Ухвала

Іменем України

15 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна набутого під час шлюбу; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 За час шлюбу вони звели житловий будинок АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності відповідачу.

Посилаючись на те, що добровільно поділити зазначений будинок вони не можуть, позивачка просила визнати за нею право власності на Ѕ частину цього житлового будинку.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, з 1995 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Він має іншу сім'ю, в якій у нього народилась дочка ОСОБА_4. Проживаючи з іншою сім'єю, він звів зазначений вище житловий будинок, який здав в експлуатацію у 2007 році. Крім того, за час спільного проживання сторін у шлюбі, вони придбали у спільну власність квартиру АДРЕСА_1, в якій ОСОБА_2 зараз проживає, тобто така квартира є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними.

Враховуючи викладене, просив визнати його особистою приватною власністю спірний житловий будинок та визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні первісного позову про виділення в порядку поділу спільного майна подружжя у власність Ѕ частини жилого будинку та відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання права власності на жилий будинок скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов ОСОБА_2 в частині вимог про виділення в порядку поділу спільного майна подружжя у власність Ѕ частину жилого будинку АДРЕСА_2 задоволено. Виділено у власність ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя Ѕ частину зазначеного жилого будинку. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 в частині вимог про визнання права власності на вказаний жилий будинок. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду, частково задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 не спростував презумпції спільності майна подружжя, не надав доказів зведення житлового будинку за особисті кошти та не довів того, що спірний будинок будувався після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 і за відсутності її участі, оскільки в акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту вбачається, що цей будинок будувався з жовтня 1993 року по березень 2007 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції правильно вказав на те, що сторони разом з їхнім спільним сином тривалий час (з 1998 року по 2005 рік) проживали у спірному будинку, про що свідчить довідка виконкому Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанцій (ст. 335 ЦПК України) і на законність судових рішень не впливають.

Крім того, доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм права необґрунтовані, касаційним судом порушень не виявлено.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич