Справа № 362/1225/16-ц
Провадження № 2/362/2125/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.16 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

при секретарі - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.05.2014 р. по вул. Декабристів в м. Василькові з вини відповідача ОСОБА_2 відбулося зіткнення автомобіля позивача марки Volkswagen Т-3 д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем марки Audi 100 д.н.з. НОМЕР_2, яким керував відповідач. Позивач вважає, що вказане ДТП сталось з вин відповідача, а саме внаслідок порушення ним п.10.1, п. 10.4 ПДР України. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку, нанесеного йому внаслідок ДТП, складає 32758, 69 грн. Також, внаслідок порушення повсякденного ритму життя, негативного впливу на стан здоров'я та моральних страждань внаслідок даного ДТП йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 25000,00 грн.

За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача 32758,69 грн. матеріальної шкоди, 25000,00 грн. моральної шкоди, 400,00 грн. за проведення експертизи та 50,00 грн. за автостоянку.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнає, просить у його задоволенні відмовити, до суду подала заперечення, в яких зазначає, що відсутні докази завдання відповідачем шкоди позивачу, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volkswagen Т-3 д.н.з. НОМЕР_1, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Відповідно до Довідки Відділення ДАІ обслуговування м. Васильків та Васильківського району, виданої ОСОБА_1, 27.05.2014 р. о 05.45 год. в м. Василькові по вул. Декабристів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб Volkswagen Т-3 д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження: деформовано переднє ліве крило, передня ліва дверка передня ліва стійка, лівий бік автомобіля передній бампер та задній бампер, пошкоджено елементи ходової частини, розбита передня ліва фара, передній лівий повторювач повороту, пошкоджено переднє та заднє ліве колесо.

Відповідно до акту про оцінку №0-268 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 24.06.2014 р., вартість матеріального збитку Volkswagen Т-3 д.н.з. НОМЕР_1 складає 32758,69 грн.

З витребуваних судом матеріалів кримінального провадження № 000576 вбачається, що 27.05.2014 р. до ЄРДР за №0000576 внесені відомості щодо ДТП, що сталось по вул. Декабристів в м. Василькові, правова кваліфікація - ст.286 ч.1 КК України.

Постановою ст. слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області Яскевича А.В. від 30.05.2014 р., кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000576 від 27.05.2014 р., закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Згдно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини є однією із засад судочинства.

Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте позивач, звертаючись до суду, не надав доказів вини ОСОБА_2 за завдання шкоди внаслідок ДТП, що сталося 06.01.2013 р., не надав доказів порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку із настанням даної ДТП та її наслідками, відповідно склад цивільно-правової відповідальності відсутній, у зв'язку з чим відсутні підстави для правової відповідальності відповідача у даному спорі.

Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 р. та від 27.02.2009 р.), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, зважаючи на відсутність доказів, які б підтверджували факт завдання відповідачем позивачу майнової шкоди, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 11,15, 56, 58, 59, 60, 61, 209, 212-215, ЦПК України, Постановою ПВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М.Кравченко