Провадження № 2/761/1252/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дев'ята київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дев'ята київська державна нотаріальна контора (далі - Третя особа), про усунення від права спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік, з яким вона перебувала у цивільному шлюбі протягом останніх семи років, та який на час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що впродовж 2014 року і до самої смерті, ОСОБА_3 перебував у дуже тяжкому фізичному стані, постійно знаходився на лікуванні, спочатку за кордоном, а потім у клініці «Євролаб» з діагнозом крупноклітинна карцинома лівої легені 4 ступеню (рак легенів). Зауважує, що незважаючи на вказаний діагноз, враховуючи стан спадкодавця, його дорослий повнолітній син - Відповідач у справі, жодного разу батька не відвідував, за весь період його хвороби зовсім не цікавився його здоров'ям, а доглядом за хворим чоловіком займалась лише вона. Зауважує, що Відповідач навіть не знав про те, що його батько помер і, що він навіть не з'явився на похорон свого батька, хоча його повідомили про смерть батька та дату похорон. Враховуюче повне, свідоме, на її думку, ухилення Відповідача від надання будь-якої допомоги спадкодавцю, який потребував такої допомоги від рідного сина, всім необхідним забезпечувала чоловіка саме вона, у тому числі, супроводжувала його постійно під час перебування у лікарнях в Україні та за кордоном, сплачувала рахунки за лікування, у зв'язку з чим вважає, що Відповідач під час тяжкої хвороби батька, який потребував допомоги, перебуваючи у безпорадному стані, знаючи про стан батька, мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої допомоги та моральної підтримки. Тому вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, Відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування після смерті батька.

В судовому засіданні представник Позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував залишення померлого у безпорадному стані з боку Відповідача та умисного ухилення останнього від надання допомоги батькові. Зауважив, що після розірвання шлюбу між батьками Відповідача, між батьком та сином виник певний тимчасовий конфлікт, оскільки син був категорично проти того, щоб батько йшов із сім'ї. Проте, у подальшому вони підтримували відносини, зокрема, телефонували один одному, інколи зустрічалися. Зазначив, що Відповідач тяжко захворів, була підозра на туберкульоз та ускладнення від гепатиту «С», яким він перехворів у 2001 році, у зв'язку з чим, він постійно знаходився під контролем лікарів, що, в свою чергу, ускладнило можливість активних стосунків із хворим батьком, який в свою чергу, знаходився на лікуванні як за кордоном, так і в клініці «Євролаб», в м. Києві. Крім того, зауважив, що оскільки спадкодавець перебував у лікарнях, підстав вважати що він перебував у безпорадному стані немає, оскільки постійно знаходився під наглядом лікарів, як вітчизняних, так і закордонних. Вважає позовні вимоги безпідставними, у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник Третьої особи у судове засідання не з'явився. На адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши представників сторін, показання свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26.01.2015р., актовий запис № 1798.

Після смерті спадкодавця, до Дев'ятої київської Державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого звернулись ОСОБА_2 - син померлого, ОСОБА_1, яка діяла як законний представник малолітнього сина ОСОБА_5. Крім того, до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_6 - мати померлого, із заявою про відмову від належного спадкового майна яке залишилось після померлого на користь ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом зазначеної норми особа усувається від спадщини лише у разі наявності умислу (вини). Умисел, як форма вини, має місце у поведінці особи тоді, коли вона усвідомлює протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачає настання шкідливих наслідків такої поведінки, бажає їх настання або байдуже до них ставиться.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно висновку Інституту епідеміології та інфекційних хвороб від 18 лютого 2016 року та консультативного огляду в Медичному центрі «Меділенд» від 10 серпня 2016 року, Відповідач є особою, яка тяжко хворіє, що позбавляє суд констатувати факт, що Відповідач, в силу стану здоров'я, мав можливість надавати спадкодавцю допомогу, проте, від обов'язку щодо її надання ухилявся. Крім того, судом також встановлено, що батько Відповідача проходи лікування у медичних закладах, як вітчизняних, так і закордонних.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При зверненні до суду з цим позовом, Позивач не надала доказів в частині щодо перебування спадкодавця у безпорадному стані, оскільки останній перебував у медичних закладах та отримував відповідне лікування, крім того, не обґрунтувала позов в частині щодо того, чому спадкодавець потребував допомоги саме від Відповідача. Тим самим, Позивачем не доведено обставини, за якими Відповідач має бути усунутий від права спадкування. При цьому покази свідка ОСОБА_4 судом до уваги не приймаються, оскільки не стосуються предмету спору та не мають значення для правильного ухвалення рішення у справі.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання Позивача, як на підставу для задоволення позову, обставини щодо умисного ухилення Відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 1217, 1220, 1222, 1223, 1224 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 81, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дев'ята київська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :