28.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/8536/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
28 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Федченко В.М., при секретарі Джурко Ю.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач 04.12.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 71 400,00 грн.
10.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 121 800,00 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року об'єднано в одне провадження цивільні справи 205/8536/15 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та цивільну справу № 205/8669/15 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з присвоєнням єдиного номеру цивільного провадження № 205/8536/15.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 грудня 2012 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого він передав, а відповідачка прийняла у власність 121 800,00 грн. Відповідачка зобовязалася повернути позивачу таку ж саму суму грошових коштів. Також 27 грудня 2012 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого він передав, а відповідачка прийняла у власність 71 400,00 грн., яку зобовязалася повернути позивачу в тому ж розмірі.
У звязку із тим, що відповідачка борг не повернула, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути із ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором позики від 21 грудня 2012 року в розмірі 121 800,00 грн. та заборгованість за договором позики від 27 грудня 2012 року в розмірі 71 400,00 грн. та судові витрати.
Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила. Письмових заяв не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного між сторонами зобовязання за договором позики, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням відповідачем умов його виконання.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21 грудня 2012 року між ОСОБА_2 «позикодавець» та ОСОБА_3 «позичальник» було укладено договір позики, згідно з яким позикодавець передає на умовах цього договору у власність позичальника грошові кошти в сумі 121 800,00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (а.с.19).
ОСОБА_3 власноручно написала розписку ОСОБА_2 про те, що отримала на руки гроші в сумі 121 800,00 грн. та зобовязалася повернути йому кошти в тому ж розмірі. Повернення боргу буде здійснюватися рівними частинами по 3 400,00 (три тисячі чотириста гривень) 0 коп. кожного місяця (а.с.20).
Також судом встановлено, що 27 грудня 2012 року між ОСОБА_2 «позикодавець» та ОСОБА_3 «позичальник» було укладено договір позики, згідно з яким позикодавець передає на умовах цього договору у власність позичальника грошові кошти в сумі 71 400,00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (а.с.4).
ОСОБА_3 власноручно написала розписку від 27.12.2012 року ОСОБА_2 про те, що отримала на руки гроші в сумі 71 400,00 грн. та зобовязалася повернути йому кошти в тому ж розмірі. Повернення боргу буде здійснюватися рівними частинами по 2 000,00 (дві тисячі) гривень 00 коп. кожного місяця (а.с.5).
Відповідачка свої зобовязання не виконала, у звязку з чим позивач звернувся до суду.
Відповідно до приписів ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона передає іншій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму позики.
Відповідно до ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Згідно ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання.
Згідно статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню у повному обсязі, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 21 грудня 2012 року у розмірі 121 800, 00 грн. , а також суму боргу за договором позики від 27 грудня 2012 року у розмірі 71 400, 00 грн.
Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1932,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 80, 88, 212, 213-215, 218, 222, 224-226 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 21 грудня 2012 року у розмірі 121 800, 00 грн. (сто двадцять одна тисяча вісімсот гривень) 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 27 грудня 2012 року у розмірі 71 400, 00 грн. (сімдесят одна тисяча чотириста гривень) 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1932,00 грн. (одна тисяча девятсот тридцять дві гривні) 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя В. М. Федченко