У Х В А Л А

15 вересня 2016 року суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області Сидоренко І.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу Державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, Філії 05 приватного підприємства «НИВА-В.Ш.», ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Державний нотаріус Першої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без укладання шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання правочинів недійсними, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні,-

В С Т А Н О В И В:

14.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Відділу Державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, Філії 05 приватного підприємства «НИВА-В.Ш.», ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Державний нотаріус Першої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без укладання шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання правочинів недійсними, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні.

Однак позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а тому не може бути прийнята у провадження без усунення недоліків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

В порушення п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не вказано ціну позову, позивач не визначив вартість майна на яке він просить визнати право власності.

Також, подана заява не може бути призначена до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у відношенні до ціни позову.

Позивачем у своєму позові окрім вимоги про визнання права власності заявлено ще десять вимог немайнового характеру, тобто заявлені вимоги майнового та немайнового характеру.

Пунктами 12, 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-УІ від 08.07.2011 року, судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-УІ від 08.07.2011 року, судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подачу позовної заяви, що містить вимоги майнового характеру у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду з різницею вже сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн. та немайнового характеру у розмірі 5512,00 грн. (1378 грн. (мінімальна заробітна плата на 01.01.2016 року) * 0,4 * 10 = 5512,00 грн.), та надати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивач не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а саме: в своїй позовній заяві позивач посилається на документи, які вона просить визнати недійсними, однак не надає до суду відповідні документи на які вона посилається.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, без усунення вищевказаних недоліків позов, не може бути прийнятий у провадження Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Позивачу слід усунути недоліки викладені в даній ухвалі, а саме, вказати у позовній заяві ціну позову та сплатити судовий збір за подачу позову майнового та немайнового характеру до суду та надати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору, та надати до суду відповідні документи на які вона посилається.

Керуючись вимогами ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу Державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, Філії 05 приватного підприємства «НИВА-В.Ш.», ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Державний нотаріус Першої Словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без укладання шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання правочинів недійсними, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків терміном пять днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_5