Номер провадження: 22-ц/785/5880/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, борг у розмірі 3 820 дол. США /три тисячі вісімсот двадцять доларів США/, що станом на день ухвалення рішенням еквівалентно по курсу НБУ становить 95 500 грн. /девяносто пять пятсот тисяч гривень/.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 955,00 грн. /девятсот пятдесят пять гривень 00 копійок/.

В іншій частині вимог, - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року в частині стягнення боргу на користь ОСОБА_3 у сумі 95500 гривень та стягнення судового збору, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що 21.12.2012 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 кошти у розмірі 4000 дол. США, про що відповідачем було складено особисту розписку. На вказаній розписці наявна відмітка про отримання коштів у присутності ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідач частково виконала умови розписки від 21.12.2012 року, та нею було повернуто позивачу кошти у розмірі 180 дол. США згідно розписок від 11.07.2015 року та 04.08.2015 року.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що з відповідача за розпискою від 21.12.2012 року підлягають стягненню кошти у розмірі 3820 дол. США (4000 дол. США 180 дол. США), що станом на день ухвалення рішення еквівалентно по курсу НБУ становить 95 500 грн.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13 викладена правова позиція, згідно з якою письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що розписка не відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки не підписана позивачем, та що гроші в сумі 4000 доларів США відповідач отримала за правову допомогу, яку надавала позивачеві в якості представника, є неспроможним, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються змістом розписки, та тим фактом, зокрема, що відповідач повернула вже частину боргу згідно розписок в розмірі 180 доларів США, що безпосередньо підтверджує часткове виконання зобовязань за договором позики.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому, колегія не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2в дохід держави судовий збір у розмірі 550 гривень 25 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5