Справа № 758/7407/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського Б.А. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_2, стягувач: ТОВ «Факторинг Фінанс», суд,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з вищезазначеним поданням мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 50711421 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» на загальну суму 3 472 083,68 грн.

Посилається на те, що державним виконавцем було вжито ряд заходів примусового виконання рішень, однак до цього часу боржник не відреагував на жодне повідомлення та жодну вимогу державного виконавця, що свідчить про пряме ухилення від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 217, 373, 377-1 ЦПК України, ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» звертається з даним поданням до суду та просить винести рішення, яким обмежити ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього виконавчим листами Подільського районного суду м. Києва №758/7407/13-ц від 06.03.2015 року та №758/15033/14-ц від 14.08.2015 року.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримує вимоги з вищевикладених підстав, обгрунтуваши поясненнями просить суд задовольнити подання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві дійсно перебуває зведене виконавче провадження № 50711421 з виконання двох виконавчих листів Подільського районного суду м. Києва №758/7407/13-ц від 06.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 1509824,83 грн. на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» та №758/15033/14-ц від 14.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 1646508,67 грн. на користь ПАТ «Банк «Український капітал».

Стаття 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47707708 та надано боржнику строк протягом 7 днів на самостійне виконання рішення суду.

2 липня 2015 року державним виконавцем в порядку ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, а 26 серпня 2015 року державним виконавцем в порядку ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

29 жовтня 2015 року до виконавчої служби надійшов в/л №758/15033/14-ц від 14.08.2015 Подільського районного суду м. Києва про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» в розмірі 1 646 508,67 грн.

2 листопада 2015 року державним виконавцем, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49173025, копії направлені сторонам виконавчого провадження до відома та виконання.

9 листопада 2015 року державним виконавцем в порядку ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

4 квітня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, згідно якої постановлено об'єднати виконавчі провадження №47707708, №49173025 у зведене провадження №50711421.

Як вбачається з наданих суду матеріалів в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження №50711421 було вжито наступні заходи примусового виконання, а саме:

2 липня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, копія якої була направлена до УДАІ ГУ МВС у м. Києві на виконання, сторонам до відома. Дані про арешт внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно відповіді з МВС України Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві арешт накладено на транспортні засоби.

29 липня 2015 року державним виконавцем повторно підготовлено виклик ОСОБА_2 на 05.08.2015 року до державного виконавця. На вищевказаний виклик державного виконавця боржник до відділу не з'явився та не надав будь-яких документів, що підтверджували б неможливість явки до державного виконавця.

26 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлені до відповідних банків на виконання та сторонам до відома.

23 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортні засоби, які належать боржнику на праві власності, яку в копії було направлено сторонам до відома та Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві до виконання.

Встановлено, що на даний час транспортні засоби не знайдені.

30 листопада 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в ПАТ «Марфін Банк», копії якої направлені до відповідних банків на виконання та сторонам до відома.

Державним виконавцем було підготовлено та направлено запит до Державної прикордонної служби України щодо надання інформації стосовно перетину кордону боржником ОСОБА_2 та з наданої відповіді вбачається, що боржник неодноразово перетинав кордон впродовж липня-листопада 2015 року.

29 січня 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2, в ході якого було складено акт державного виконавця про те, боржника та майна, на яке можливо звернути стягнення, не розшукано.

19 квітня 2016 р. державним було підготовлено вимогу, яку було направлено сторонам для відома та виконання. Даним викликом боржника ОСОБА_2 викликали на 27.04.2016 року до державного виконавця. На вищевказаний виклик державного виконавця боржник до відділу не з'явився та не надав будь-яких документів, що підтверджували б неможливість явки до державного виконавця.

20 квітня 2016 року державним виконавцем було підготовлено вимогу, яку було направлено сторонам для відома та виконання. Даним викликом боржника ОСОБА_2 викликали на 27.04.2016 року до державного виконавця, на вищевказаний виклик державного виконавця боржник до відділу не з'явився та не надав будь-яких документів, що підтверджували б неможливість явки до державного виконавця.

20 квітня 2016 року до відділу надійшла заява стягувача ТОВ «Факторинг Фінанс», в якій він просив звернути стягнення на частки в статутному капіталі, власником яких є ОСОБА_2.

18 липня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: 1) Арешт на частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ФЛОРИДА-САН-ТРЕЙД" 03115, м. Київ, 2) Арешт на частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ФЛОРІДА КЛУБ" м. Київ, 3) Арешт на частку у розмірі 66 % ТОВ "ІЗУМРУД ДЕВЕЛОПМЕНТ" м. Севастополь, 4) Арешт на частку у розмір 33,3% статутного капіталу ТОВ "ТОНУС-СТРОЙ" м. Севастополь, 5) Арешт на частку у розмірі 80% статутного капіталу ТОВ "ФЛОРІДА" ІНЖИНІРИНГ" м. Київ, 6) Арешт на частку у розмірі 20% статутного капіталу ТОВ "САН ВОРЛД УКРАЇНА" м. Київ, 7) Арешт на частку у розмірі 34% статутного капіталу ТОВ "ФЛОРІДА ДЕВЕЛОПМЕНТ", м. Київ.

Відомості про арешт внесено в Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

31 жовтня 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання, яка стала відома державному виконавцеві, а саме: АДРЕСА_1, в ході якого було складено акт державного виконавця про те, що за даною адресою ОСОБА_2 проживає, доступу до житлового приміщення не надано, зі слів дружини чоловік поїхав на роботу, коли повернеться невідомо. Було зобов'язано з'явитись до державного виконавця на 02.11.2016 року.

3 листопада 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_2, в ході якого було складено акт державного виконавця про те, що за даною адресою ОСОБА_2 двері не відчинив, доступу до житлового приміщення не надано, роз'яснено що в разі неявки на прийом до державного виконавця, буде підготовлено та направлено подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Було зобов'язано з'явитись до державного виконавця на 04.11.2016 року.

8 листопада 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання, яка стала відома державному виконавцеві, в ході якого було складено акт державного виконавця про те, що за даною адресою ОСОБА_2 двері не відчинив, доступу до житлового приміщення не надано, роз'яснено що в разі неявки на прийом до державного виконавця, буде вжито заходів примусового характеру відповідно до вимог чинного законодавства. Було зобов'язано з'явитись до державного виконавця на 09.11.2016 року.

З викладеного вбачається, що державним виконавцем під час виконання зведеного виконавчого провадження було вжито цілий ряд заходів примусового виконання виконавчих листів, визначених ЗУ «Про виконавче провадження», які позитивного результату не дали. Рішення Подільського районного суду м. Києва до цього часу залишаються не виконаними.

Стаття 124 Конституції України визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що законодавцем в чинному законодавстві України надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань , покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України).

З системного аналізу вказаних норм ЗУ «Про виконавче провадження» та ЦПК України в сукупності з іншими їх нормами та нормами іншого чинного законодавства України можна зробити висновок, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, є крайнім заходом забезпечення виконання судового рішення і може бути застосований лише в тому випадку, коли державним виконавцем вичерпано всі можливі заходи примусового виконання рішень.

Судом достовірно встановлено та об'єктивно підтверджується наданими державним виконавцем матеріалами, якими він обґрунтовує доводи свого подання, що ним на час подання до суду вказаного подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа вичерпано всі можливі заходи примусового виконання рішень, визначені ЗУ «Про виконавче провадження», однак боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань за виконавчим листом Подільського районного суду м. Києва №758/7407/13-ц від 06.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 1509824,83 грн. на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» та №758/15033/14-ц від 14.08.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 1646508,67 грн. на користь ПАТ «Банк «Український капітал».

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги державного виконавця знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 27 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, в праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання ним зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Подільського районного суду м. Києва №758/7407/13-ц від 06.03.2015 року про стягнення з нього 1509824,83 грн. на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» та виконавчим листом №758/15033/14-ц від 14.08.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 1646508,67 грн. на користь ПАТ «Банк «Український капітал».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко