Ухвала іменем україни
14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, та зняття її з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у 2013 році відповідач ОСОБА_7 була тимчасово зареєстрована у належній їй квартирі, однак з самого початку реєстрації відповідач у вказаній квартирі не проживала, не сплачувала комунальні послуги, та виїхала з м. Дніпропетровська.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд визнати ОСОБА_7 такою, що втратила право користування вказаною квартирою, шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 була зареєстрована у спірній квартирі за згодою одного співвласника - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є позивач, яка є єдиним власником спірної квартири АДРЕСА_1. Оскільки право власності ОСОБА_8 із його смертю припинилося, суд дійшов висновку про припинення у ОСОБА_7 права користування вищевказаною квартирою з підстав, передбачених ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із недоведеності підстав, які були зазначені позивачем у позовних вимогах та не змінювались.

Такі висновки апеляційного суду є законним та обґрунтованими, відповідають встановленим у справі обставинам.

Судами встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 були у рівних частках позивач ОСОБА_6 та її син ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, та згідно з довідкою про склад сім'ї від 22 квітня 2014 року за № 142 у цій квартирі зареєстровані ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Спадкоємцем Ѕ частини спірної квартири після смерті ОСОБА_8 є його мати - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а. с. 29).

Згідно з наданим позивачем актом про непроживання у спірній квартирі відповідач не проживає у ній з листопада 2013 року. Місцезнаходження її невідоме (а. с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК Українивласник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У силу ч. 2 ст. 405 ЦК України, на підставі якої позивач звернулась до суду за захистом свого права, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Апеляційний суд правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про визнання ОСОБА_7 такою, що втратила право користування квартирою, та зняття її з реєстраційного обліку, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_7 не проживає у квартирі з листопада 2013 року, а з позовом до суду ОСОБА_6 звернулась у квітні 2014 року, тобто підстави, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України для задоволення позову, відсутні.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що апеляційним судом при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК Українияк підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович