У х в а л а

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали та рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» (далі - ДП «УкрДГРІ») про нарахування та виплату заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 17 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, ухвалив зобов'язати ДП «УкрДГРІ»:

- відновити ОСОБА_4 істотні умови праці, зокрема щодо нарахування заробітної плати в період з 5 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року під час дії наказу від 31 січня 2011 року № 5;

- здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 різниці в окладі за час вимушеного прогулу за період з 5 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року;

- сплатити обов'язкові податки та збори відповідно до положень частини другої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»;

- сплатити 243 грн 60 коп. судового збору в дохід держави.

Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 16 травня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо зобов'язання ДП «УкрДГРІ» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 різниці в окладі за час вимушеного прогулу та закрив провадження у цій частині з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 205, статті 310 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Цей же суд 16 травня 2016 року також скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ДП «УкрДГРІ» відновити ОСОБА_4 істотні умови праці, сплатити обов'язкові податки та збори, а також вирішення питання щодо судових витрат та ухвалив у цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, ухвалу та рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2016 року залишила без змін.

25 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали та рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме пункту 1 частини першої, пункту 1 частини другої статті 336 ЦПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року, 10 вересня 2015 року і 20 січня 2016 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є зокрема неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 27 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін ухвалу та рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2016 року, погодився з його висновком про закриття провадження у справі в частині вирішення позовних вимог щодо зобов'язання ДП «УкрДГРІ» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 різниці в окладі за час вимушеного прогулу, оскільки існує судове рішення (яке набрало законної сили), ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, касаційний суд погодився також з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення іншої частини заявлених позовних вимог з огляду на неможливість відновлення істотних умов праці звільненому працівнику; при цьому вимога до відповідача про зобов'язання сплатити обов'язкові податки і збори є необґрунтованою, оскільки є похідною від заявлених перших двох вимог.

Разом з тим в ухвалах від 27 листопада 2013 року, 10 вересня 2015 року і 20 січня 2016 року, наданих заявницею для порівняння, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що за період дії наказу про скорочення робочого тижня на підприємстві не з вини позивачів мав місце вимушений прогул, у зв'язку із чим їм не нараховувалась заробітна плата, на яку вони мали право, оскільки зазначений наказ на підставі судового рішення був скасований, а тому наявні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог (відповідно до положень статей 233, 235 КЗпП України).

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, зокрема пункту 1 частини першої, пункту 1 частини другої статті 336 ЦПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року, якою залишено без змін ухвалу та рішення суду апеляційної інстанції, не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявниці.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про нарахування та виплату заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали та рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко