних платежів з поручителя ОСОБА_6

В серпні 2016 року, після спроби представників TOB «Кей-Колект» проникнути до квартири, позивачка дізналась, що TOB «Кей- Колект» є власником цієї Квартири.

Згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником Квартири, що була предметом іпотеки, у даний час є TOB «Кей-Колект» на підставі рішення від 05.08.2015 р. № 23430093 про реєстрацію права власності за TOB «Кей-Колект», винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі Нотаріус), номер запису про право власності 10687616, номер розділу в Державному реєстрі прав 01.

Згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для винесення Нотаріусом, як реєстратором, рішення про реєстрацію права власності на квартиру за TOB «Кей-Колект», є Договір іпотеки від 26.09.2007 р., реєстровий № 12294 та договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки від 12.12.2011 р., реєстровий № 5207-5208.

Суд вважає, що позивачка обґрунтовано посилається, що рішення про реєстрацію права власності на квартиру за TOB «Кей-Колект», яке було здійснено приватним нотаріусом є неправомірним.

Так, момент відчуження Квартири на користь TOB «Кей-Колект», в ній проживали та були зареєстровані малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та реєстрацію від 05.09.2016 р. № 3205.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна; неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень; для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст. 177 Сімейного кодексу України та абз. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат», правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Згідно п. 1.8. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 та зареєстрованого 22.02.2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок), з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 5 вказаного закону, нотаріус зобов'язаний, зокрема, відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її не відповідності законодавству України або міжнародним договорам.

В матеріалах, які стали підставою для здійснення вищевказаної нотаріальної дії відсутні докази отримання довідки про склад сім'ї, а також дозвілу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна від органу опіки та піклування.

Крім того, рішення Нотаріуса про державну реєстрацію права власності на Квартиру за TOB «Кей- Колект» порушує норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який опубліковано 07.06.2014р., протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З кредитного договору вбачається, що кредити видався в іноземній валюті у розмірі 66000 доларів США, загальною площею: 45,9 кв.м.; житлова: 20,1 кв.м..

Згідно даних реєстру, окрім цієї квартири будь-якого нерухомого майна за позивачкою іншого нерухомого майна не зареєстровано, а також квартира є єдиним місцем проживання.

Таким чином, на позивачку розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, а тому перехід права власності на квартиру можливий лише після припинення дії мораторію.

Необхідно також звернути увагу на те, що згідно ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01 р. № 2664-ІІІ, з подальшими змінами (далі Закон № 2664), фінансові активи - кошти, цінні папери, боргові зобов'язання та право вимоги боргу, що не віднесені до цінних паперів; фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів; учасниками ринку фінансових послуг є, зокрема, особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України та споживачі фінансових послуг.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2664, фінансовими вважаються, зокрема послуги з факторингу, банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ст. 5 Закону № 2664, фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями.

Відповідач TOB «Кей-Колект» не є банком (банківською установою), оскільки за своєю організаційно-правовою формою не відповідає ст. 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та не має відповідної ліцензії, передбаченої ст. 19 вказаного закону.

TOB «Кей-Колект» також не має статусу фінансової установи, зареєстрованої у встановленому законом порядку із включенням його до реєстру фінансових установ, згідно ст. 7 Закону № 2664.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 2664, органи, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг згідно із статтею 21 цього Закону, можуть приймати в межах своїх повноважень рішення про належність операцій, які здійснюються на ринках фінансових послуг, до певного виду фінансових послуг, визначених частиною першою цієї статті; про визначення операції як фінансової послуги.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 р. № 352, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2014 р. за № 342/25119, до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів), зокрема, набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Платою за користування грошовими коштами є, зокрема, сума процентів, нарахована на умовах кредитного договору або закону, а отже отримання (стягнення) процентів за користування грішми є в розумінні вшценаведених норм діючого законодавства операцією з фінансовими активами (фінансовою послугою факторингу).

Перехід права власності на Квартиру до іпотекодержателя, відповідно до закону є способом задоволення вимог кредитора по сплаті кредитного боргу. Враховуючи, що цей борг складається, у тому числі, з плати за користування кредитом, то отримання іпотекодержателем у власність предмета іпотеки (Квартири) є відповідно до діючого законодавства України, способом отримання плати за користування грошовими коштами, тобто операцією з фінансовими активами (фінансовою послугою факторингу), права на здійснення якої, у ТОВ «Кей-Колект» не має.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру № 65 в будинку № 66 корпус 2 по вулиці Заболотного в місті Одесі за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (), винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 05.08.2015 р. за номером 23430093, номер запису про право власності 10687616, номер розділу в Державному реєстрі прав 01.

Крім того, необхідно з відповідачів на користь позивачки судовий збір у рівних частках, тобто по 275 гривень 60 копійок з кожного.

Керуючись до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», ч. 4 ст. 177 Сімейного кодексу України та абз. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно задовольнити.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру № 65 в будинку № 66 корпус 2 по вулиці Заболотного в місті Одесі за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (), винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 05.08.2015 р. за номером 23430093, номер запису про право власності 10687616, номер розділу в Державному реєстрі прав 01.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (, 04071 м. Київ, вул. Іллінська, 8) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 м. Одеса, вул. Ак. Заболотного б. 66/2, кв. 65) судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок.

4. Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (01004 м. Київ, вул. Велика Васильківська б. 25, оф. 22) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 м. Одеса, вул. Ак. Заболотного б. 66/2, кв. 65) судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя