Справа № 212/8072/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 квітня 2016 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді Борис О.Н., з участю: секретаря Хазієвої Т.В., представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_3, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого зазначила, що 23.04.2015 року між нею та відповідачем було укладено письмовий договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом, відповідно до якого вона, як позикодавець, передала у власність позичальнику строком до 23.07.2015 року 44000 дол. США, що за курсом НБУ становить 991760 грн., які він прийняв.

Оскільки станом на 31.08.2015 року відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 991760 грн., відсотки в розмірі 105968,88 грн. та штрафні санкції, а саме: неустойку в розмірі 63581,32 грн. та 3% річних в розмірі 3179,07 грн., а також судові витрати.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду 18.02.2016 року, представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який діє за довіреністю, зазначив, що грошові кошти, які є предметом договору позики, добуті ОСОБА_1А злочинним шляхом, оскільки нею не доведено, що зазначене майно належить їй на законних підставах, а тому в задоволенні предявленого нею позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 18.04.2016 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення відсотків за договором позики та штрафних санкцій залишено без розгляду.

Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги щодо стягнення боргу за договором позики в розмірі 991760 грн. з підстав, заявлених в позові.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, правом на участь в судовому засіданні не скористались.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 квітня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 укладено письмовий договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано у реєстрі за № 1381( а.с. 4).

Відповідно до п.1 даного договору позикодавець ОСОБА_1 передала у власність позичальнику ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 991760 грн., що за курсом НБУ станом на 23.04.2015 року становить 44000 дол. США, які позичальник зобовязався повернути позикодавцеві в строк до 23.07.2015 року в такій же сумі грошових коштів в доларах США по курсу НБУ на день повернення грошових коштів.

Пунктом 2 договору передбачено, що грошові кошти, які є предметом цього договору передні позикодавцем та одержані позичальником в момент підписання цього договору, підпис сторін під договором підтверджує факт передачі позикодавцем та одержання позичальником грошових коштів.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, уклавши договір позики, сторони досягли згоди стосовно всіх істотних його умов і договір позики грошових коштів свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України та передачу грошей позикодавцем позичальнику.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

В силу дії ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що обов'язку щодо повернення позики відповідач у встановлений договором строк, тобто до 23.07.2015 року, як і станом на теперішній час, не виконав.

Жодних доказів, які б підтверджували факт повернення суми позики за вказаним договором відповідачем суду не надано.

Посилання ж представника відповідача в письмових запереченнях, що грошові кошти, які є предметом договору позики, добуті ОСОБА_1А злочинним шляхом, суд вважає безпідставними, оскільки зазначене питання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства й для його вирішення законом встановлений інший процесуальний порядок.

Припущення, яке висловлене представником відповідача, щодо законності підстав набуття грошових коштів позивачем не знімає з відповідача встановленого договором та законом обовязку щодо їх повернення.

На підставі вищенаведеного, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики грошей від 23.04.2015р., укладеного між сторонами, у розмірі 991760 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, з урахуванням документально підтверджених судових витрат у виді судового збору (а.с. 16), стягує з відповідача у справі на користь позивача судовий збір в розмірі 3654 грн., а також стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 3236 грн., який недоплачено позивачем при зверненні до суду відповідно до ціни поданого нею позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 627, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 991760 (девятсот девяносто одну тисячу сімсот шістдесят ) грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 3236 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис