Номер провадження: 22-ц/785/2807/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Савранського районного суду Одеської області від 03 лютого 2016 року в частині визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_2 до повноліття дитини.

09.12.2015 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матірю ОСОБА_3 до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 10.12.2015 року зазначені позови були прийняті до сумісного розгляду.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2015 року, що дружина вживала алкоголь, допускала подружні зради, не бере участі в житті сімї, вихованні сина; наполягав на визначенні місця проживання сина біля нього, посилаючись на неналежну поведінку матері та на вчинення нею спроби суїциду. Позивач та його представник посилались також на те, що мати дитини немає житла, гірше матеріально забезпечена, психічно неврівноважена, допускає неналежну поведінку.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 та її представник посилались на те, що до червня 2015 року вони разом з дитиною проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3 та робили ремонт у будинку, розташованому в с. Осички Савранського району, який належить батькові ОСОБА_2 За період проживання в смт. Саврань дитина відвідувала ДНЗ «Чебурашка» в с. Вільшанка, а з червня 2015 року вони перевели дитину в ДНЗ «Малятко» в с. Осички Савранського району; за досягнутою домовленістю до часу закінчення ремонту будинку дитина проживала біля батьків ОСОБА_2 в с. Осички. З червня 2015 року позивач почав проживати біля своїх батьків, а вона, ОСОБА_3 залишилась проживати і працювати в смт. Саврань Одеської області. У вересні 2015 року ОСОБА_3 отримала від чоловіка позовну заяву про розірвання шлюбу і з того часу ОСОБА_2 та його батьки перешкоджають їй спілкуватися з сином, ображають, навіюють дитині про те, що вона погана мати і йому не потрібно спілкуватися з матірю. Своїми діями та поведінкою ОСОБА_2 грубо порушує права ОСОБА_3, як матері на безперешкодне спілкування з сином, на участь у вихованні дитини, допускає образи і приниження матері в очах сина. ОСОБА_3 проживає в смт. Саврань в орендованій квартирі, забезпечена постійним місцем роботи та має сталий заробіток, позитивно характеризується за місцем роботи, має задовільні житлові умови, а також має можливість створення належних умов для проживання, виховання і навчання дитини. ОСОБА_3 вказувала, що вона сильно любить свою дитину, має можливість і бажання виховувати сина, піклуватися про нього, а тому просить суд визначити місце проживання малолітнього сина біля неї.

Крім того ОСОБА_3 зазначала, що саме відмова ОСОБА_2 в поновленні сімейного життя та фактичне відібрання у неї чоловіком та його батьками дитини, спричинило нервовий зрив, який мав місце 30.06.2015 року. Ніколи раніше вона подібної слабкості собі не дозволяла і виключає повторення такого в майбутньому.

Представник Органу опіки та піклування Савранської селищної ради при розгляді справи вказала на необхідність визначення місця проживання дитини з матірю, оскільки відсутні критичні обставини, які б виключали можливість такого проживання.

Рішенням Савранського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини задоволено частково. Розірвано шлюб, зареєстрований 02 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 29. Прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишено незмінним «Новіцька». Стягнуто судові витрати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до його повнолітня, біля матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ № 554736 виданий Савранським РВ ГУМВС України в Одеській області 21.08.2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 03 лютого 2016 року в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, біля матері ОСОБА_3 - скасувати і ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_5 разом з батьком, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У решті рішення суду сторонами не оскаржується.

Проти апеляційної скарги заперечували відповідач ОСОБА_3, її представник та представник органу опіки та піклування Савранської селищної ради. (а.с.185)

Апеляційну скаргу підтримали ОСОБА_2, його представник та представник органу опіки та піклування Савранської районної державної адміністрації ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині- залишити без змін, з наступних підстав.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, і задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що перш за все мають бути забезпечені інтереси дитини, що за Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., малолітня дитина не повинна бути розлучена з матірю, що мати дитини ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, спроможна забезпечити належні умови для проживання дитини з нею і умови належного виховання дитини; що дитина тривалий час проживає з батьками позивача, які вкрай негативно ставляться до матері дитини ОСОБА_3, і на власний розсуд вирішують питання про надання можливості матері спілкуватися з дитиною, приймати участь у вихованні.

З такими висновками суду колегія суддів повністю погоджується.

У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; саме батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

За змістом ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом; при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

За принципом 6 Декларації ООН прав дитини від 20.11.1959р. малолітня дитини не повинна бути розлучена з матірю, крім випадків, коли є виключні обставини.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 02.08.2008р., від якого у них народився син ОСОБА_5, 08.12.2009р.н. (а. с. 3,7).

Із листа керівника апарату Савранської районної державної адміністрації від 14.09.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 ще до виникнення спору у суді звернулась до районної державної адміністрації з приводу визначення місця проживання дитини з нею, на що їй була спрямована відповідь, що у звязку зі звернення ОСОБА_2 до суду розгляд її заяви припинено. ( а.с.26)

На момент виникнення спору у суді першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має середню освіту, працює продавцем в магазині «Пелікан». (а.с.36) Відповідач має постійне місце проживання, згідно акту обстеження № 02-17/526 від 16.09.2015 року (а. с. 28) умови проживання ОСОБА_3 задовільні та вона, як мати дитини, забезпечена усім необхідним для належного виховання і утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.28) За місцем роботи та проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.(а.с.29,31,80-81,82) На час розгляду справи в апеляційному суді за довідкою Савранського РЦЗ ОСОБА_3 з 09 березня 2016 року зареєстрована в центрі зайнятості як безробітна, її доходи в травні 2016 року складали 1160 грн. (а.с.229) На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра відповідач не перебуває (а. с. 52; 53). Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_7 також подала заяву про надання згоди на проживання доньки з онуком ОСОБА_2 у своєму власному будинку за місцем реєстрації ОСОБА_3.(а.с.78) Згідно з останнім актом обстеження від 16.06.2016р. за місцем реєстрації умови проживання ОСОБА_3 задовільні, остання працює в м. Одесі, де винаймає квартиру.(а.с.254)

За наданою апеляційному суду довідкою позивач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Новотіс» на посаді матроса-моториста з 04 січня 2016 року, має доходи по 2873,85 грн. щомісячно.(а.с.196) За місцем проживання та роботи позивач характеризується позитивно. (а.с. 197-198) За актом оцінки потреб дитини та сімї, складеного у травні 2016 року, позивач працює в м. Одесі у порту Южний.(а.с.193) За поясненням ОСОБА_2 він дійсно працює в іншому населеному пункті вахтовим методом по три дні на тиждень, і у його відсутність вихованням дитини займаються його батьки, тобто дідусь та бабуся дитини. За довідкою-характеристикою дошкільного навчального закладу (ДНЗ) «Малятко» від 05.05.2016р. (в частині періоду розгляду спору, тобто з 01.05.2015р.) батько дитини приймає активну участь у вихованні дитини, оплатив усі витрати повязані з випуском дитини, а мати дитини ОСОБА_3 життям дитини не цікавилась, від участі у вихованні дитини ухилилась. За повідомленням школи вихованням учня 1-го класу ОСОБА_2 займається батько. (а.с.199,237,257)

За наданою суду довідкою ДНЗ «Чебурашка», розташованого в с. Вільшанка Савранського району Одеської області від 15.09.2015 року, дитина - ОСОБА_2 відвідував дошкільний навчальний заклад в 2012-2014р.р., до грудня 2014 року, дитина розвинута, здібна, охайна. До дитячого садочка дитину приводили обоє батьків; мати дитини завжди цікавилась навчанням, вихованням дитини та його харчуванням. На святкові ранки батьки приходили разом; мати дитини була завжди присутня на батьківських зборах.(а.с.27)

За первісним поясненням позивача (згідно технічного запису судового засідання), наданим у суді першої інстанції, дитина насправді бажає проживати, як з батьком, так і з матірю.

За наданим апеляційному суду висновком органу опіки та піклування Савранської районної державної адміністрації доцільним є визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2, 08.12.2009р.н., за місцем проживання батька ОСОБА_2 в с. Осички Савранського району Одеської області. (а.с.231-233) На підтвердження його обґрунтованості колегією суддів витребувано усі письмові докази, які були підставою для його сформування. За наданими представником органу опіки та піклування копіями письмових доказів визначено, що підставою для надання такого висновку були: протокол комісії, довідка про те, що дитина в с. Осички по вул. Центральна (Будьонного), 153 мешкає з грудня 2014 року (за позовною заявою позивача їх сімя розпалася у червні 2015 року), довідка-характеристика на вихованця ДНЗ «Малятко» ОСОБА_2 від 05.05.2016р. та повідомлення школи, за якими вихованням дитини займається виключно батько; характеристика стосовно батька та довідка про розмір його доходів. (а.с.250-257) Враховуючи те, що досліджені органом опіки та піклування письмові докази стосуються періоду, коли спір між сторонами уже перебував у суді, та органом опіки і піклування не були досліджені письмові докази, які надавалися і досліджувалися у суді першої інстанції за участі представника вказаного органу, колегія суддів вважає висновок органу опіки та піклування одностороннім і таким, що суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування не досліджував характеристики з місця роботи та місця проживання матері дитини, не аналізував довідку-характеристику ДНЗ «Чебурашка», який малолітній ОСОБА_2 відвідував протягом двох років ( 2012-2014р.р.), і який дав позитивну характеристику обом батькам.Органом опіки та піклування достеменно не було зясовано, чи надавалась матері дитини в ДНЗ «Малятко» і за місцем проживання батьків позивача в с. Осички можливість безперешкодно та без зайвих образ під час розгляду справи у суді відвідувати дитину. Орган опіки та піклування не врахував тривалість примусового розлучення дитини з матірю, вахтовий метод роботи батька, тривалість його перебування в іншому населеному пункті, і неспроможністьпротягом кількох днів у тижні доглядати дитину та виховувати її, внаслідок чого доглядом дитини та її вихованням займаються баба з дідом, у яких вкрай конфліктні стосунки з матірю дитини. Із наданої апеляційному суду копії заяви на імя голови Савранської райдержадміністрації від 30.08.2016р. вбачається, що задля забезпечення можливості зустрічі з сином 01.09.2016р. мати дитини просила надати їй супровід спеціаліста.(а.с.258) Так, згідно акту № 54 оцінки потреб дитини та її сімї від 6.09.2016р., складеного за участі директора Савранского СЦСССДМ та інших спеціалістів, при зустрічі матері з сином у супроводі спеціаліста мати отримала можливість зустрітися з дитиною, провести до першого класу; дитина зустрічі з матірю зраділа, сумує за нею тощо.(а.с.263)

Органом опіки та піклування також не враховано, щомати дитини має переважне перед дідом та бабою право на виховання своєї дитини, і у висновкуне наведено ті виключні обставини, встановлені принципом 6Декларації ООН прав дитини від 20.11.1959р., які б надавали підстави розлучити малолітню дитину з матірю. Матеріали, на підставі яких надавався висновок, та матеріали цивільної справи не містять доказів того, що мати дитини зловживає спиртними напоями, або має інші шкідливі звички, чи веде антисоціальний або аморальний образ життя. А доводи представника органу опіки та піклування на підтримання висновку в апеляційному суді зводились виключно до незявлення відповідача на засідання комісії з питань захисту прав дитини. З огляду на віддаленість місця знаходження та місця роботи відповідача жодних перешкод зробити перерву, та ще раз повторити виклик матері дитини, витребувати усі характеристики щодо неї та ознайомитися з наявними матеріалами цивільної справи орган опіки та піклування не мав. А тому зі вказаним висновком колегія суддів не погоджується.

Колегія суддів враховує, що дитина перебуває у батьків позивача в іншому населеному пункті в с. Осички Савранського району Одеської області, де відповідач місця проживання немає, та через неприязні стосунки з позивачем і його батьками повноцінної можливості приймати участь у вихованні та утриманні своєї дитини не мала, а задля спроможності зустрітися з дитиною без конфлікту потребувала супроводу спеціаліста. У звязку з чим доводи в апеляційній скарзі про те, що відповідач не цікавилась життям свого сина, не приймала участі у його вихованні та утриманні колегія суддів до уваги не приймає. Усі протилежні доводи позивача та його представника стосуються періоду, коли спір між сторонами уже перебував у суді.

Колегія суддів, вважає правильним застосування судом першої інстанції положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України про те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 не врівноважена, намагалась покінчити життя самогубством до уваги не беруться, оскільки на час розгляду справи у суді першої інстанції та на теперішній час встановлено, що відповідач психічних відхилень немає, на обліку в психдиспансері не перебуває, і з приводу психічних захворювань не лікувалась. Спробі самогубства суд 1-ої інстанції дав належну оцінку в мотивувальній частині рішення.

У відповідності зі ст. 126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

З огляду на те, щопозови сторін в частині визначення місця проживання дитини взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, а задоволення позову одного з батьків може виключити задоволення позову іншого, доводи в апеляційній скарзі про те, що суд не мав права обєднувати позови, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом надано належну оцінку усім доказам, що надійшли від сторін в процесі розгляду справи, а допущені неповнота та порушення норм процесуального права, у тому числі неотримання письмового висновку органу опіки та піклування, які апеляційним судом були витребувані, не призвели до неправильного вирішення спору, у звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

За таких обставин, апеляційну скаргу в межах оскарження слід відхилити, а

рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307-309,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Савранського районного суду Одеської області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_8 Сєвєрова