Справа №490/7244/16-ц 26.09.2016 26.09.2016 26.09.2016
Провадження №22-ц/784/2134/16
Справа № 490/7244/16-ц
Провадження № 22-ц/784/2134/16 Суддя по 1 інстанції Мамаєва О.В.
Категорія - 39 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

26 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2016 року ухваленого за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановила:

13 липня 2016 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулась з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 03 листопада 2014 року померла її бабуся - ОСОБА_5, яка 13 лютого 2014 року в нотаріальній конторі залишила на її ім'я заповіт, яким заповіла їй земельну ділянку № 65 в СВТ «Схід» у м. Миколаєві.

Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну ділянку для ведення садівництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю, виданого 09 грудня 2004 року.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилалась на її необізнаність про складений заповіт бабусею до травня 2016 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач без поважних причин не скористалася своїм правом на прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця.

-2-

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК).

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За такого, ніяких обмежень або додаткових вимог, окрім особистого волевиявлення спадкоємця, законом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст. 1270 ЦК України, суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про призначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте, таких обставин судом встановлено не було.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2014 року в м. Миколаєві померла ОСОБА_5 (бабка позивача). 13 лютого 2014 року вона на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, яким належну їй на праві власності земельну ділянку № 65, що знаходиться в СВТ «Схід» у м. Миколаєві, заповіла позивачці.

Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну ділянку, площею 824 кв.м. для ведення садівництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю, виданого 09 грудня 2004 року.

Однак, позивач не прийняла спадщину у шестимісячний строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України після смерті спадкодавця.

Як вбачається із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру інформація про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5 відсутня.

Позивач лише у червні 2016 року (через 1 рік і 7 місяців) звернулася до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, де їй були надані письмові роз'яснення, що у випадку наявності поважних причин пропуску шестимісячного строку, вона може звернутися до суду з відповідним позовом.

При зверненні до суду із зазначеним позовом, як на поважність причин пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, позивач посилалась на необізнаність про заповіт складений бабусею.

Проте, зазначені обставини не є поважними, оскільки законодавець не пов'язує прийняття спадщини (подання заяви) з наявністю вказаних документів у спадкоємця, який зобовязаний лише особисто подати заяву.

Таким чином, встановивши наведені обставини, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Її доводи в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду обставинам справи є необґрунтованими та не спростовують правильність висновків суду.

-3-

До того ж, в апеляційній скарзі позивач вказала інші причини пропуску встановленого законом строку на прийняття спадщини, а саме те, що вона перебувала за адміністративним кордоном України, на території тимчасово окупованій АР Крим без паспорта громадянина України, що обєктивно позбавило її можливості вчасно отримати інформацію про смерть спадкодавця та прибути на територію материкової України для оформлення спадщини.

Між тим, зазначені обставини, якими позивач не обґрунтовувала позов, на думку колегії суддів не є поважними, оскільки доказів наявності перешкод для прийняття спадщини в період з 03 листопада 2014 року до 03 травня 2015 року позивач не надала.

Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для визначення додаткового строку на прийняття спадщини необґрунтовані, оскільки повязані з невірним тлумаченням чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_7