Справа № 645/6498/15-ц
Провадження № 2/645/195/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Дикань Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

29 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 4042,38 грн. та витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № HAFDRР58790853 від 05.02.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 1 517,16 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, однак ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 08.07.2015 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 4 042,38 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, я якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Проте, відповідач надала заперечення на позов, у яких зазначила, що кредитно-заставочний договір від 05.02.2011 року було укладено між сторонами строком на 9 місяців до 04.11.2011 року. Вона щомісячно вносила грошові кошти у порядку, передбаченому Договором та ч. 5 ст. 254 ЦК України, а саме: 05.02.2011 року 330,00 грн., 10.03.2011 року 205,07 грн., 07.04.2011 року 205,07 грн., 11.05.2011 року 210,00 грн., 07.06.2011 року 210,00 грн., 11.07.2011 року 210,00 грн., 22.08.2011 року 205,07 грн., 12.09.2011 року 210,00 грн., 11.10.2011 року 207,00 грн., 10.11.2011 року 206,00 грн. Разом за кредит сплачено суму у розмірі 1868,21 грн. (з яких: 1845,62 грн. загальна сума за договором, що підлягає сплаті за весь період з урахуванням сум: за надання кредиту та відсотків за користування кредитом та 22,59 грн. пеня за кілька днів пропуску своєчасного внесення щомісячних платежів). Також зазначила, що у 2012 році Банк без її дозволу стягнув 100 грн. з розрахункового рахунку ОСОБА_1 та самостійно закрив його. Окрім того, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як додаток до позову разом із заявою позичальника № HAFDRР58790853 від 05.02.2011 року, яка підписана ОСОБА_1, було надано умови до якогось невідомого відповідачу договору, без жодного підпису ОСОБА_1 Отже, позивач приховує від суду оригінал кредитного договору, підписаний відповідачем. Також ОСОБА_1 вказала, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із пропуском загального строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, а договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладався та не підписувався. Посилаючись на викладені обставини, просила суд відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

05.02.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HAFDRР58790853 від 05.02.2011 року, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1 517,16 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 9 місяців з 05.02.2011 року по 04.11.2011 року включно.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором Банк виконав своєчасно і повністю.

В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором виконує не належним чином, у звязку із чим станом на 08.07.2015 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у сумі 4042,38 грн., що складається з: 196,71 грн. заборгованість за кредитом; 3176,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф 500,00 грн. (фіксована частина); штраф 168,68 грн. (процентна складова).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки, а ст. 258 ЦК України передбачено однорічний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до кредитного договору № HAFDRР58790853 від 05.02.2011 року строк, на який ОСОБА_1 надано кредит, становить 9 місяців з 05.02.2011 року по 04.11.2011 року включно; дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою, ніж 04.11.2011 року. Тобто, термін дії договору закінчився 04.11.2011 року. З огляду на викладене, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» мав право звернутися до суду за захистом своїх прав, у разі їх порушення, до 04 листопада 2014 року, згідно з матеріалами справи дата звернення позивача до суду 29 липня 2015 року.

У додаткових поясненнях на позов представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на те, що відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом із тим Умови надання споживчого кредиту, пунктом 1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не містять підпису відповідача. При цьому представником позивача не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла ОСОБА_1, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника № НАFDRP58790853 від 05.02.2011 року від 05 лютого 2011 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Також, заява позичальника не містить номеру рахунку, з якого б Позичальник ОСОБА_1 доручала Банку здійснювати погашення заборгованості за Кредитом (а.с. 5).

З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги доводи представника позивача, викладені у додаткових поясненнях, щодо переривання строку позовної давності внесенням грошових коштів відповідачем на рахунок Банку 27.08.2012 року, оскільки з наданої представником позивача виписки з рахунку № 0904 ОСОБА_1 вбачається, що 03.08.2012 року та 27.08.2012 року грошові кошти в розмірі 0,40 грн. та 107,67 грн. відповідно були списані Банком з кредитної карти ОСОБА_1 на рахунок кредита (а.с. 113).

Між тим, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2016 року було витребувано у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: кредитно-заставчий договір № НАFDRP58790853 від 05.02.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» та підписані ОСОБА_1 умови до цього договору (оригінал для огляду суду та належним чином завірені копії для суду та відповідача); підписаний ПАТ КБ «Приват Банк» акт звіряння розрахунків за кредитно-заставчим договором № НАFDRP58790853 від 05.02.2011 року, у якому повинно бути чітко відображено дати і суми, внесені ОСОБА_1

Проте, вказана ухвала суду позивачем виконана не була.

У звязку із цим доводи ОСОБА_1 про те, що представником позивача до позовної заяви долучені не ті Умови надання кредиту, з якими вона була ознайомлена під час підписання кредитного договору, не можна визнати необґрунтованими, а такі Умови неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 05 лютого 2011 року.

Таким чином, застосуванню підлягає положення статті 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю в три роки.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплинула і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 4042,38 грн., які були заявлені ним 29.07.2015 року, заявлені Банком після спливу трирічного строку позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором № HAFDRР58790853 від 05.02.2011 року задоволенню не підлягають.

Питання стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г. С. Шевченко