Дата документу 16.09.2016
Справа № 334/162/15-ц
Провадження № 2/334/60/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., за участю прокурора Штірова О.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

у с т а н о в и в:

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

В позові вказує, що 25.11.2014 рок вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченому ст. 122 ч.1 КК України. Потерпілим від кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий від злочину протягом 10 днів (з 26.10.2013 року по 04.11.2013 року) знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», яка є бюджетною установою і утримується за бюджетні кошти. Вартість перебування одного дня у лікувальному закладі складає 319,38 грн., що підтверджується розрахунком вартості лікування пацієнта за один ліжко-день у стоматологічному відділенні. Таким чином, загальна вартість витрат на лікування ОСОБА_3 склала 3193,80 грн., яку позивач просить стягнути на користь «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги».

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 в судовому засідання позов підтримав у повному обсязі, просить суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, з заявою про розгляд справи в його відсутності до суду не звертався, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що 25.11.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченому ст. 122 ч.1 КК України. Потерпілим від кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий від злочину протягом 10 днів (з 26.10.2013 року по 04.11.2013 року) знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», яка є бюджетною установою і утримується за бюджетні кошти.

Вартість перебування одного дня у лікувальному закладі складає 319,38 грн., що підтверджується розрахунком вартості лікування пацієнта за один ліжко-день у стоматологічному відділенні, згідно довідки № 1325/01-8 від 25.11.2014 року, виданої заступником головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, які зараховуються до бюджету, за рахунок якого утримується лікувальний заклад.

Згідно приписів ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно з п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Враховуючи, що між протиправними діями відповідача ОСОБА_1 та перебуванням на стаціонарному лікуванні ОСОБА_3 є причино-наслідковий зв'язок, встановлений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя суду від 25.11.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченому ст. 122 ч.1 КК України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених чи відхилених частини вимог.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави має бути стягнута сума судового збору в сумі 487 грн. 20 коп..

На підставі ст.1206 ЦК України, п.п.2. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року та керуючись ст.ст. 7,10, 15, 60,61, 88, 209, 213-218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов прокурору Запорізької місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою м. Запоріжжя, вул. Руставі, 2-124 на користь Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» (МКЛЕ та ШМД, 69000, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 80 , р/р6214, код банку 813015 УДК Запорізької області м. Запоріжжя) кошти затрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування ОСОБА_3 у сумі 3193,80 грн. (три тисячі сто девяносто три грн. 80 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою м. Запоріжжя, вул. Руставі, 2-124 на користь держави судовий збір сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.