У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТДВ «СК «Кредо») на свою користь майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 26 086 грн 29 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 900 грн, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи - 1 985 грн, витрати на правову допомогу - 3 тис. грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 грудня 2014 року на перехресті вул. В.-Тирнівська - пров. Космічний у м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Geely», державний номерний знак НОМЕР_1, під його (позивача) керуванням, та «ВАЗ 21043» під керуванням ОСОБА_5 Унаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний йому (позивачу) автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно з полісом обов'язкового страхового відшкодування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6337747.

ТДВ «СК «Кредо» частково сплатила йому страхове відшкодування в розмірі 12 129 грн 48 коп. на підставі незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту, проведеної спеціалістами товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтоекспертиза».

Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи вартість майнового збитку, завданого йому внаслідок ДТП, становить 38 215 грн 77 коп.

Посилаючись на те, що решту страхового відшкодування в сумі 26 086 грн 29 коп. страхова компанія йому не виплатила, просив позов задовольнити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_4 недоплачене страхове відшкодування в сумі 18 443 грн 14 коп., витрати за проведення експертизи в сумі 1 985 грн, 3 тис. грн. витрат на правову допомогу, 551 грн 20 коп. судового збору, всього 23 979 грн 34 коп.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінено, зменшено розмір стягнутих із ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_4 витрат на проведення експертизи з 1 985 грн до 1 403 грн 40 коп., витрати на правову допомогу з 3 тис. грн до 2 121 грн, судовий збір з 551 грн 20 коп. до 389 грн 70 коп. Зменшено загальну суму, стягнуту з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_4 з 23 979 грн 34 коп. до 22 357 грн 24 коп. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ТДВ «СК «Кредо», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції із дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, виходячи із норм п. 22.1 ст. 22, п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких відраховується вартість ПДВ із вартості відновлювального ремонту, ст. 1166 ЦК України, вимог ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача недоплачене страхове відшкодування у розмірі 18 443 грн 14 коп.

Апеляційний суд фактично погодився із висновками суду першої інстанції, змінивши його лише в частині розподілу судових витрат.

При цьому, суди попередніх інстанції надали належну оцінку доказам (ст. 212 ЦПК України), які були наявні у матеріалах справи на момент ухвалення судових рішень.

Доводи скарги про те, що якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика, не заслуговують на увагу, оскільки обставини, пов'язані із застосуванням ст. 1194 ЦК України, не були предметом даного спору.

Інші доводи скарги також висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2016 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик