Ухвала

іменем україни

05 вересня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ опіки та піклування Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та покладення обов'язку вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 мотивуючи свої вимог тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Починаючи з 2001 року його родина проживала у належному йому будинку. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2012 року шлюб, який було укладено між ним та ОСОБА_3 07 листопада 2001 року, розірвано. 20 січня 2015 року ОСОБА_3 забрала свої особисті речі та речі їхнього спільного сина і добровільно виселилася з спірного житла, фактично з цього часу за вказаною адресою не проживає, про що свідчать акти про не проживання, складені 21 травня 2015 року та 24 вересня 2015 року. Посилаючись на вказане, а також на те, що відповідач більше не є членом його сім'ї та понад шість місяців в належному йому житловому будинку без поважних причин не проживає, просив позов задовольнити.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним зустрічним позов до ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що з часу розірвання шлюбу у 2012 році, відповідач став чинити перешкоди їй у користуванні спільним майном, змінив вхідні замки, постійно вчиняв сварки та вимагав щоб вона разом з сином залишили належний йому будинок. З приводу такої поведінки ОСОБА_2, вона неодноразово зверталася до Відділу у справах сім'ї та молоді Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та до Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області. Із урахуванням зазначеного, позивач за зустрічним позовом просила позовні вимоги задовольнити, вселити її до житлового будинку та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні вказаним будинком, а саме надати їй ключі від вхідних дверей вищевказаного житлового будинку.

14 грудня 2015 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про залишення його позовної заяви без розгляду на підставі ст. 207 ЦПК України, яку в той же день ухвалою районного суду було задоволено.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Вселено ОСОБА_3 в житловий будинок АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні спірним житловим приміщенням та видати останній ключі від вказаного будинку. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 9, 64, 150, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, вірно виходив із того, що ОСОБА_3 спільно із дитиною вимушена була залишити спірне житло у зв'язку із тим, що між сторонами спору після розірвання шлюбу існували неприязні стосунки, іншого житлового приміщення остання не мала. ОСОБА_2 змінив замки у належному йому житловому будинку, чинив перешкоди у користуванні житловим приміщенням, про що зокрема свідчать неодноразові звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів та служби у справах дітей щодо незадовільної поведінки ОСОБА_2

ОСОБА_3 та її неповнолітній син набули право користування спірним жилим приміщенням, і таке право за змістом ч. 3 ст. 64 ЖК України за ними зберігається й після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ опіки та піклування Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та покладення обов'язку вчинити певні дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ