ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ткачука О.С., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Селянського (фермерського) господарства «Костянтин» про розірвання договору оренди землі,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25 липня 2007 року між ОСОБА_7 та Фермерським господарством «Костянтин», правонаступником якого є Селянське (фермерське) господарство «Костянтин» (далі - С(Ф)Г «Костянтин») було укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 6,97 га, у тому числі 6,97 га ріллі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шахтарської сільської ради (колишнє КСП «Шахтарське») строком на 10 років.

02 серпня 2007 року договір було зареєстровано у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, а згадана земельна ділянка 11 червня 2014 року була успадкована позивачем.

Оскільки згідно з умовами договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, у ОСОБА_6 виникли договірні зобов'язання за договором.

Зазначив, що відповідач, будучи орендарем, порушує умови договору, а саме п. 28, тобто не дотримується екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, а тому просить суд розірвати договір оренди землі, стягнути на його користь понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 243 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 3 000 грн, а всього 3 243 грн 60 коп.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Розірвано договір оренди землі, що був укладений 25 липня 2007 року між ОСОБА_7 та Фермерським господарством «Костянтин» в особі голови ШириКостянтина Васильовича, та зареєстрованого у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 02.08.2007 року було вчинено запис № 04-07-149-700201.

Стягнуто з Фермерського господарства «Костянтин» на користь ОСОБА_6 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Стягнуто з Фермерського господарства «Костянтин» на користь ОСОБА_6 понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03 вересня 2015 року заяву Селянського (фермерського) господарства «Костянтин» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до Селянського (фермерського) господарства «Костянтин» про розірвання договору оренди землі задоволено.

Ухвалено у цій справі додаткове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Селянського (фермерського) господарства «Костянтин» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 121 грн 80 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року, рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання за договором оренди щодо дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не доведено, що спірна земельна ділянка знаходиться в масиві земель С(Ф)Г «Костянтин» розміром 2 311,8052 га, про який зазначено у відповіді Шахтарської сільської ради Великоновосілківсього району Донецької області від 15 грудня 2014 року № 74, а також з відсутності документів у підтвердження недотримання екологічної безпеки землекористування та незбереження родючості ґрунтів, не додержання державних стандартів, норм і правил, а також про вжиття Інспекцією сільського господарства у Донецькій області заходів, спрямованих на усунення допущених С(Ф)Г «Костянтин» порушень.

Як установлено судами попередніх інстанцій, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11 червня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 519, ОСОБА_6 є спадкоємцем земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 7,800 га, з яких 6,9700 га ріллі, яка належала померлому ОСОБА_7 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 25 травня 2006 року Великоновосілківською державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01-06-149-100230.

25 липня 2007 року між ОСОБА_7 з одного боку та орендарем С(Ф)Г «Костянтин» було укладено договір оренди землі, згідно з яким в оренду передано земельну ділянку площею 6,97 га, кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 10 років.

Договір оренди зареєстровано у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02 серпня 2007 року № 04-07-149-700201.

За змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов цього договору.

Істотні умови договору оренди земельної ділянки визначені в ст. 15 Закону України «Про оренду землі»: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

За змістом ч. 5 ст. 20 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011 Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Одним із основних завдань Держсільгоспінспекції України є здійснення заходів щодо недопущення власниками або користувачами земельних ділянок псування земель шляхом їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, заростання чагарниками, дрібноліссям та бур'янами (п.3 Положення).

Відповідно до п. 5 Положення Держлісгоспінспекції України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності; подавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що земельна ділянка позивача знаходиться в масиві земель С(Ф)Г «Костянтин» розміром 2 311,8052 га, про який зазначено у відповіді Шахтарської сільської ради Великоновосілківсього району Донецької області від 15 грудня 2014 року № 74, та не надано документів у підтвердження недотримання екологічної безпеки землекористування та незбереження родючості ґрунтів, недодержання державних стандартів, норм і правил, а також про вжиття Інспекцією сільського господарства у Донецькій області заходів, спрямованих на усунення допущених С(Ф)Г «Костянтин» порушень та невиконання відповідачем приписів.

Належних доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ст. 651 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» позивач не надав, а обставини, на які він посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки від 25 липня 2007 року.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6відхилити.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова В.М. Колодійчук О.В. Умнова