Справа № 219/791/16-ц
Провадження № 2/219/1101/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (Артемівську) Донецької області, яка належала померлій 02 травня 2011 року ОСОБА_3; на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (Артемівську) Донецької області, яка належала померлому 25 червня 2014 року ОСОБА_4; та на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (Артемівську) Донецької області у звязку із втратою свідоцтва про право власності на житло від 06 липня 1993 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02 травня 2011 року померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частину жилого будинку № 37 по вул. Базарна в м. Артемівську Донецької області, проте, позивач отримала 02 грудня 2011 року свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти суми недоотриманої пенсії, яка належала померлій, оскільки всі документи на імя померлої на житловий будинок позивач після смерті матері не змогла знайти. Пізніше, позивач знайшла лише копії правовстановлюючих документів на будинок, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_2 окрім відповідача та позивача належить сину позивача ОСОБА_4, проте, 25 червня 2014 року останній помер в результаті ДТП, інших спадкоємців окрім позивача він не мав. 24 грудня 2014 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини. Приватним нотаріусом ОСОБА_5 спадкова справа заведена, в даний час на інше майно, яке залишилось після смерті сина позивача та на яке є оригінали документів. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутись до суду з цією позовною заявою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності за участю її представника за довіреністю ОСОБА_6

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позов за її відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 серії І-НО № 425207 (а.с. 11).

Після розірвання шлюбу 23 жовтня 1981 року (а.с. 13) з ОСОБА_8, ОСОБА_9 отримала прізвище ОСОБА_3.

Зі свідоцтва про смерть серії 1-НО № 548011 вбачається, що 06 травня 2011 року померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії V-НО № 427014 (а.с. 12) 26 січня 1990 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 укладено шлюб, після чого остання отримала прізвище ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про народження серії VIII-НО № 372710 в позивача 07 лютого 1991 року народився син ОСОБА_4 (а.с. 24), який 25 червня 2014 року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 783112 (а.с. 10).

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та члена її родини: ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 06 липня 1993 року, яке зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації м. Артемівська 12 липня 1993 року за № 12-2168 (а.с. 7).

За приписами статей 355-357 ЦК України, майно,що є у власності двох або більше осіб ( співвласників ), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно ). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними,якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4, власником вказаної квартири є ОСОБА_3 (а.с. 8).

З довідки КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про прово власності на житло, видане госпрозрахунковим бюро з приватизації при Артемівському виконкомі від 06 липня 1993 року (а.с. 98).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дрежавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відомості стосовно квартири АДРЕСА_5 відсутні (а.с. 102).

З інформації, наданої завідувачем Першої Артемівської державної нотаріальної контори вбачається, що 14 жовтня 2011 року за заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу на майно ОСОБА_3, померлої 02 травня 2011 року, інших заяв від інших спадкоємців не надходило, при цьому 02 грудня 2011 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з грошової суми недоотриманої пенсії (а.с. 68, 94-96).

Згідно інформації приватного нотаріуса ОСОБА_5, за заявою ОСОБА_1 від 24 грудня 2014 року відкрито спадкову смерті після смерті її сина ОСОБА_4, померлого 25 червня 2014 року, на підставі чого 12 лютого 2016 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4, що складається з житлового будинку № 35а по провулку 1-му Жовтневому в м. Артемівську Донецької області та будівлю (трансформаторної підстанції), що розташована в місті Артемівську Донецької області, вулиця Маріупольська, 63. Інших заяв про прийняття та (або) відмову від спадщини після померлого ОСОБА_4 від інших спадкоємців не надходило (а.с. 83-90).

Відповідно до статей 1216, 1261, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_6 (Артемівську) Донецької області належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачу, відповідачу, а також померлій 06 травня 2011 року ОСОБА_3, яка є матірю позивача та відповідача, та померлому 25 червня 2014 року ОСОБА_4, який є сином позивача.

Крім того, позивач зазначає в позовній заяві, що не має можливості визнати право власності за собою на 1/4 частину квартири АДРЕСА_6 (Артемівську) Донецької області, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на квартиру втрачений, що позбавляє її можливості користуватися всіма передбаченими законодавством правами власника майна.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_7 (Артемівську) Донецької області.

На підставі викладеного, керуючись п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 15, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, 57, 60, 131, 174, 209, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування на 1/4 частки квартири АДРЕСА_8 (Артемівську) Донецької області, яка належала ОСОБА_3, померлої 02 травня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування на 1/4 частки квартири АДРЕСА_8 (Артемівську) Донецької області, яка належала ОСОБА_4, померлому 25 червня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування на 1/4 частки квартири АДРЕСА_8 (Артемівську) Донецької області у звязку із втратою свідоцтва про право власності на житло від 06 липня 1993 року.

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2016 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти діб з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Конопленко