Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/882/16-ц 2/382/461/16
РІШЕННЯ

іменем України

29 грудня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В.
з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
представника ОСОБА_3 - адвоката Лещенко С.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розділ спільного майна подружжя.

Встановив:

В позові до суду позивач за первинним позовом ОСОБА_1 вказав, що 22 березня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №43, який згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 2 червня 2016 року було розірвано. З 11 березня 2015 року, його було призвано на військову службу з безпосередньою участю в антитерористичній операції, що підтверджується копією наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 №82 від 05.04.2016 року, копією довідкою №593 від 16.04.2016 року, копією посвідчення. За час його перебування на військовій службі в квітні 2015 року, його дружиною за спільні кошти подружжя, було придбано автомобіль марки «Део Ланос», який в подальшому за час його відсутності останньою було відчужено.

Крім того, його колишня дружина відчужила належний йому причеп модель МАЗ 81144 номерний знак НОМЕР_2 , який було придбано ним особисто 30 серпня 2003 року, вартістю 10 000 грн. Просив:

Визнати за ним ОСОБА_1 , право власності на ? частину автомобіля марки «Део Ланос». Стягнути з ОСОБА_3 , суму в розмірі 10 000 гривень вартості причіпу до легкового автомобіля, марки МАЗ 81144, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який було зареєстровано 2 вересня 2003 року на ім`я ОСОБА_1 .

В зустрічному позові позивачка ОСОБА_3 вказала наступне:

Вона вважає, що вказаний автомобіль не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з того, що він був придбаний виключно за кошти, отримані нею від попереднього продажу автомобіля марки «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_3 , набутого нею до шлюбу, а також кошти одержані нею від матері ( ОСОБА_4 ), а не за спільні кошти подружжя, як про те зазначається у первісному позові.

Саме за ці кошти нею було придбано автомобіль марки «Део Ланос», а тому право спільної сумісної власності на таке майно у ОСОБА_1 не виникло, в силу положень ст. 57 СК України, і такий автомобіль є виключно її приватною власністю.

У період шлюбу, сторони по справі, внаслідок спільних трудових та грошових затрат, понесених за час шлюбу, придбали рухомі неподільні речі та збільшили вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , а всього на загальну суму 41278 грн., зокрема:

- мотоблок марки FORTE HSD16-80, вартістю 5190 гривень 00 коп., який знаходиться в особистому користуванні відповідача;

- будівельний шлакоблок, в кількості 1500 шт., загальною вартістю 15000 грн., що зберігається на подвір`ї житлового будинку відповідача;

- котел «Колви-Термона» КТ 12 TSY (П2), вартістю 6400 гривень 00 коп.

- лічильник газу «Самгаз G-4», вартістю 1250 гривень 00 коп.

- електронасос (водяний) для системи опалення, вартістю 560 гривень 00 коп.

- інші комплектуючі системи опалення (згони, крани, труби, шланги, електроди, тощо), загальною вартістю 2078 гривень 00 коп.

Крім того, подружжям були понесені фінансові витрати, пов`язані з виконанням монтажних робіт системи опалення будинку відповідача та з оформленням дозвільних документів (технічного проекту газопостачання будинку), на загальну суму 10800 гривень. Вартість зазначеного майна відповідач не погоджується компенсувати або поділити зазначене майно у добровільному порядку.

Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли.

Також, після розлучення, в користуванні ОСОБА_1 залишився мопед марки Honda Dio 35, 2007 року виробництва, вартістю 8000 гривень, який був придбаний її довірителем за власні кошти в січні 2010 року, та є її особистою власністю.

Щодо тверджень первісного позивача про відчуження ОСОБА_3 причепу марки МАЗ-81144, 1990 року виробництва, д.н. НОМЕР_2 , то заслуговує на увагу суду та обставина, що внаслідок його непридатності для використання за призначенням (внаслідок корозії шасі та кузову), ще у період спільного проживання та за особистою вказівкою ОСОБА_1 , даний причіп був зданий до пункту прийому металобрухту. Документи і державний номерний знак на вказаний причіп, по цей час, знаходяться у ОСОБА_1 .

Звернення у червні 2016 року ОСОБА_1 до Яготинського відділення поліції із заявою про відчуження причепа без його дозволу, свідчить лише про його нещирість щодо стану такого майна і бажання збагатитися за рахунок колишньої дружини.

ОСОБА_1 , будучи мобілізованим, декілька разів перебував у відпустці та був обізнаний про відсутність причіпа на подвір`ї, а за отримані від його здачі кошти в сумі 200 гривень були витрачені її довірителем на придбання продуктів харчування, які були відправлені, за вказівкою останнього, до місця його служби в ЗСУ м. Маріуполь Донецької області.

В разі наявності в майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої статті 71 СК України такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується.

Просила:

Визнати за нею- ОСОБА_3 , право особистої приватної власності на автомобіль марки «Део Ланос», 2007 року виробництва, державний номер НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію її частки в праві спільної сумісної власності на майно в сумі 20639 грн.

Витребувати у ОСОБА_1 особисте майно ОСОБА_3 : мопед марки Honda Dio 35, 2007 року виробництва, а у разі його відсутності повністю стягнути з нього його вартість в сумі 8000 гривень 00 коп. на користь останньої.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та не визнав зустрічний позов. Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 підтримала свій зустрічний позов та не визнала позов ОСОБА_1 до неї.

Із пояснення позивача за первісним позовом ОСОБА_1 видно, що із ОСОБА_3 вони проживали разом в будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , із 2006 року. Шлюб зареєстрували 22.09. 2011 року, спільно проживали до 15.04. 2016 року. Шлюб розірвали 02.06. 2016 року.

До спільного проживання у ОСОБА_3 був автомобіль марки ВАЗ 2101, який на час його призову в АТО знаходився в розібраному стані, в гаражі його будинку по АДРЕСА_2 .

З 11.03. 2015 року по 08.04. 2016 року, він проходив службу в АТО. В той період коли він перебував в АТО, ОСОБА_3 за їхні спільні кошти в період із 11.березня по 12 квітня 2015 року придбала автомобіль Ланос. Перед його призивом на службу в АТО, в них були спільні кошти; 3500 доларів США та 1 тисяча євро. В червні-липні 2015 року, ОСОБА_3 продала свій автомобіль « Ваз», кому та за яку суму йому не відомо. Про це йому стало відомо від ОСОБА_3 , коли він прийшов у відпустку із АТО.

До спільного проживання із ОСОБА_3 , а саме 30.08. 2003 року він придбав у ОСОБА_5 причіп до автомобіля, який на період його призову в АТО знаходився в приміщенні сараю по АДРЕСА_1 , де вони спільно проживали із ОСОБА_3 . В період його перебування в АТО, ОСОБА_3 продала даний причіп, кому та за яку суму йому не відомо. Від чоловіка дочки ОСОБА_3 , йому відомо що причіп ОСОБА_3 продала за 2 тисячі гривен. Документи на причіп, у нього викрали з іншими його речами в червні 2008 року.

Мопед був придбаний ними в 2010 році за 400 доларів, під час шлюбу з ОСОБА_3 за спільні кошти. Даний мопед в органах ДАІ не реєструвався, ним він користується і по даний час.

Із пояснення ОСОБА_3 видно, що під час перебування ОСОБА_1 в АТО, а саме 01.04. 2015 року, вона продала придбаний нею до спільного проживання з ОСОБА_1 та належний їй на праві власності автомобіль « Ваз» за 1800 доларів США. Перед цим, її мати подарувала їй 10 тисяч гривен, які вона перевела в долари США отримавши таким чином 1200 доларів США.. 21 .04. 2015 року, вона за 3 тисячі доларів США, придбала автомобіль « Ланос». Даний автомобіль вона 10.02. 2016 року подарувала своїй внучці на 18 річчя.

Під час перебування ОСОБА_1 в зоні АТО, вона за погодженням з останнім здала на пункт прийому металобрухту причіп, за що отримала кошти в розмір 200 гривен..

Мопед було придбано нею до спільного проживання із ОСОБА_1 .

Із пояснення обох сторін видно, що під час шлюбу вони проживали в будинку належний ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 . В будинку належного ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , в цей період проживала дочка ОСОБА_3 зі своїм чоловіком. Під час шлюбу, вони за спільні кошти придбали газові котли які були встановлені як в будинок ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 так і в будинок ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Косметичні ремонти за спільні кошти проводили як в одному будинку так і в другому.

Дані обставини в судовому засіданні підтверджуються показами свідка ОСОБА_6 , який на замовлення подружжя ОСОБА_7 , виконував ремонтні роботи в обох будинках.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що в 2003 року вона продала ОСОБА_1 причіп до автомобіля за 200 доларів.

Рішенням Яготинського районного суду від 02.06. 2016 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано / а.с. 11 /.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, посвідчення видано 17.02. 2016 року /а.с. 6 /.

Із довідки територіально сервісного центру МВС від 02.07. 2016 року видно, що транспортний засіб « Давео Ланос» 2007 року випуску, чорного кольору н.з НОМЕР_4 - 07.04. 2015 року був перереєстрований на нового власника за договором купівлі продажу. / а.с. 21 /.

Автомобіль « Давео Ланос», номерний знак НОМЕР_4 відповідно до договору купівлі продажу від 10.02. 2016 року був перереєстрований із ОСОБА_3 на ОСОБА_9 /а.с. 22, 23 / .

Із довідки «Ощадбанку « видно, що у Яготинському відділенні знаходився депозитний рахунок на ім`я ОСОБА_4 на суму 10000 грн, який у 2012 році був переоформлений на дочку ОСОБА_3 , та в 2014 році був закритий. / а.с. 48 /.

Із талона на мопед « Хонда» отриманий 10.01. 2010 року видно, що його власником є ОСОБА_10 ,. яка проживає в АДРЕСА_2 . / а.с. 51/.

Із пояснення ОСОБА_1 видно, що мопед вони придбали під час шлюбу. Разом із мопедом їм було видано чистий бланк талону із копією печатки на ньому приватного підприємця у якого вони придбали цей мопед. А тому вважає, що ОСОБА_3 вже після їхнього розлучення, заповнила даний талон вказавши в ньому себе як власника мопеда та дату його придбання, а саме до їх спільного проживання.

Згідно довідки начальника Яготинської дільниці Переяслав-Хмельницької ФЕГГ ПАТ « Київоблгаз» від 14.09. 2016 року, згідно бази даних Яготинської дільниці за адресою вул.. Шевченка 290 облікується газові прилади; газовий котел встановлений 30.09. 2015 року, за адресою АДРЕСА_2 - облікується газовий котел встановлений 31.09. 2015 року / а.с. 58 /. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу).

В ч. 1 ст. 61 даного кодексу визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, покази свідків, суд вважає, що не одна із сторін не надала до суду жодних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, їхні вимоги не підтверджуються жодним доказом, а тому суд приходить до висновку про відмову обом позивачам в задоволенні їх позовних вимог.

Разом з тим суд вважає, що за ОСОБА_1 залишається право на оскарження договору купівлі продажу автомобіля « Ланос» від 10.02. 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та її внучкою ОСОБА_9 , але суд вважає, що це повинен бути самостійний позов.

Керуючись

ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.. ст.. 60, 69, 70 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розділ спільного майна подружжя, відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про розділ спільного майна подружжя, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.