Справа № 157/959/15-ц
Провадження №2/157/4/16
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гордійчука В.М.,

за участю секретаря Вавдіюк Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и в :

31 серпня 2015 року позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначає, що у 2010 році вона почала проживати разом із ОСОБА_8 однією сім'єю в належному йому будинку по АДРЕСА_1.

В період спільного проживання разом вели спільне господарство, зробили капітальний ремонт будинку, перекрили його дах, замінили вікна та міжкімнатні двері, побудували за спільні кошти хлів та замінили старий паркан на новий.

Під час спільного проживання із заявою про реєстрацію шлюбу до відповідних органів не зверталися.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер. На день його смерті вона проживала у його будинку без реєстрації.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є його мати ОСОБА_5, дочка ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_6, ОСОБА_7

Факт її проживання із померлим понад п'яти років можуть підтвердити ОСОБА_5, сусіди ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

У зв'язку з наведеним, просить встановити факт проживання її та ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Також просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи представником ОСОБА_7 ОСОБА_13 подано заперечення на позовну заяву, де вона зазначила, що спадковий будинок з надвірними будівлями був подарований власнику, а не придбаний під час сумісного проживання із ОСОБА_1

Самочинна прибудова була побудована власником за його кошти, ванна кімната, кухня, прихожа також були зроблені власником до сумісного проживання із позивачем.

Крім цього, ставить під сумнів достовірність накладної на придбання ондуліну на суму 6720 грн., де немає її номеру і яка виписана на ОСОБА_5, якій на той час було 81 рік.

Зазначила, що змінені тільки вхідні, а не міжкімнатні двері.

Вважає, що є підстави для часткового задоволення позову.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили і просять встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2006 року по день смерті останнього, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 під час вчинення окремої процесуальної дії поза судовим засіданням позов визнала та пояснила, що її син ОСОБА_8 проживав разом із ОСОБА_1 близько десяти років, вели спільне господарство, проводили ремонтні роботи. На розгляд справи не з'явилася, подала до суду заяву, де просить розгляд справи провести без її участі у зв'язку із похилим віком та станом здоров'я.

Відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи позов визнала частково і пояснила, що позивач дійсно проживала з покійним батьком, але добудову до будинку та ванну він збудував до її приходу. ОСОБА_1 своїх коштів в ремонт не вкладала, оскільки не була зареєстрована по АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 позов в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по день смерті останнього визнав, в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 заперечив та пояснив, що вказаний будинок був подарований ОСОБА_8 до спільного проживання його із ОСОБА_1, так як і самочинне будівництво здійснене останнім до вказаного часу.

Відповідачі ОСОБА_6 та представник ОСОБА_7 ОСОБА_13, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання, на розгляд справи не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли.

Суд заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача ОСОБА_3, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Так, свідок ОСОБА_11 суду показав, що ремонт будинку, де проживає позивач, проводився за кошти діда та баби. В ході ремонту були замінені вікна на металопластикові, стіни будинку оббиті сайдингом, а також було збудовано прибудову.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що в ході ремонту були замінені вікна, дах будинку та покладена бруківка.

Свідок ОСОБА_14 показав, що позивач доглядала ОСОБА_8 в лікарні, купувала ліки.

Свідок ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_1 і ОСОБА_8 жили спільно, вели господарство, також разом проводили ремонт будинку, перекривали його дах.

Свідок ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_8 побудував літню кухню, прибудову, сарай, гаража, новий паркан, поклав бруківку.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 10 лютого 2016 року.

Згідно ст. 57 ч. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як убачається із договору дарування будинку від 12 серпня 2002 року (а.с. 35) ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_8 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 Волинської області.

Таким чином ОСОБА_8 набув право власності на вищевказане нерухоме майно до часу проживання із позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у зв'язку з чим воно було його особистою приватною власністю.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При розгляді справи позивачем та її представником не доведено, що вищевказане належне ОСОБА_8 нерухоме майно за час спільного проживання із ОСОБА_1 істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок затрат останньої.

Як убачається із висновку №8231-8232 судової будівельно-технічної експертизи від 11 березня 2016 року (а.с. а.с. 128-142) оціночна вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і спорудами без врахування покращень та ремонтно-будівельних робіт станом на момент укладення вищезгаданого договору дарування становить 17239 грн.,

Ринкова вартість цього ж будинку з надвірними будівлями і спорудами без врахування вартості земельної ділянки, яка знаходиться під ним, станом на момент проведення експертизи, з врахуванням покращень та ремонтно-будівельних робіт, які буди здійснені (без врахування самочинного будівництва), становить 174994 грн. Вартість проведених ремонтних робіт при заміні вікон та вхідних дверей на будинку згідно будівельного паспорта становить 8970 грн.

Після проведення покращень із заміною окремих конструктивних елементів будинку, його фізичний знос на даний час становить 35%, відповідає «задовільному» технічному стану.

Вартість заміни покрівлі (ондулін) на частині будинку становить 8718 грн.

Вартість влаштування огорожі та бруківки біля будинку становить 4717 грн.

Вартість опорядження стін фасаду сайдингом становить 9629 грн., вартість вирівнювання стін шпаклюванням та обклеюванням шпалерами 5748 грн.

Загальна вартість самочинно збудованих будівель становить 301525 грн.

Встановлено, що кошти на заміну даху будинку для придбання ондуліну внесла мати померлого ОСОБА_8 ОСОБА_5, що стверджується накладною від 24 липня 2008 року (а.с. 5) і це не заперечує позивач.

При розгляді справи також доведено що самочинну прибудову до житлового будинку здійснив ОСОБА_8 до того часу, як став проживати із ОСОБА_1, а сарай та гараж були самочинно побудовані разом.

Згідно ст. 376 ч. ч. 1, 2 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Самочинно реконструйований будинок, в порушення ст. 376 ч. 1 ЦК України, не створює право власності у спадкодавця, не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців.

У зв'язку з цим спірний самочинно реконструйований будинок та зведені добудови не створюють право власності для спадкодавця і спадкоємців, а тому немає підстав для визнання права власності на частину вказаного нерухомого майна за позивачем.

Доказів про те, що позивач давала кошти на придбання сайдингу, вхідних дверей, металопластикових вікон, ондуліну, остання суду не надала і при розгляді справи не доведено. Подані товарні чеки (а.с. а.с. 5, 6) суд до уваги взяти не може, оскільки в них не вказано, хто проводив оплату.

Таким чином затрачені кошти на влаштування огорожі, бруківки, вирівнювання стін шпаклювання та обклеюванням шпалерами в розмірі 10465 грн., частину з яких, як установлено при розгляді справи, сплатила позивач, не можна вважати такими, які вплинули на істотне збільшення майна ОСОБА_8 у своїй вартості внаслідок затрат ОСОБА_1, а тому це майно не може бути визнане судом об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач в судовому засіданні не змогла довести яку суму особистих коштів вона вклала в спірне майно.

Проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_8 без шлюбу не є підставою для виникнення в ОСОБА_1 права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги на підставі ст. 1261 ЦК. Спадкоємцями цієї черги є ОСОБА_5 - мати ОСОБА_8, його дочка ОСОБА_3 та діти померлого сина ОСОБА_16 ОСОБА_6 і ОСОБА_7

ОСОБА_1, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, згідно ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Враховуючи наявність спадкоємців першої черги за законом, відмову позивача від компенсації коштів, затрачених нею на вирівнювання стін в кімнатах будинку, клеєння шпалер, зведення огорожі та влаштування бруківки, підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння немає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 204, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3, 21, 62, 74 СК України, ст. ст. 1261, 1264 ЦК України суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В частині позову про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 Волинської області відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційних скарг.

Особи, які не брали участь у справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. М. Гордійчук