АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 09 липня 2014 року в справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення спільної часткової власності, визнання права власності, визнання договору недійсним.

В січні 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 та виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради про виділ часки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності. Вказаний зустрічний позов прийнятий судом до спільного розгляду з первісним.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2014 року позовну заяву ОСОБА_5 на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду.

09 липня 2014 року рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона зустрічну позовну заяву ОСОБА_7, ОСОБА_6 задоволено, виділено ОСОБА_6 у власність 76/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м.Херсон, вул. Сумська,43, що складається з приміщення та споруди: житловий будинок літ. «Ж» вартістю 183 330 грн., прибудова літ. «ж» вартістю 11 998 грн., прибудова літ. «ж1» вартістю 14 266 грн., кухня літ. «Б» вартістю 14 266 грн., санвузол літ. «Г» вартістю 2 103 грн., яма вигрібна до літ. «Г» вартістю 2 466 грн., сарай літ. «Е» вартістю 2 340 грн., ворота № 3 вартістю 528 грн., загальна вартість становить 231 297 грн..

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції виділено у власність ОСОБА_6 76/100 частини домоволодіння в порушення вимог статей 328, 357 ЦК України, оскільки добудований другий поверх, належної ОСОБА_6 частини будинку є самочинним будівництвом, здійсненим без згоди всіх власників спільного майна, тому у суду не було підстав для збільшення частки ОСОБА_6 в спільному майні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_8 ОСОБА_9 вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить його залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, керуючись ч.1 ст.367 ЦК України дійшов висновку, що ОСОБА_6, як співвласнику будинку може бути виділено в натурі 76/100 частини домоволодіння, яка збільшилась з 57/100 частини в результаті реконструкції ОСОБА_6 своєї частини домоволодіння. Однак з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки суд зробив його через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6відповідно до договору дарування від 25 лютого 2011 року належить 57/100 частини житлового будинку № 43 по вул. Сумській в м.Херсоні.

ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності від 10 вересня 1993 року виданого Виконкомом Комсомольської районної Ради народних депутатів належить на праві власності 43/100 частини житлового будинку № 43 по вул. Сумській в м.Херсоні.

ОСОБА_6 було реконструйовано частину житлового будинку та добудовано другий поверх. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 06/2014 від 19.05.2014 року частка вартості будівель якими фактично користується співвласник ОСОБА_5 у загальній вартості домоволодіння становить 24/100 або 6/25, частка вартості будівель якими фактично користується співвласник ОСОБА_6 у загальній вартості домоволодіння становить 76/100 або 19/25.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо незаконності виділу у власність ОСОБА_6 76/100 частики домоволодіння юридично обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Враховуючи наведені положення закону слід дійти висновку, що збільшення частки співвласника у праві спільної часткової власності можливе лише за сукупності певних умов, зокрема у тому разі, якщо один із співвласників зробив поліпшення майна власним коштом, такі поліпшення не можна відокремити й вони зроблені за згодою всіх співвласників.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_5 не надавав згоду на поліпшення спільного майна зі збільшенням частки ОСОБА_6, суд першої інстанції не мав підстав для виділення ОСОБА_6 76/100 частини домоволодіння.

Доводи представника позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_9 про те, що збільшення частки ОСОБА_6 не порушує прав ОСОБА_5, оскільки вони продовжують користуватись належним кожному частиною домоволодіння, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки в звязку з реєстрацією ОСОБА_6 права власності на 76/100 частини домоволодіння частка ОСОБА_5 в розмірі 43/100 частини фактично погашена та не існує, що не відповідає правовстановчим документам, що перешкоджає ОСОБА_5 розпорядитися своєю власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України на яку, як на правову підставу для вирішення спору, послались позивачі за зустрічним позовом, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом вказаних норм закону співвласник має право тільки на виділ у натурі належної йому частки у спільній частковій власності.

Колегією суддів, на виконання вимог ст.10 ЦПК України, під час розгляду справи розяснено позивачу за зустрічним позовом право на звернення з клопотанням про призначення експертизи для визначення та виділу в натурі належної йому 54/100 частки в домоволодінні. Однак, даного клопотання від учасників справи не надійшло.

Враховуючи наведене, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7.

На підставі викладеного, ст.ст.356, 357, 358,364 ЦК України, та керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 09 липня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Склярська

ОСОБА_3