провадження № 2/756/1338/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року, виселення відповідача з квартири та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про визнання недійсними пунктів 5.3, 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року, зобов'язання отримати 353950 грн. 55 коп. в рахунок повного виконання зобов'язань за договором,

встановив:

Позивач через звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року та виселення відповідача з квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.06.2012 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу майнових прав №328/258, за умовами якого позивач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність відповідача майнові права на квартиру АДРЕСА_1, загальною/житловою площею 71,83/40,22 кв.м, а покупець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права, загальна вартість яких становить 928032 грн., шляхом здійснення платежів наступним чином: 414300 грн. - до 16.06.2012 року, 14282 грн. - до 28.07.2012 року, 14270 грн. - щомісяця до 28 числа поточного місяця протягом серпня 2012 року-червня 2015 року.

Пунктом 5.3 договору також передбачено, що у випадку зниження офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на день оплати, більше ніж на 3% щодо офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на дату підписання договору, належний до оплати платіж на дату сплати і загальна вартість неоплачених майнових прав підлягає перерахунку і визначається покупцем самостійно, без узгодження з позивачем, за встановленою у договорі формулою.

Відповідач належним чином не виконував умови договору щодо сплати щомісячних платежів, всього на користь позивача відповідачем було сплачено 574081,45 грн., внаслідок чого станом на 28.10.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 353950,55 грн. (928032 грн.-574081,45 грн.)

Оскільки пунктами 7.4, 8.3 договору передбачено, що у разі порушення покупцем порядку сплати загальної вартості майнових прав більше ніж на 60 днів або порушення ним п.5.5 договору компанія має право відмовитися від договору, 23.10.2015 року позивач направив відповідачу повідомлення про односторонню відмову з 27.10.2015 року у повному обсязі від зобов'язання за договором купівлі-продажу майнових прав №328/258 від 27 червня 2012 року з вимогою звільнити квартиру АДРЕСА_1 до 27.10.2015 року та передати її актом приймання-передачі, проте відповідач вимоги позивача не виконує та перешкоджає у вільному доступі до квартири.

На підставі викладеного позивач просить розірвати договір купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року та виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач вселився у квартиру після підписання акту огляду та прийому передачі квартири за якістю від 21 грудня 2012 року за усною домовленістю з позивачем. Проте будь-яких правових підстав для проживання у квартирі відповідач немає, оскільки майнові права на квартиру відповідно до умов договору за актом приймання-передачі майнових прав, який є підставою для оформлення права власності на квартиру, з відповідачем не підписувався внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати вартості майнових прав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що умови договору є несправедливими та суперечать чинному законодавству, та звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсними пунктів 5.3, 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року та зобов'язання ПрАТ «Енергополь-Україна» отримати 353950 грн. 55 коп. в рахунок повного виконання зобов'язань за договором.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 27.06.2012 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_1, як споживачем послуг, було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №328/258, у зв'язку з чим до правовідносин за даним договором мають застосовуватися положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що положення пунктів 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору є несправедливими, оскільки відповідно до вказаних пунктів ПрАТ «Енергополь-Україна» може ініціювати розірвання договору або відмовитися в односторонньому порядку від взятих на себе зобов'язань перед ОСОБА_1, а ОСОБА_1 заборонено розірвання договору, а у разі досягнення сторонами договору згоди щодо розірвання договору на ОСОБА_1 покладається обов'язок сплати неустойки в розмірі 5% від загальної суми договору.

Умовами договору також передбачена завищена відповідальність ОСОБА_1 за невиконання умов договору, зокрема сплата неустойки у розмірі 5 % від загальної суми договору у разі відмови ПрАТ «Енергополь-Україна» від договору при порушенні порядку сплати вартості майнових прав та повернення сплачених ОСОБА_1 коштів після реалізації майнових прав іншому покупцю.

Таким чином викладені у вказаних пунктах умови договору суперечать вимогам закону й підлягають визнанню недійсними, оскільки відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається, а відповідно до частини 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що вказані положення договору є несправедливими в силу п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлюють жорсткі обов'язки ОСОБА_1, тоді як надання майнових прав обумовлене лише власним розсудом ПрАТ «Енергополь-Україна».

Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що п. 5.1 договору сторони погодили загальну вартість майнових прав, яка становить 928032 грн. Проте п. 5.3 договору передбачає, що ОСОБА_1 має самостійно здійснювати перерахунок щомісячних платежів у разі зниження офіційного курсу гривні до долара США більш ніж на 3% щодо офіційного курсу, встановленого на дату підписання договору.

Вказане положення договору є несправедливим в силу положень п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки коливання курсу долара США до гривні не дає йому змоги спрогнозувати кінцевий розмір грошових коштів, що підлягають сплаті на користь товариства, а у разі значного збільшення ціни договору, порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, ОСОБА_1 позбавлений можливості розірвати договір.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що за своєю правовою природою вказаний договір є комерційним кредитом, тому відносини між ним та відповідачем підпадають під дію ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої надання (отримання) кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Таким чином п. 5.3 договору, який встановлює перерахунок суми платежу у випадку зниження офіційного курсу гривні до долара США, є фактичною прив'язкою платежу до іноземної валюти, що заборонено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим вказаний пункт має бути визнаний недійсним.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що в договорі наявний дисбаланс сторін договору, а самі умови є дискримінаційними.

Також зазначає, що сплатив за договором 592662 грн., і на даний час для повного виконання своїх зобов'язань за договором відповідач має сплатити позивачу 353950,55 грн. (928032 грн.-592662 грн.), однак товариство не погоджується на отримання від нього вказаної суми для повного виконання зобов'язань за договором. Зобов'язання товариства отримати цю суму для повного виконання зобов'язань за договором відновило б становище, яке існувало до застосування товариством положень п.5.3 договору.

Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що на даний час зі своєю дружиною та малолітньою дитиною проживає в зазначеній квартирі.

На підставі викладеного позивач просить визнати недійсними пункти 5.3, 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року та зобов'язати ПрАТ «Енергополь-Україна» отримати від ОСОБА_1 353950 грн. 55 коп. в рахунок повного виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року.

Представник позивача за первісним позовом проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість. Зокрема, представник позивача зазначив, що сторони при укладенні договору дійшли згоди з усіх його умов, в тому числі й щодо оскаржуваних пунктів; на момент укладення договору волевиявлення відповідача було вільним та відповідало його внутрішній волі; позивач не є банком чи іншою фінансовою установою, при укладенні договору відповідачу не передавались кошти, а тому договір не є комерційним кредитом. Також представник позивача зауважив, що для здійснення будівельних робіт з будівництва будинку позивачем було залучено від іноземних інвесторів 5000000 доларів США позики під 9,2% річних та 2750000 доларів США позики під 8,5% річних, тому для повернення позики позивач здійснює купівлю валюти за комерційним курсом, який діятиме на дату придбання.

Заслухавши пояснення представника ПрАТ «Енергополь-Україна», представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

27.06.2012 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» (компанія) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу майнових прав №328/258, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Ю.Є., зареєстрований в реєстрі за № 1144.

Відповідно до п.2.1 договору компанія зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права.

Згідно з п.2.2 договору під квартирою розуміється двокімнатна квартира АДРЕСА_1, на 17-му поверсі, загальною/житловою площею 71,83/40,22 кв.м.

Розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 428 від 22 серпня 2012 року об'єкту нерухомого майна, введеному в експлуатацію згідно сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта: житловий будинок АДРЕСА_4

Згідно з п. 4.1 договору майнові права за даним договором передаються компанією покупцю шляхом підписання акту приймання-передачі майнових прав. Акт підписується сторонами не пізніше 40 робочих днів з дати оформлення технічного паспорту на об'єкт нерухомості при здійсненні покупцем оплати 100% загальної вартості майнових прав, що визначена у п. 5 даного договору.

Відповідно до п.4.6 договору після оформлення права власності на квартиру, з додержанням вимог діючого законодавства, покупець має право володіти, користуватись та розпоряджатися квартирою без обмежень.

Відповідно до п.5.1 договору сторони погодили, що на дату укладання даного договору вартість майнових прав в частині, що стосуються 1 кв.м квартири, становить 12919,84 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 2153,31 грн., при цьому загальна вартість майнових прав за цим договором щодо квартири, площа якої становить 71,83 метрів квадратних, дорівнює 928032 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 154672 грн.

Відповідно до п.5.2 договору покупець зобов'язаний здійснювати платежі наступним чином: 414300 грн. - до 16.06.2012 року, 14282 грн. - до 28.07.2012 року, 14270 грн. - щомісяця до 28 числа поточного місяця протягом серпня 2012 року-червня 2015 року.

За умовами п.5.3 договору, у випадку зниження офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на день оплати, більше, ніж на 3% щодо офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на дату підписання цього договору, належний до оплати платіж на дату сплати і відповідно загальна вартість несплачених майнових прав підлягає перерахунку і визначається покупцем самостійно, без додаткового узгодження з компанією або будь-якими третіми особами за наступною формулою: P = PN* S1/S0, де Р - сума, що підлягає сплаті внаслідок здійснення перерахунку, PN - платіж, що підлягає перерахуванню відповідно до п. 5.2 даного договору, S1 - офіційний курс одного долара США за офіційним курсом НБУ до гривні на дату сплати покупцем грошових коштів, S0 - офіційний курс одного долара США за офіційним курсом НБУ до гривні на дату укладення даного договору.

Відповідно до п.6.4.1 договору покупець зобов'язується здійснити оплату загальної вартості майнових прав у порядку, у строки та у розмірах, що визначені відповідно до умов даного договору.

Тобто станом на 28.06.2015 відповідач зобов'язаний був повністю оплатити вартість майнових прав відповідно до умов договору.

Згідно довідки позивача від 09 березня 2016 року № 174, розрахунку від 09 березня 2016 року № 175 ОСОБА_1 станом на 09 березня 2016 року за договором здійснена лише часткова оплата вартості майнових прав у розмірі 592662 грн., тоді як загальна вартість майнових прав за договором становить 928032 грн. (без урахування положень п. 5.3 договору про необхідність перерахунку загальної вартості майнових прав при зниженні офіційного курсу гривні до долара США). Останній платіж за договором відповідач здійснив у листопаді 2014 року.

Відповідно до п.7.4 договору порушення покупцем порядку сплати загальної вартості майнових прав, що визначений у п. 5.2. даного договору, більше, ніж на 60 (шістдесят) днів, або порушення покупцем п.5.5 (п.п.5.5.1-5.5.3) даного договору, є підставою для відмови компанії від даного договору. У випадку, якщо відмова компанії від даного договору відбувається після часткової оплати загальної вартості майнових прав, сплачені покупцем кошти повертаються компанією покупцю після реалізації майнових прав на квартиру іншому покупцю, за вирахуванням неустойки на користь компанії у розмірі 5% від загальної суми договору. Банківські послуги при цьому оплачуються за рахунок покупця.

Відповідно до п.7.5 договору покупцю забороняється розірвання даного договору у разі здійснення повної оплати загальної вартості, передбаченої п.п.5.1-5.2 даного договору, крім випадків, якщо таке розірвання здійснюється за згодою сторін. У випадку досягнення згоди про розірвання договору укладається відповідна угода з зобов'язанням покупця сплатити неустойку на користь компанії у розмірі 5% від загальної суми договору. Банківські послуги при цьому оплачуються за рахунок покупця.

Відповідно до п.8.3 договору сторони погодили, що компанія має право в односторонньому порядку відмовитися від взятих на себе зобов'язань перед покупцем в разі прострочення покупцем оплати вартості майнових прав більш, ніж на 60 (шістдесят) днів або порушення покупцем п.5.5 (п.п.5.5.1-5.5.3.) даного договору. При цьому компанія письмово повідомляє покупця про односторонню відмову від зобов'язання з конкретної дати. Внаслідок такої односторонньої відмови, зобов'язання компанії по даному договору вважаються припиненими, починаючи з 08.00 годин наступного робочого дня за днем отримання покупцем такого повідомлення. Для регулювання інших умов припинення зобов'язань до договору, сторони можуть укласти договір про його розірвання.

Відповідно до п.8.4 договору сторони погодили, що компанія має право ініціювати розірвання даного договору після завершення будівництва та введення об'єкту нерухомості в експлуатацію в разі не підписання покупцем акту у порядку та в строки, передбачені п.4.1-п.4.3 даного договору.

На підставі вищезазначених довідки та розрахунку від 09 березня 2016 року № 174, 175 судом встановлено, що відповідач порушив строки сплати загальної вартості майнових прав більше ніж на 60 днів. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

21 жовтня 2015 року позивач направив відповідачу повідомлення про односторонню відмову з 27.10.2015 року у повному обсязі від зобов'язання за договором купівлі-продажу майнових прав №328/258 від 27.06.2012 року з вимогою звільнити квартиру до 27.10.2015 року та передати її за актом приймання-передачі, проте відповідач вимоги позивача не виконує.

З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач вселився в квартиру за усною домовленістю з позивачем після підписання акту огляду та прийому-передачі квартири за якістю від 21 грудня 2012 року.

З пояснень представника відповідача та акту обстеження житлово-побутових умов від 19 січня 2016 року, складеного Службою у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації вбачається, що в АДРЕСА_1 без реєстрації проживає відповідач з дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного судом встановлено, що відповідач заперечує розірвання договору внаслідок односторонньої відмови позивача від договору та продовжує користуватися квартирою.

За таких обставин, у зв'язку з істотним порушенням договору відповідачем (несплатою загальної вартості майнових прав у розмірі та у строки, встановлені договором) договір купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27.06.2012 року підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Оскільки відповідач не являється власником квартири, майнові права на квартиру у визначеному договором порядку не набув, а позивач заперечує проти його проживання у квартирі, відповідач підлягає виселенню з квартири. Доказів, які б підтверджували право відповідача користуватися квартирою, суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову - розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27.06.2012 року та виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Вимоги про виселення з квартири інших осіб, які в ній проживають з відповідачем, позивачем суду не заявлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Енергополь-Україна» про визнання недійсними пунктів 5.3, 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року та зобов'язання відповідача отримати 353950 грн. 55 коп. в рахунок повного виконання зобов'язань за договором задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з укладенням договору купівлі-продажу майнових прав. Предметом даного договору є майнові права, пов'язані з виникненням у майбутньому прав володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1

За умовами договору майнові права передаються ОСОБА_1 лише після здійснення останнім повної оплати вартості таких прав в порядку, передбаченому розділом 5 договору.

Відповідно до положень договору оплата вартості майнових прав здійснюється за рахунок власних коштів. Договором не встановлено обов'язку ПрАТ «Енергополь-Україна» надавати ОСОБА_1 кошти в кредит для здійснення такої оплати або іншим чином забезпечувати виконання ним зобов'язань за договором, у тому числі шляхом передачі майнових прав до здійснення покупцем оплати.

У розділі 5 договору сторонами погоджені вартість квадратного метру квартири, загальна вартість майнових прав на квартиру. Крім того, у пункті 5.3 договору визначено порядок перерахунку щомісячного платежу з урахуванням коефіцієнта зростання курсу долара США по відношенню до гривні. Відтак, сторонами договору погоджено ціну договору та механізм її кінцевого визначення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на невідповідність оспорюваних пунктів 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а п.5.3 договору, окрім ст. 18 цього Закону, ще положенням ст. 11 цього Закону.

З огляду на зміст пунктів 7.5 та 8.4 договору вони не порушують прав ОСОБА_1 та до спірних правовідновин не застосовуються, оскільки ним не було здійснено повної оплати вартості майнових прав, акт приймання-передачі майнових прав сторонами не підписувався.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час виникнення між сторонами договірних правовідносин, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 1057 ЦК України договором, виконання якого пов'язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту договору вбачається, що сторони домовились про купівлю-продаж майнових прав, пов'язаних з виникненням у майбутньому прав володіння, користування, розпорядження квартирою. При визначенні ціни договору сторони погодили вартість одного квадратного метру квартири, за допомогою якого визначили загальну вартість майнових прав. Поряд з цим, сторонами передбачені умови корегування такої вартості з урахуванням зростання курсу іноземної валюти по відношенню до національної, а також зміною фактичної площі квартири. Усі розрахунки здійснюються сторонами в національній валюті України, грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті сторонами не передбачено, лише використовується коригуючий коефіцієнт, залежний від коливань курсів валют, при розрахунку розміру щомісячного платежу.

Судом не встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки умовами договору передбачена попередня оплата вартості майнових прав до їхньої передачі. Відтак, положення статей 1054, 1057 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані до даних спірних правовідносин.

Крім того, за змістом ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Судом не встановлено істотного дисбалансу прав та обов'язків на шкоду споживача та порушення принципу добросовісності в оспорюваному договорі. Порядок розрахунків за договором узгоджений з ОСОБА_1, останній надав свою згоду на такі умови договору шляхом його підписання.

Крім оспорюваних пунктів договір містить й інші пункти, які надають ОСОБА_1 широкий спектр прав та закріплюють відповідальність товариства за невиконання умов договору, а саме: пункти 6.5, 7.1, 7.2, 7.9, 9.1 договору.

Таким чином, судом не встановлено підстав для визнання недійсними 5.3, 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року та зобов'язання ПрАТ «Енергополь-Україна» отримати від ОСОБА_1 353950 грн. 55 коп. в рахунок повного виконання зобов'язань за цим договором.

Судом також встановлено, що сторони при укладенні договору дійшли згоди з усіх його умов, в тому числі й щодо оскаржуваних пунктів; на момент укладення договору волевиявлення відповідача було вільним та відповідало його внутрішній волі, що підтверджується його підписом у договорі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

У зв'язку з задоволенням первісного позову та відмовою у задоволенні зустрічного позову, відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2436 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 524, 526, 611, 626, 627, 628, 629, 632, 638, 651, 655, 656 ЦК України, ст. 116 Житлового кодексу України, суд

вирішив:

Первісний позов задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Ю.Є., зареєстрований в реєстрі за № 1144.

Виселити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» судові витрати у розмірі 2436 грн.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про визнання недійсними пунктів 5.3, 7.4, 7.5, 8.3, 8.4 договору купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року та зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» отримати від ОСОБА_1 353950 грн. 55 коп. в рахунок повного виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу майнових прав № 328/258 від 27 червня 2012 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко