У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П., ХоптаС.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарі», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору оренди житла з викупом дійсним та визнання права власності на житло, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарі» (надалі ТОВ «Трансмарі») та просив визнати дійсним договір оренди житла з викупом, укладений 20 червня 2006 року між ним та ТОВ «Трансмарі», визнати право власності на восьмикімнатну квартиру загальною площею 326,6 кв.м. на другому поверсі двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем не дотримано вимог закону про обов'язкове нотаріальне посвідчення правочину, який встановлено для договору найму та оренди будівлі строком на три і більше років.

Зазначеним договором передбачено істотні умови щодо порядку передання житла, розміру та періодів внесення платежів, а також моменту переходу права власності.

Незважаючи на повне виконання ним обов'язків за договором, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину та передачі документів на житло для подальшого оформлення права власності. Спірне житлове приміщення фактично передано відповідачем та знаходиться у його користуванні, ним сплачено орендні платежі, про що складено відповідний акт.

На його думку, за умовами договору, після сплати орендних платежів та складення акту, право власності на зазначене житло перейшло до нього, яке він не може оформити з вини відповідача.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суди, ухвалюючи рішення по справі, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно встановили характер спірних правовідносин у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, зокрема ст. 210, 220, 627, 628, 638, 640, 334 ЦК України, дійшли правильного висновку про те, що на момент вчинення правочину норми ЦК України не містили положень щодо оренди житла з викупом, а також вимог до форми такого правочину не встановлювали, тому за приписами ст. 5 ЦК України, вимоги ст. 810-811 ЦК України до спірних відносин не застосовуються.

Доведення обставин, на які посилалася позивач, є його обов'язком (ст. 10, 60 ЦПК України), який, за обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виконано не було.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів по їх оцінці.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами під час розгляду справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

С.П.Штелик

С.Ф.Хопта