Справа № 346/5535/16-ц
Провадження № 2/346/1964/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Томин О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воронської сільської ради Коломийського району про визнання частково недійсним рішення Воронської сільської ради №40 від 26.08.2005 року, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся з позовом про визнання права власності на житловий будинок, що розташований в с.Ворона, по вул. Л.Українки, 22, Коломийського району, в порядку спадкування за законом. Однак, в процесі ознайомлення з матеріалами справи виявилось, що 26.08.2005 року виконкомом Воронської сільської ради ухвалено рішення №40 «Про відібрання дітей від матері ОСОБА_3», другим пунктом якого вирішено закріпити за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 по 1/6 частині вищевказаного будинку. Даний будинок належав бабусі позивача - ОСОБА_8. Позивач з бабцею і своєю матір'ю ОСОБА_9 вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі. В 1991 році ОСОБА_8 померла. Після її смерті у володіння спадщиною повинна була вступити мати позивача, однак, вона померла 05.01.2014 року, так і не переоформивши спадщину на себе. Позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується ним та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, проводить в ньому поточний та капітальний ремонти.

Оспорюване рішення позивач вважає незаконним, оскільки ним на підставі п.2 ст.170 СК України вирішено відібрати дітей у ОСОБА_3 та закріпити за ними по 1/6 частині спірного будинку. Однак, положення ст.170 СК України не передбачають закріплення часток власності за неповнолітними особами. Крім цього, до компетенції виконавчого комітету сільської ради не входить функція позбавляти права власності на нерухоме майно та наділяти правом власності. Згідно зі ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми - сиротами та дітьми , позбавленими батьківського піклування , а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У вищевказаному будинку ніхто з вищеназваних дітей ніколи не проживали і їхнє місце проживання не було зареєстроване ні з батьками, ні самостійно, що підтверджується довідкою Воронської сільської ради № 664 від 23.11.2016 року. Крім того, вказані особи передані до школи-інтернату.

На підставі наведеного позивач просить скасувати рішення Воронської сільської ради № 40 від 26.08.2005 року «Про відібрання дітей від матері ОСОБА_3» в частині закріплення за вказаними дітьми по 1/6 частині будинку, що знаходиться в с. Ворона, по вул. Л.Українки, 22, Коломийського району.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з вищевказаних підстав і пояснив, що вказані в оспорюваному рішенні діти є його племінниками , а саме дітьми його рідної сестри, місце проживання якої йому невідоме. Тому він просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, оскільки виконком, приймаючи оспорюване рішення, діяв відповідно до ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» і до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Тому представник відповідача в задоволенні позову просить відмовити.

Суд, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження позивач народився 30.03.1961 року в с.Ворона Коломийського району Івано-Франківської області. Його батьками вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.с.23 ).

Свідоцтвом про право особистої власності, виданим 14.02.1988 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №220 від 14.10.1987 року, стверджується що право власності на житловий будинок №52 в с.Ворона, по вул.Калініна, Коломийського району Івано-Франківської області зареєстровано за ОСОБА_11 - головою колгоспного двору (а.с.14).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії І-НМ №396766, виданого 12.01.1991 року Воронською сільською радою, бабуся позивача ОСОБА_8 померла 09.01.1991 року, а мати ОСОБА_9 05.01.2014 року в с.Ворона Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 15, 16).

Відповідно до довідок №№218, 664, виданих відповідно 01.04.2014 року та 03.11.2014 року Воронською сільською радою, ОСОБА_11 належав житловий будинок в с.Ворона, по вул. Л.Українки, 22 (колишня Калініна, 52), Коломийського району, в якому вона проживала з 1957 року по день смерті. Станом на 01.07.1990 року в цьому господарстві були зареєстровані: ОСОБА_8 - голова двору; ОСОБА_9 дочка. На момент смерті ОСОБА_8 (09.01.1991 року) в зазначеному будинку проживала її дочка ОСОБА_9 На момент смерті ОСОБА_9 (05.01.2014 року) в цьому будинку були зареєстровані: онуки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, 2002 року народженя, за якими згідно із рішенням Воронської сільської ради № 40 від 26.08.2005 року закріплено по 1/6 частині зазначеного будинку. Заповіти від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вказаній сільській раді не посвідчувалися (а.с.6, 22).

Згідно із довідками вказаної сільської ради №№ 1133 та 1134 від 15.12.2016 року станом на 05.01.2014 року та 15.12.2016 року в будинку №22 по вул. Л.Українки в с.Ворона Коломийського району були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 31,32).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сімї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до правил, передбачених ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, позивач вказаного обовязку не виконав, і не надав жодного доказу на підтвердження того яким чином прийнятим відповідачем оспорюваним рішенням порушено права позивача як спадкоємця його бабусі та матері, адже реєстрація місця проживання вказаних дітей у зазначеному будинку не є перешкодою для цього, останні не належать до спадкоємців та не мають права власності у зазначеному майні.

Стороною ж відповідача надано належні і допустимі докази на обґрунтування заперечень проти позовних вимог, які грунтуються на нормах ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» і ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Тому ці вимоги суд вважає необґрунтованими і саме з цієї підстави в задоволенні позову слід відмовити, оскільки права позивача як жодним чином не порушені і

На підставі наведеного, ст. 60 ЦПК України та, керуючись ст.ст.213-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Воронської сільської ради Коломийського району про визнання частково недійсним рішення Воронської сільської ради №40 від 26.08.2005 року «Про відібрання дітей від матері ОСОБА_3» в частині закріплення за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 по 1/6 частині житлового будинку, що знаходиться в с. Ворона, по вул. Л.Українки, 22, Коломийського району Івано-Франківської області, відмовити в звязку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2016 року.

Суддя Калинюк О. П.