У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Киянам» про визнання додаткової угоди недійсною,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 до Договору про резервування об'єкту нерухомості та порядку погашення облігацій, обґрунтовуючи тим, що

ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» навмисно ввело позивача в оману при підписанні додаткової угоди, за умовами якої позивач погодилася на безоплатну заміну машиномісця з паркінгу за адресою: АДРЕСА_1. Стверджувала, що попереднє повідомлення ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» про неможливість добудування і здачі в експлуатацію паркінгу за адресою:

АДРЕСА_2, було неправдиве, про що позивач довідалася тільки у 2015 році.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 листопада

2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ст.ст. 230, 627 ЦК України, ст. 60 ЦПК України та виходив із того, що умислу у відповідача вчинити обман щодо позивача, не встановлено. Відповідач фактично виконав всі істотні умови договору, укладеного між сторонами: паркінг побудовано на тих умовах, які сторони визначили в договорі, на даний час введено в експлуатацію, на заміну одного машиномісця іншим позивач надала добровільну згоду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних доказів тому, що відповідачі навмисно ввели її в оману щодо неможливості добудування та введення в експлуатацію паркінгу за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня

2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 9 листопада 2016 року ідоданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Киянам» про визнання додаткової угоди недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 листопада 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна