Справа №587/137/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2081/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Семеній Л. І. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, трьох процентів річних та інфляційного збільшення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

14 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому, остаточно уточнивши свої вимоги, просив розірвати договір оренди землі від 16 квітня 2007 року, укладений між ним та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 1785 грн. 48 коп., з яких заборгованість з орендної плати 1357 грн. 95 коп., 3 % річних 81 грн. 25 коп., інфляційне збільшення заборгованості 346 грн. 28 коп. (а.с.58-63).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 28 квітня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог про розірвання договору оренди землі, представник позивача посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для розірвання договору оренди землі між позивачем і відповідачем, оскільки вживаний судом термін «несвоєчасна сплата» свідчить про несплату коштів за певний період, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. Отже, представник позивача вважає доведеним факт систематичної несплати відповідачем орендної плати позивачу (протягом двох платіжних періодів підряд) за користування його земельною ділянкою, що є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 178886, виданого Косівщинською сільською радою 27 березня 2007 року, на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею ріллі 2,7187 га, кадастровий номер 060030038, що розташована на території Косівщинської сільської ради, Сумського району (а.с.14).

16 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років на умовах сплати товариством позивачу орендної плати у розмірі 457,42 грн. на рік, виходячи із узгоджених 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка відповідно до п.5 зазначеного договору становить 30494,78 грн. (а.с.11-12, 13).

Згідно з п.п.10, 11 вказаного договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця.

Крім того, п.13 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, в тому числі внаслідок інфляції, а пункт 14 договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.36 вказаного договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

Вказаний договір зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» 09 серпня 2007 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 92 (а.с.12).

09 серпня 2007 року орендодавець ОСОБА_3 передав орендарю ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» вказану земельну ділянку в натурі у визначених розмірах, про що свідчить складений акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с.13).

01 січня 2009 року між сторонами був укладений додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, який 12 жовтня 2010 року був зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 65 (а.с.10).

Пунктами 1.1, 1.2 цього додаткового Договору викладено в новій редакції п.п.5, 8 Договору оренди землі та визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 36125,14 грн., строк оренди збільшено до 10 років; а пунктом 1.3 Додаткового договору викладено в новій редакції п. 9 Договору оренди землі та визначено, що орендна плата встановлюється в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю).

Як вбачається з видаткових касових ордерів від 11 грудня 2013 року за № 111206 та № 111205, ОСОБА_3 11 грудня 2013 року була нарахована та виплачена двома платежами, тобто по 1712 грн. 89 коп. кожний, орендна плата за 2011, 2012 і 2013 роки, а всього на загальну суму 3425 грн. 78 коп. (а.с.37, 38).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, а орендна плата за 2011 та 2012 роки була виплачена хоча і з порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі та з урахуванням індексів інфляції і пені, а тому факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання відповідачем договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про розірвання договору оренди землі, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629, ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон), який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як встановлено ст.ст. 15, 21 вказаного Закону, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частина 1 ст. 27 Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Зазначені складові, а саме системність і несплата у розумінні п.«д» ч.1 ст.141ЗК України є необхідною підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Законодавець не розкриває поняття терміну «систематична» щодо кількісних та якісних характеристик, що вказує на недостатню правову визначеність для субєктів правовідносин, на яких поширюється зазначена норма матеріального права.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, на яку є посилання у вищезгаданій ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року, договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Тобто, у зазначеній правовій позиції у повній мірі не розкрита кількісна та якісна характеристика поняття «систематична несплата».

Вищевказана норма не передбачає інших складових, окрім зазначених, а відтак факт несплати оренди не може включати в себе ані часткової, ані несвоєчасної несплати, які є різними за змістом та наслідками.

Зокрема, наслідком повної несплати є неотримання грошових коштів взагалі, часткової їх недоотримання, а при несвоєчасній відбувається повна сплата належної суми, але поза межами обумовлених договором строків.

З огляду на зазначене вбачається, що несплата орендної плати мала місце за 2011 та 2012 роки, проте, ця обставина, за якої права позивача були порушені, перестала існувати після поновлення його прав, тобто сплати орендної плати в повному обсязі в 2013 році, та перейшла в несвоєчасну сплату.

Несвоєчасність платежів, обумовлених договором, свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором (тобто виконання з порушенням строків), проте такі порушення з боку відповідача не дають підстав для розірвання договору з заявлених позивачем підстав.

При цьому, несвоєчасна сплата орендної плати, яка супроводжується повним відновленням порушених прав заявника шляхом прийняття не тільки належних до виплати коштів, але і не передбаченої договором чи іншими домовленостями між сторонами спору переплати, виключає застосування до спірних правовідносин положень п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, оскільки з відновленням прав позивача на час звернення з позовом перестала існувати обставина, за якої його права були порушені, тобто обставина повної несплати орендної плати за 2011-2012 роки, а мала місце обставина несвоєчасної її сплати.

В той же час позивач як на підставу для розірвання договору посилається на несвоєчасну сплату орендної плати (затримку) і вважає, що це є підставою для розірвання договору оренди. При цьому, посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-146цс12 від 12 грудня 2012 року, і тлумачить зміст названої постанови таким чином, що підставою для розірвання спірного договору оренди є не систематична несплата орендної плати, а затримка у виплаті орендної плати. Такі твердження позивача колегія суддів вважає помилковими.

Названі вище норми права та правова позиція Верховного Суду України у постанові № 6-146цс12 повязують підставу розірвання договору оренди землі лише з систематичною несплатою орендної плати, а не з затримкою її виплати.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобовязань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

З боку відповідача мала місце лише затримка у виплаті орендної плати, яку не можна вважати «систематичною несплатою орендної плати», про що йдеться у п. «д» ст. 141 ЗК України.

За таких обставин в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року в даній справі частині позову ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -