Справа № 369/7410/16-ц
Провадження № 2/369/3353/16
08.12.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою та зобовязання вчинити дії, -
У серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з даними позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2292 га по вул. Пролетраська,3 в с. Софіївська Борщагівка. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою, на якій відповідач без будь-яких дозвільних документів та належно затвердженого проекту, самовільно розпочала будівництво зблокованого багатоквартирного житлового будинку. Факт самочинного будівництва підтверджено і проведеними перевірками департаменту ДАБІ та складеними приписами про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Також встановлені інші численні порушення при будівництві даного будинку, зокрема будівля розташована на відстані 90 см від межі, належної їй на праві власності земельної ділянки. При цьому балкони збудованої будівлі на 30 см нависають над її земельної ділянкою. Своїми діями відповідач порушує її права як власника земельної ділянки. На володіння та користування. У добровільному порядку відповідач усувати порушення не бажає.
Просила суд зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належних ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Пролетарська, 3, - шляхом знесення самочинно збудованої на межі з належною позивачу земельною ділянкою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Пролетарська, 3, будівлі на земельній ділянці за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Берегова, 3, 7а.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суду пояснила, що діями відповідача грубо порушені права ОСОБА_1, оскільки порушені межі. В даний час незважаючи на приписи та ухвалу суду продовжується будівництво. Провести перебудову є неможливим, враховуючи монолітність вже зведеної будівлі. Тому єдиним способом відновлення прав позивача є знесення цієї будівлі.
У судовому засіданні представник Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що ОСОБА_2 здійснює самочинне будівництво на земельній ділянці. Були складені приписи, які відповідач залишив поза увагою. В даний час триває судовий спір в окружному адміністративному суді. Також вважає, що провести перебудову є неможливим без порушення цілісності споруди. Просила суд задоволити позов.
У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року за №466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо обєктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; або видачу замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо обєктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.
Відповідно до п.п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом;як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок, тощо.
Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.
Відповідно до ст. 40 ЗК України земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва громадянам України можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Згідно ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Відповідно до розділу II Класифікації видів цільового призначення земель, від 23.07.2010 р. за №548, класифікація за підрозділом 02.01. належить до земельних ділянок призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарської споруди (присадибна ділянка). Класифікатор №548 містить підрозділ 02.03. - це земельні ділянки, які призначені для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. На земельній ділянці призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (код 02.01), здійснюється будівництво багатоквартирного будинку (код 02.03). Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Відповідно до ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Ст. 38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», за рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.
Частиною 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
При розгляді справи судом відповідно до ст. 10 ЦПК України розяснені права та обовязки сторін щодо подання доказів, заявлення клопотань про їх витребування, у разі складнощів в їх отриманні, проведення експертиз. Відповідних клопотань від представника позивача до суду не заявлено.
Пояснення представника позивача та третьої особи щодо неможливості проведення перебудови, суд оцінює критично, оскільки дані пояснення не є належними та допустимим доказами в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України. Інших доказів суду не подано.
На підтвердження доводів щодо порушення меж, нависання балконів, представником позивача подано акт виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевості). Разом з тим, з даного акту не можливо встановити порушення меж саме будівлею, оскільки акт стосується лише земельної ділянки позивачки та відновлення і закріплення в натурі (на місцевості) меж.
Враховуючи, що позивач не надав суду доказів використання ним усіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, які саме є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить його інтересам або порушує його права, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, як впливають допущені порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок, на його права як суміжного землевласника, та те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, тому в задоволенні позову суд відмовляє. Сама лише констатація факту самочинного будівництва є недостатньою для вирішення питання про знесення.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 19, 91, 96, 103 Земельного кодексу України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92, Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, розділу II Класифікації видів цільового призначення земель, Постановою Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою та зобовязання вчинити дії - відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С.Пінкевич