Справа № 727/8673/16-ц
Провадження № 2/727/2297/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
головуючого судді Семенка О.В.
при секретарі Гончарук Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_11, третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -
03 листопада 2016 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці звернулась позивачка з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_11, посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який починаючи з дати народження дитини з березня 2008 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Крім цього, місце знаходження відповідача невідоме, що підтверджується наданими суду доказами.
Також зазначає, що відсутність відповідача ОСОБА_11 перешкоджає виїзду, як до родичів, так і на працевлаштування та на відпочинок за кордон, чим порушуються права та свободи вільного волевиявлення та пересування.
Зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.
Також, зазначає, що вона і відповідач ніколи не перебували у шлюбі (адже на момент народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 року їй не виповнилося і 16 років).
Просить суд позбавити ОСОБА_11 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, та виключити з актового запису про народження ОСОБА_7 даних про те, що ОСОБА_11 є батьком ОСОБА_7.
В уточненій позовній заяві від 11.11.2016 року (а.с.18) позивачка зменшила свої позовні вимоги та просила позбавити ОСОБА_11 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, а щодо позовної вимоги про виключення з актового запису про народження ОСОБА_7 даних про те, що ОСОБА_11 є батьком ОСОБА_7 - відмовилась.
В судове засідання позивачка не з'явилась. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні підтримав позовну заяву, надавши аналогічні пояснення, просив задовольнити позов з підстав наведених в ньому, також не заперечував проти винесення у справі заочного рішення.
Відповідно до 4.9. ст.74 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення в пресі «Буковина» від 09.12.2016 року за №50 (2508), однак відомостей про поважність причини неявки суду не надав.
Представник третьої особи за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в заяві зазначає, що виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав не приймалось.
На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення виходячи з наступного.
Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Горійської служби Агенства Громадського реєстру, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_5 в Горі, Грузія, мати якого є позивачка ОСОБА_1 а в графі батько - зазначено відовідача ОСОБА_11 (а.с.5-6).
Відповідно до довідки відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управління МВС України в Чернівецькій області за №154/2011«Н» про реєстрацію особи громадянина України, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець Республіки Грузія, згідно з рішенням начальника МВС України в Чернівецькій області від 16.08.2011 року, набув громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до законодавства України зазначена ОСОБА_5 є громадянином України з 16.08.2011 року (а.с.7).
Відповідно до 125 СК України гласить, що визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою визначається за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач ніколи не перебували у шлюбі (адже на момент народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері не виповнилося і 16 років).
Позивачка ОСОБА_6 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою в паспорті (а.с.4-а).
Відповідно до характеристики від 09.11.2016 року Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №22, ОСОБА_7 навчається в даній школі з першого класу, характеризується позитивно. Велику увагу вихованню онука приділяє бабуся ОСОБА_8. Батько дитини ОСОБА_11, протягом навчання дитини у школі не відвідував батьківські збори та інші заходи, не брав участі в його вихованні (а.с.19).
Згідно довідки від 09.11.2016 року за №676 Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №22, адміністрація Чернівецької спеціалізованої школи Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №22 підтверджує, що батько, учня 3-Г класу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_11, протягом навчання дитини у школі не відвідував батьківські збори та інші заходи, не брав участі в його вихованні.
Відповідно до пункту 20 Постанови Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року звернення до суду із позовною заявою до відповідача місцезнаходження якого невідоме можливе лише після звернення позивача до адресного бюро й органів внутрішніх справ.
На виконання вищезазанченої Постанови ВСУ представником позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_9 було надіслано запити до Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, Адресного бюро, УДМСУ у Чернівецькій області у відповідності до ст.ст. 5. 12. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-УІ від 13.01.2011р. в яких я просив повідомити про наявність або відсутність інформації про місцезнаходження стосовно особи: ОСОБА_11 (а.с. 8-10).
З листа від 30.08.2016 року №73.01/4-39 УДМСУ у Чернівецькій області вбачається, що за обліками відділу адресно-довідкової роботи відповідач ОСОБА_11 не значиться (а.с. 10-а).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Однак, батько дитини - відповідач ОСОБА_11, починаючи з дати народження дитини з березня 2008 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина.
Всі питання щодо виховання вирішуються самостійно ОСОБА_1 без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері.
Крім того, відсутність відповідача ОСОБА_11 перешкоджає виїзду, як до родичів, так і на працевлаштування, відпочинок за кордон, чим порушуються права та свободи вільного волевиявлення та пересування.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків.
Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо відносно ОСОБА_11. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він: 1) не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вже було зазначено вище батько дитини з дня її народження зник, не забирав дитину з пологового будинку та без поважної причини і протягом тривалого часу (більше шести місяців, якщо точніше то 8 років) не виявляє щодо неї батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Постановою ПВСУ №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Жоден з цих обов'язків відповідачем ОСОБА_11 не виконується.
Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них. хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Але на протязі 8 років відповідач навіть не намагався займатись вихованням дитини та не шукав зустрічі з сином.
Таким чином, встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 125, 150, 157, 164-166 Сімейного кодексу України, Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.10, 11, 60, 208-209,212-215, 218, 224-226, ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_11, третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_11 по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заява про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці Семенко О.В.