Справа №6/489/218/16
УХВАЛА

07 вересня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про поновлення строку предявлення виконавчих документів до примусового виконання, заінтересована особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку предявлення виконавчих документів до примусового виконання виконавчого листа №2/489/231/2013 від 19 вересня 2013 р. виданого на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2В, на користь ОСОБА_1 грошової суми, а також ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва у цій самій справі від 11 лютого 2013 р. про накладання арешту на майно ОСОБА_2 гараж №309 розташований в АГК «Чайка» по вул. 28 Армії,4-Б в м. Миколаєві.

Заява обґрунтована тим, що за вказаним виконавчим листом та ухвалою суду про накладання арешту на гараж державним виконавцем у жовтні 2013 р. винесені постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень.

Ці рішення державного виконавця слугували предметом неодноразового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції і остаточно питання про внесення змін до виконавчого документу та ухвали суду про накладання арешту було вирішено у 2015 р. Крім того, на думку заявника, боржник зловживаючи процесуальними правам і сам звертався до суду із заявами про внесення виправлень до виконавчих документів, які потім й оскаржував, що призвело до того, що річний строк предявлення до примусового виконання з дня набрання законної сили рішення суду за вказаними виконавчим листом та ухвалою суду пропущений.

В судове засідання особи, які беруть участь в справі, не зявилися.

Суд, дослідивши матеріали судової справи, встановив такі обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2013 р. у цивільній справі №2/489/231/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 забезпечений позов шляхом накладання арешту на гараж №309 в АГК «Чайка» розташованому в м. Миколаєві по вул. 28 Армії, 4-Б належний ОСОБА_2

Рішенням суду в даній справі від 01 липня 2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 вересня 2013 р., позов ОСОБА_1 був задоволений частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 19982,50 грн. і 197,47 грн. судового збору.

Постановами державного виконавця Ленінського відділу ДВС Миколаївського МУЮ від 23 жовтня 2013 р. відмовлено у прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження щодо ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі №2/489/231/13 від 11 лютого 2013 р. про накладання арешту на гараж та виконавчого листа у справі №2/489/231/13 виданого 19 вересня 2013 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва на примусове виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 19982,50 грн. і 197,47 грн. судового збору.

Ухвалою апеляційної суду Миколаївської області від 22 січня 2014 р. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень державного виконавця та скасування його постанов від 23 жовтня 2013 р. та зроблено висновок, що у виконавчих документах (листі та ухвалі) відсутні відомості передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

У квітні 2014 р. ОСОБА_1 до суду 1 інстанції подана заява про виправлення помилки допущеної при оформленні виконавчого листа від 19 вересня 2013 р. шляхом зазначення ідентифікаційного номеру боржника.

Заява розглянута судом 1 інстанції ухвалою від 29 квітня 2014 р., яка скасована апеляційною інстанцією ухвалою від 06 жовтня 2014 р. із направленням заяви ОСОБА_1 на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва для повторного розгляду.

З жовтня по грудень 2014 р. справа перебувала в апеляційному суді Миколаївської області для вирішення заяви ОСОБА_2,В про виправлення описки в ухвалі апеляційного суду від 06 жовтня 2014 р.

Ухвалою від 17 квітня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва вирішив питання про внесення ідентифікаційного номеру боржника до виконавчого листа від 19 вересня 2013 р.

Крім того, у травні 2014 р. боржником ОСОБА_2В, подана заява про виправлення помилки у виконавчому листі від 19 вересня 2013 р. щодо адреси його місця проживання.

З цього питання судом 1 інстанції 17 квітня 2015 р. винесена ухвала про внесення виправлень до виконавчого листа від 19 вересня 2013., яка ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 р. змінена в частині адреси проживання боржника.

Надалі цивільна справа продовжувала перебувати в апеляційному суді Миколаївської області за апеляційними скаргами боржника на ухвалу суду 1 інстанція від 17 квітня 2015 р. про внесення виправлень до виконавчого листа від 19 вересня 2013 р. і ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 р. оскаржувану ухвалу від 17 квітня 2015 р. змінено.

У січні 2016 р. апеляційною інстанцією вирішувалося питання про виправлення ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 р. і справу повернуто до Ленінського районного суду м. Миколаєва 05 лютого 2016 р.

15 лютого 2016 р. представник ОСОБА_1 отримав оригінал виконавчого листа з усіма ухвалами судів, що стосувалися внесення виправлень до нього (т. 2 а.с.256).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відтак строки предявлення до виконання вказаного виконавчого листа та ухвали суду про накладання арешту є пропущеними. вказаного

Суд має право поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (ст. 371 ЦПК України).

Розгляд судами питання про внесення виправлень до виконавчих документів і до судових рішень з цього питання відбувався з метою захисту прав як стягувача, так і боржника, сукупна тривалість цього строку є обєктивною та незалежною від волі сторін, предявити виконавчі документи (лист та ухвалу) в передбачений законом річний строк стягувач можливості не мав.

Тому суд вважає за можливе поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа від 19 вересня 2013 р. та ухвали про накладання арешту від 11 лютого 2013 р. до виконання як пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 371 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити пропущений строк пред'явлення до виконання виконавчого листа в справі №2/489/231/13 від 19 вересня 2013 р. та ухвали про накладання арешту в справі №2/489/231/13 від 11 лютого 2013 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький