У Х В А Л А

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

КолодійчукаВ.М., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому вказувала на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_2. Посилаючись на те, що ОСОБА_4, яка проживає у квартирі АДРЕСА_1, перешкоджає їй у доступі до квартири, позивачка просила усунути їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення з неї відповідачки та вселити у цю квартиру її.

Справа судами розглядалася неодноразово. Останнім рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_4 з цієї квартири.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись порушення судом норм процесуального права, й направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зупиняючи провадження у даній справі, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 просить виселити відповідачку з квартири, власником якої вона є за свідоцтвом про право власності, проте ОСОБА_4 оскаржує це свідоцтво у судовому порядку в іншій справі.

Проте вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.О., реєстровий № 1142 (а. с. 146).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Предметом позову у даній справі є усунення перешкод у користуванні квартирою.

Зупиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції не дав належної правової оцінки договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2012 року та витягу про державну реєстрацію права власності від 30 серпня 2012 року та не врахував того, що право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру виникло на підставі цього договору, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29 квітня 2014 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які ОСОБА_4 оскаржує в іншій справі, видані Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області у зв'язку з реконструкцією квартири та збільшенням її загальної площі.

При цьому апеляційний суд не встановив факту оскарження ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру, а, відтак, і підстав для зупинення провадження у справі про усунення їй перешкод у користуванні цією квартирою шляхом виселення ОСОБА_4 у суду апеляційної інстанції не було.

Також апеляційний суд не звернув уваги на положення ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України, які вимагають перевірки апеляційним судом законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також дослідження доказів, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нових доказів, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Вищевикладене свідчить про те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, котрі згідно із ч. 1 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

О.В.Умнова