1Справа № 335/3500/16-ц 6/335/299/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І., за участю представника заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3, зацікавлені особи Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_4, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про залучення правонаступника, видачі виконавчого документу, зміни способу виконання рішення,

ВСТАНОВИВ :

Представник заявника ОСОБА_3- ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про залучення правонаступника, видачі виконавчого документу, зміни способу виконання рішення, зазначивши про те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2015 року позов ОСОБА_4 до ПАТ „Дельта Банк про стягнення заборгованості задоволено частково, з ПАТ „Дельта Банк на користь ОСОБА_4 стягнута сума вкладу за договором банківського вкладу у розмірі 150 000 грн. 01.08.2015 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір відступлення права вимоги, на підставі якого ОСОБА_4 передала на користь ОСОБА_3 право вимоги за договором від 20.12.2014 р, який був укладений ПАТ „Дельта Банк з ОСОБА_4 у звязку з чим заявник просить суд залучити до участі у цивільній справі № 335/3500/15-ц правонаступника, що діє на підставі договору про відступлення права вимоги від 01.08.2015 р. зі змінами та доповненнями, ОСОБА_3, видати правонаступнику виконавчий лист, змінити спосіб виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2015 року, а саме припинити зобовязальні правовідношення між правонаступником у справі ОСОБА_3 та ПАТ „Дельта Банк на суму 150 000 грн.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3- ОСОБА_1 підтримав заяву з підстав, зазначених у ній, та просить її задовольнити.

Представник зацікавленої особи ПАТ „Дельта Банк ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечує, пояснивши, що заявник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір відступлення прав вимоги від 01.08.2015 р. без отримання письмової згоди Банку на відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, у порушення вимог Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ „Дельта Банк. Протягом тимчасової адміністрації в АТ „Дельта Банк ОСОБА_4 було включено до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та відшкодовано 200 000 грн. Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що стягнення коштів здійснюється виключно у порядку, передбаченому Законом. В задоволенні заяви просить відмовити.

Представник зацікавленої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, у письмовій заяві просить суд розглянути заяву без її участі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 грудня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу № 100-04009-612579 у гривні (надалі - Договір банківського вкладу), сума вкладу - 150000 грн., на строк - по 20.03.2015 року.

20.12.2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) „Найкращий від Миколая оn-line " у гривнях №2579, на строк до 20 березня 2015 року включно. Сума вкладу складає 150 000 грн. Процентна ставка по вкладу становить 13% річних.

ОСОБА_5 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2015 року позов ОСОБА_4 до ПАТ „Дельта Банк про стягнення заборгованості задоволено частково, з ПАТ „Дельта Банк на користь ОСОБА_4 стягнута сума вкладу за договором банківського вкладу у розмірі 150 000 грн.

01.08.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає на користь заявника, а останній на відплатній основі приймає на себе - право вимоги, яке випливає із вичерпних правовідносин за договором №2579 банківського вкладу (депозиту) „Найкращий від Миколая оn-line " у гривнях від 20.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та АТ «Дельта Банк» .

Відповідно до п. 1.2. договору відступлення права вимоги, сума грошового зобовязання ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4, за яким останнім здійснюється відступлення права вимоги за цим Договором на користь ОСОБА_3, складає 150 000,00 грн. Крім того, згідно п. 1.3. договору відступлення права вимоги, сторони погодили, що до ОСОБА_3 переходять усі права щодо вільного володіння, користування, розпорядження банківським вкладом з моменту підписання цього договору.

30.09.2015 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2015 року залишено без змін.

Листом від 09.10.2015 року ОСОБА_4 повідомила ПАТ «Дельта Банк» про те, що передала на користь ОСОБА_3 право вимоги за договором банківського вкладу на підставі договору відступлення права вимоги від 01.08.2015 року.

У відповідь на зазначену заяву, АТ «Дельта Банк» листом від 19.11.2015 року повідомив ОСОБА_4, що не визнає відступлення прав вимоги, про яке йдеться у зверненні, з огляду на те, що не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) з посиланням на п. 2.12.19 та п. 5.27. Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк».

Крім того, 30.10.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» із заявою, в якій з посиланням на договір відступлення права вимоги від 01.08.2015 року, просила акцептувати у відповідному реєстрі вимог кредиторів, вимогу нового кредитора у зобовязанні - ОСОБА_3 на підставі договору банківського вкладу у розмірі 150 000,00 грн.

У відповідь за зазначене звернення, листом від 20.11.2015 року заявника було повідомлено, що ПАТ «Дельта Банк» не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту), з огляду на що, договір відступлення права вимоги від 01.08.2015 року не створює будь-яких юридичних наслідків.

03.11.2015 р. ОСОБА_3 надала заяву уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про уступку прав вимоги за договором банківського вкладу від 20.12.2014 р.

20.11.2015 р. ПАТ „Дельта Банк повідомив ОСОБА_3 про неможливість передання прав вимоги за договором банківського вкладу від 20.12.2014 р. з причин невідповідності договору відступлення права вимоги чинному законодавству України, так як цей договір не створює юридичних наслідків так, як ПАТ «Дельта Банк» не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги з договором банківського вкладу.

02.10.2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочала процедуру ліквідації ПАТ „Дельта Банк з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

При укладенні договору про відступлення права вимоги від 01.08.2015 року сторони керувалися положеннями статей 512-519 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Разом з тим розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України ).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

При укладенні договору про відступлення права вимоги від 01.08.2015 року сторони керувалися положеннями статей 512-519 ЦК України. При цьому за змістом договору від 01.08.2015 року укладеного між сторонами, зокрема розділів 5,6 встановлено, що кредитор-2 за цим договором зобовязаний виплатити на користь кредитора -1 у спосіб, строки та у розмірі визначеному п. 6 цього Договору грошову винагороду за відступлення права вимоги (п. 5.1.1. а.с. 72), а згідно до п. 6.1. в якості грошової винагороди за відступлення права вимоги за банківським вкладом Кредитор-2 виплачує на користь Кредитора-1 грошову суму у розмірі 51000 грн., що у відсотковому співвідношенні складає 34% від абсолютної величини Банківського вкладу зазначеної у по. 1.2.цього договору. Порядок отримання даної суми встановлюється п. 8.1. Договору, який регулює порядок сплати винагороди за відступлення права вимоги за Договором (а.с.73).

Разом із тим,нормами Цивільного кодексу України не встановлено заборони щодо відплатності договору цесії, сторони в силу принципу свободи договору і презумпції відплатності договору, передбачених ч.5 ст. 625 та ч.1 ст. 626 ЦК України, самі визначають відплатний чи безоплатний характер договору, при цьому якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення договору купівлі-продажу, а якщо безоплатний - дарування. Отже, з урахуванням характеру правовідносин між сторонами договір від 01.08.2015 року є договором відступлення права вимоги.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобовязанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов"язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов чинним цивільним законодавством не передбачена.

За нормою ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами іщ їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до вимог ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець - взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

АТ «Дельта Банк» листом від 19.11.2015 року повідомив ОСОБА_4 що не визнає відступлення прав вимоги, з огляду на те,що не надавав письмової згоди на відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу на підставі п. 2.12.19 та 5.27 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк».

На момент укладення між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу від 20.12.2014 року діяли Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Дельта Банк", затверджені ОСОБА_5 директорів АТ "Дельта Банк", згідно Протоколу № 14 від 20.03.2013 року, в редакції із змінами та доповненнями, затвердженими ОСОБА_5 Директорів АТ "Дельта Банк", згідно Протоколу № 55 від 06.08.2014 року.

Відповідно до п. 2.1 Правил від 06.08.2014 року, останні є системою затверджених і оприлюднених норм, які встановлюють порядок та умови надання АТ "Дельта Банк" банківських послуг фізичним особам, повязаних, зокрема, із відкриттям та обслуговуванням поточних рахунків, відкриттям та обслуговуванням вкладних (депозитних) рахунків та прийняттям від фізичних осіб грошових коштів, що становлять суми вкладів (депозитів).

Пунктом 2.3 Правил від 06.08.2014 року визначено, що, здійснюючи укладання Договору з банком, клієнт такими своїми діями здійснює повне та беззаперечне приєднання до цих Правил, тобто повністю приймає положення цих Правил для застосування у своїх взаємовідносинах з Банком.

Відповідно до п. 18.8 Правил від 06.08.2014 року укладанням Договору з Банком Клієнт підтверджує отримання примірника такого Договору та цих Правил.

Згідно із п. 2.6, 2.7 Правил від 06.08.2014 року Клієнт, уклавши з Банком відповідний Договір, підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну, остаточну згоду з цими Правилами.

У разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Правил та умовами Договору положення цих Правил мають пріоритетну силу і застосовуються Сторонами до взаємовідносин, що виникають/діють відповідно до Договору, якщо в конкретному Договорі сторони не прямо передбачили протилежне.

Крім того, відповідно до п. 14.1, 14.1.1, 14.1.9 Правил від 06.08.2014 року Клієнт заявляє та підтверджує, що володіє всіма необхідними документами, що необхідні для укладання відповідного Договору, та має здатність виконувати його умови; він повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови цих Правил та будь-якого Договору за продуктом Банку, свої права та обов'язки за Договором та цими Правилами і погоджується з ними.

Пунктом 18.7 Правил від 06.08.2014 року визначено, що Клієнт підтверджує своє розуміння і погодження з тим, що положення цих Правил поширюється на його взаємовідносини з Банком, що виникають на підставі будь-якого Договору за продуктом банку, умови надання якого Банком наведені в цих правилах, та є обов'язковими для виконання Клієнтом.

Відповідно до п. 2.8 Правил від 06.08.2014 року оприлюднення Правил з метою ознайомлення фізичних осіб з їх змістом здійснюється шляхом розміщення тексту Правил на Офіційному сайті Банку а також у приміщеннях відділень банку у доступному для відвідування місці.

Згідно із п. 2.9 Правил від 06.08.2014 року, укладаючи відповідний Договір за продуктом Банку, Клієнт приймає на себе всі обов'язки та набуває всіх прав, передбачених цими Правилами, так само як і Банк бере на себе всі обовязки та набуває всіх прав, передбачених цими Правилами для відповідного кола банківських послуг, що будуть надаватися Банком за укладеним з Клієнтом Договором за Продуктом Банку.

Відповідно до п. 2.11.14 Правил від 06.08.2014 року Клієнт має право розмістити вклад у Банку, а також отримувати вклад та проценти у порядку та на умовах, що передбачені відповідним Договором банківського вкладу (депозиту), з урахуванням умов відповідного продукту Банку та положень цих правил.

Пунктом 2.12.19 Правил від 06.08.2014 року встановлено, що Клієнт (вкладник) не може здійснювати відступлення третім особам прав за Договором банківського вкладу (депозиту) без отримання попередньої письмової згоди Банку.

Згідно із п. 5.27 Правил від 06.08.2014 року відступлення вкладником прав вимоги за Договором банківського вкладу (депозиту) третім особам можливе лише за умови отримання письмової згоди Банку.

Відповідно до п. 2.13.29, 2.13.35 Правил від 06.08.2014 року Банк має право вимагати належного виконання Клієнтом своїх зобов'язань, що передбачені цими Правилами, Договорами та чинним законодавством.

Правила від 06.08.2014 року, п. 18.9, 18.10, 18.10.1 Правил від 06.08.2014 року, ці Правила та/або зміни до них розроблені на невизначений строк (діють протягом невизначеного строку) і набирають чинність з моменту їх затвердження ОСОБА_5 Директорів Банку. Ці Правила та/або зміни до них підлягають опублікуванню на Офіційному сайті Банку, на інформаційних дошках у відділеннях Банку або в інших доступних для ознайомлення місцях.

До цих правил можуть бути внесені зміни, про що Банк повідомляє шляхом розміщення на Офіційному сайті Банку та/або інформаційних дошках у відділеннях Банку або інших доступних для ознайомлення місцях.

Клієнт приймає на себе обов'язок самостійно відстежувати наявність/відсутність повідомлення Банку про зміну мов цих правил на інформаційних стендах у приміщенні банку та на Офіційному сайті Банку.

Згідно із п. 1.1, 2.2 Договору банківського вкладу всі визначення в ньому вживаються у значенні, встановленому Правилами банківського обслуговування, із підписанням цього Договору вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та погоджується вважати їх обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які винишш на підставі цього договору.

На порушення вимог ч. 3 ст. 512, ч. 1 ст. 516, ст.. 629, 633,1058 ЦК України, п. 2.12.19, 5.27 Правил від 06.08.2014 року заявник та ОСОБА_4 уклали Договір відступлення прав вимоги від 01.08.2015 року без отримання письмової згоди Банку на відступлення права вимоги за договором банківського вкладу.

Більш того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до. статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифікату.

Отже, при відсутності укладеного договору між Банком та фізичною особою, остання не підпадає під визначене поняття вкладника, та на таку особу не поширюється відшкодування суми, гарантованої ФГФО.

Згідно із п. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Судом встановлено, що протягом тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 було включено до списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики ФГВФО, та відшкодовано 200000 грн.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 4.23 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь- які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

За змістом ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 4- вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 7 - інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

Так, з метою реалізації приписів Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 21.10.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» із кредиторською вимогою та вимоги ОСОБА_4 на загальну суму 157713,59 грн. включено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» ( в т.ч, вимоги на суму 150 000,00 грн., заявлені ОСОБА_3 у заяві про застосування правонаступництва у справі, видачу виконавчого документу (листа), зміну способу виконання рішення Суду).

З урахуванням приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», задоволення майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківського рахунку унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб та здійснюється виключно в порядку, передбаченому цим законом.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі 1 6-2001цс15.

З урахуванням зазначеного, а також тих обставин, що Договір про відступлення права вимоги був укладений без попередньої письмової згоди банку, що була на той час передбачена Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», а тому підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 в частині залучення її до участі у справі у якості правонаступника ОСОБА_4 суд не вбачає.

Більш того, заміну сторони виконавчого провадження здійснює суд у порядку ст.378 ЦПК України, якою передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Заявник наполягав у судовому засіданні саме на залученні в порядку ст. 37 ЦПК України до участі у цивільній справі правонаступника ОСОБА_6 ОСОБА_3

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України).

Разом з тим, ОСОБА_3 з такою заявою в порядку, передбаченому ст. 378 ЦПК України не зверталася. При цьому незважаючи на розяснення суду представнику заявника в порядку ст. 10 ЦПК України цих положень, представник заявника заявлені вимоги не уточнив і категорично наполягає саме на залученні правонаступника в порядку ст. 37 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, вимоги про видачу виконавчого листа ОСОБА_3 та зміну способу виконання рішення суду, які є похідними від вимоги про залучення правонаступника, також не підлягають задоволенню.

При цьому, щодо вимог про видачу виконавчого листа, то суд зазначає, що розгляд таких вимог взагалі не передбачений нормами процесуального законодавства, адже згідно до ч.2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено видається один виконавчий лист.

Щодо зміни способу виконання, то слід зазначити наступне, згідно вимог ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за завою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України та статтею 14 ЦПК України судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України і виконується в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

За розясненнями п. 10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу і порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Відповідно до змісту даної статті зміна чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення це зміна одного виду виконання іншим або визначення чіткого логічного порядку вчинення дій, спрямованих на виконання припису рішення суду. Законом встановлений критерій визначення підстав для встановлення способу і порядку виконання обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Суд зазначає, що приписи ст.378 ЦПК України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини судового рішення, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Предметом розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» було стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Чинним цивільним процесуальним законодавством чітко визначено, що зміна способу і порядку виконання рішення суду може мати місце лише у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Проте, в заяві про зміну способу виконання рішення, ОСОБА_3 не наведено виняткових обставин, які в розумінні ст. 373 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення, вимога щодо зміни способу виконання рішення суду від 20.05.2015 року шляхом припинення зобовязання між ОСОБА_3 та ПАТ „Дельта Банк не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення її вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини рішення суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права, тому законні підстави для її задоволення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 37, 373 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3, зацікавлені особи Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_4, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про залучення правонаступника, видачі виконавчого документу, зміни способу виконання рішення, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Ю.В. Апаллонова