АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретаря Чубрей І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа та тимчасовий виїзд за кордон за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2016 року,

встановила

ОСОБА_1 у серпні 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини та тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька.

Зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказувала, що тимчасово проживає з неповнолітніми дітьми у м.Парижі Французької Республіки.

Посилаючись на те, що має намір приїхати в м.Сторожинець Чернівецької області та повернутися до м.Париж Французької Республіки, ОСОБА_1 просила надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за відсутності письмової згоди батька ОСОБА_2, дозволити виїзд за кордон ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у Францію за відсутності письмової згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на період навчання, тобто до їх повноліття.

Справа №723/2111/16

Провадження №22-ц/794/1599/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Дячук О.О.

Категорія 48 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2016 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення дітям проїзних документів, тимчасового виїзду дітей за кордон задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 відлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини та виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав оформлення проїзного документа дитини

та надання дозволу на виїзд з України дитини без згоди та супроводу батька.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив про тимчасове проживання ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у м.Парижі Французької Республіки.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

На підставі ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просив ухвалити судове рішення, є надання дозволу на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за відсутності згоди батька ОСОБА_2, дозволу виїзду за кордон ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у Францію за відсутності згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на період навчання, тобто до їх повноліття.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Париж Французької Республіки та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Париж Французької Республки (а.с.12-13).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають у м.Парижі Французької Республіки (а.с.11).

Отже, ОСОБА_1 надання дозволу на виїзд з України ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у Францію за відсутності згоди та супроводу батька ОСОБА_2 пов»язувалося із місцем проживання дітей.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначеноЗаконом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано надання за рішенням суду дозволу на разовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, не позбавленого батьківських прав.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надання дозволу на виїзд за кордон ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у Францію за відсутності згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до їх повноліття суперечить вищевказаним нормам матеріального права.

Не заслуговують на увагу доводи, на які є послання в апеляційній скарзі, щодо виконання ОСОБА_2 батьківських обов»язків.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, не стосуються предмета доказування у даній справі обставини виконання ОСОБА_2 обов»язків по утриманню дитини, участі у вихованні.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді І.Б. Перепелюк

В.В.Яремко