АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4506/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, повязані із застосуванням Закону України Про захист прав споживачів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Котелевець А.В., Гуцал Л.В.

при секретарі - Сотніковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі начальника виробничого підрозділу «Основянське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про поновлення порушених правил споживачів і відшкодування моральної і матеріальної шкоди, завданої внаслідок цього порушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є споживачем послуги з водопостачання, яку надає Основянське будівельно-монтажне експлуатаційне управління, як субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг. Однак підприємство проводить заборонену законом підприємницьку політику, а саме ухиляється від укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, постійно вимагає збільшення плати за послугу водопостачання. Крім того, у вересні 2015 року відповідачем в односторонньому порядку було припинено водопостачання, чим порушені її права споживача та завдано майнової та моральної шкоди. У звязку із чим вона остаточно просила зобовязати ПАТ "Українська залізниця" в особі начальника Основ"янського будівельно-монтажного експлуатаційного управління ОСОБА_2 невідкладно поновити подачу холодної води до її будинку, сплатити на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн. та моральну шкоду в розмірі 44 460 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобовязано ПАТ «Українська залізниця» поновити водопостачання холодної води до будинку № 1 по вул. Нечуй-Левицького в м. Харкові, який належить позивачу. Зобовязано ПАТ «Українська залізниця» сплатити на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень. У задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3000 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Українська залізниця» просить рішення в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. скасувати. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Представник ПАТ «Українська залізниця» вказує на те, що задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції неправильно застосував матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини. Так, покладаючи на відповідача ПАТ «Українська залізниця» обовязок відшкодування завданої моральної шкоди користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. суд не звернув уваги та врахував п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживача», згідно якої відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством, тоді я позивач заявляє вимогу про відшкодування відповідачем матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ненадання відповідачем послуг з водопостачання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 1 по вул. Нечуй-Левицького в м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 20 травня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за р. № 804 / а. с. 134-138/.

Водопостачання до будинку позивача здійснюється виробничим підрозділом «Основ*янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

09 вересня 2015 року на адресу позивача було направлено повідомлення про наявність заборгованості за подачу холодної води в сумі 376 грн.08 коп., яку адміністрація Основ"янського БМЕУ пропонувала позивачці сплатити. Одночасно було повідомлено, що у разі несплати буде здійснено відключення від мережі водопостачання до повного погашення заборгованості, вартість відновлення водопостачання складає 816 грн. 64 коп. / а. с. 90/.

09 вересня 2015 року представники Основ"янського БМЕУ здійснили роботи по відключенню споживача за адресою: м. Харків, вул. Нечуй-Левицького № 1 від мережі водопостачання у зв"язку із наявністю дебіторської заборгованості, про що було складено відповідний акт / а. с. 152/. Одночасно в акті було зазначено, що підключення водопостачання буде здійснено тільки після погашення заборгованості та оплати послуг по відновленню водопостачання.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що дії відповідача щодо здійснення відключення водопостачання до належного позиваці будинку 09 вересня 2015 року не ґрунтуються та на законі, тому зобов*язав ПАТ «Українська залізниця» поновити водопостачання холодної води до будинку № 1 по вул. Нечуй-Левицького в м. Харкові, який належить ОСОБА_1

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Що стосується обґрунтованості задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, судова колегія зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 39 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Вимогами ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ч. 2 с. 642 ЦК України особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

По справі встановлено, що «Основ»янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за правилами публічного договору та у відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, надає позивачу послуги з водопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи позивач користувалася вказаними послугами з водопостачання, чим і підтвердила свою згоду на отримання вказаних послуг, що і призвело до виникнення між ним та позивачем договірних відносин.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На обґрунтування позову позивач з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів», зазначив, що припиненням відповідачем в односторонньому порядку водопостачання були порушені її права споживача на отримання послуг, чим завдано моральної шкоди.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Таким чином, позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди завданої порушенням її прав споживача задоволенню не підлягає, оскільки право споживача на відшкодування моральної шкоди можливе лише у випадках, коли така шкода заподіяна внаслідок недоліків (дефекту) продукції (п.5 ч.1 ст. 4 Закону), а тому суд першої інстанції вищезазначене не врахував та позовні вимоги позивачки про стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди задовольнив в порушення вимог закону.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є порушення норм матеріального права.

Керуючись ч.1 ст. 289, 303, 304, 305, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року змінити, в частині задоволення позову про стягнення моральної шкоди - скасувати. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення суду не переглядалось.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили..

Головуючий

Судді