УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Прилуцький міський відділ управління внутрішніх справ у Чернігівській області, прокуратура Чернігівської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури,

за касаційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000 грн та матеріальну шкоду у розмірі 20 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 23 вересня 2009 року слідчим прокуратури Варвиського району порушено кримінальну справу № 54/457 за фактом розтрати за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, а 29 вересня 2009 року Прилуцьким міськрайонним прокурором було порушено кримінальну справу відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. 20 травня 2011 року вчинені діяння були перекваліфіковані на ч. 1 ст. 190 КК України та направлені за підслідністю до СВ Прилуцького МВ УМВС.

На думку позивача з 29 вересня 2009 року почалося його кримінальне переслідування, яке продовжувалося до 26 червня 2011 року, коли начальником СВ Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області було винесено постанову про закриття кримінального переслідування відносно нього, за відсутністю в його діях ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та скасовано міру запобіжного заходу .

Позивач зазначав, що за час перебування під слідством він поніс значних матеріальних витрат, пов'язаних з неодноразовим прибуттям до органів досудового слідства у Варвинському районі та у м. Прилуки, прибуттям до судових інстанцій різного рівня, оплатою юридичних послуг адвокатів та інших витрат, а тому просив суд стягнути з відповідача завдані йому матеріальні збитки в сумі 20 000 грн.

Крім того вказав, що незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури йому було завдано значну моральну шкоду, яка полягає в тому, що у нього змінився життєвий устрій, він втратив нормальні соціальні зв'язки з друзями, знайомими та рідними, а також з колегами по роботі, що призвело до погіршення стану здоров'я та завдало йому значних моральних страждань, а тому він просив стягнути з відповідача 150 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 шляхом списання коштів у розмірі 47 786 грн 50 коп. з єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства і прокуратури та у відшкодування витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 01 грудня 2015 року апеляційну скаргу прокуратури Чернігівської області задоволено частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2015 року змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з відповідної бюджетної програми на користь ОСОБА_4 27 786 грн 50 коп. на відшкодування моральної шкоди та 20 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, змінене рішенням апеляційного суду в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося в апеляційному порядку лише в частині стягнення матеріальної шкоди та в цій частині оскаржується і в касаційному порядку, а тому на предмет законності і обґрунтованості в іншій частині не переглядається.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується сума сплачена ним у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги.

Згідно із п. п. 4, 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Громадянинові повертаються суми, сплачені ним у зв'язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об'єднанню (адвокату), за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесенні ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв'язку з поїздками у справі до касаційної та наглядової інстанції.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, виходив з того, що такі вимоги повністю підтверджуються актами здачі-прийняття робіт (а. с. 25-29) та квитанціями на внесення грошових коштів в касу адвокатської контори (а. с. 30-34), у зв'язку із чим дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат за надані адвокатом послуги у кримінальній справі у розмірі 20 000 грн.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, погодився із висновком суду першої інстанції, що прибуткові касові ордери є належними та допустимими доказами і місять інформацію щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, а також врахувавши роз'яснення, викладені у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», дійшов обґрунтованого висновку про можливість безпосереднього звернення до суду з вимогами щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, не дотримуючись встановленого досудового порядку.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій в оскаржуваній частині були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2015 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана