Справа №576/440/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Колодяжний А. О.
Номер провадження 22-ц/788/1528/16 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Солошенко Людмили Євгенівни

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу Сумської обласної ради Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні, третя особа - Управління охорони здоров'я Сумської обласної державної адміністрації про визнання незаконним рішення щодо встановлення діагнозу та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Солошенко Л.Є., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Вказує, що амбулаторна картка ОСОБА_3 має численні виправлення в даті встановлення діагнозу та в датах звернень до лікаря. Покази свідків, які працюють у відповідача і підлеглі лікарю, який встановлював діагноз, не можуть бути взяті до уваги. Вважає, що лист ТМО «Психіатрія» у м. Києві від 09 червня 2016 року підтверджує факт підробки відповідачем виписки із вказаної лікарні за 2010 рік, яку надав відповідач. Крім того, ОСОБА_3 не надавала згоди на проведення її огляду та надання психіатричної допомоги і не була проінформована про наявність у неї оскаржуваного психічного захворювання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Солошенко Л.Є., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідача - Скрипника Є.В., який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що КЗ Сумської обласної ради Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні є спеціалізованим лікувально-профілактичним закладом, що перебуває у функціональній підпорядкованості управління охорони здоров'я Сумської ОДА і є складовою частиною системи лікувально-профілактичних закладів охорони здоров'я, створеним для надання спеціалізованої психіатричної допомоги. Цей заклад має чинну ліцензію від Міністерства охорони здоров'я України на здійснення медичної практики (том 1, а.с. 64, 92-99).

При огляді медичної картки амбулаторного хворого № 35269, судом встановлено, що вона заведена у Третій обласній спеціалізованій психіатричній лікарні 29 червня 1998 року на ОСОБА_3 Перший запис у картці був зроблений 29 червня 1998 року з приводу епілепсії. Далі є запис за 2005 рік із зазначенням діагнозу: «розлад особистості внаслідок епілепсії». Також у картці є запити адвокатів позивача, які у 2006 році звертались стосовно надання інформації з приводу встановленого ОСОБА_3 діагнозу.

Після огляду лікарем 16 листопада 2006 року, зроблено запис про те, що позивач психічно здорова, на обліку не перебуває та лікування не потребує (том 1, а.с. 190-194).

Далі, у картці є запис про те, що 18 лютого 2010 року позивач отримала консультацію у реанімаційному відділені Глухівської ЦРЛ, де вона знаходилась після серії епілептичних нападів. Відмічались зорові галюцинації. Встановлений діагноз: епілепсія (том 1, а.с. 188).

17 березня 2010 року позивач з'явилась на прийом до лікаря-психіатра у супроводі чоловіка. При огляді дратівлива, збудлива, вважає, що їй потрібно підлікуватись. Їй був встановлений діагноз: «розлад особистості і поведінки внаслідок епілепсії». Підлягає «К» обліку у психіатра. Рекомендовані ліки: бензонал, депакін-хроно (том 1, а.с. 186-187).

Відповідно до медичної картки ОСОБА_3 № 35269, її карток денного стаціонару № 26, 59, 83, 124, 144, 250, позивач шість разів проходила амбулаторне лікування у Третій обласній спеціалізованій психіатричній лікарні на денному стаціонарі у періоди: з 18 березня 2010 року по 05 травня 2010 року; з 14 вересня 2010 року по 23 вересня 2010 року; з 12 травня 2014 року по 04 червня 2014 року; з 22 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року; з 19 травня 2015 року по 29 травня 2015 року; з 13 липня 2015 року по 30 липня 2015 року.

Ці картки містять інформацію про анамнез позивача, кількість відвідин амбулаторного прийому, здачу як мінімум шести видів аналізів у лабораторію, лікарські призначення, серед яких призначення препарату «сібазон» проводилось комісією лікарів, про що маються підписи лікарів у картках із зазначенням діагнозу, а також листки призначень психотропних речовин із зазначенням дати, часу та дози введення препарату з підписами медичної сестри і вони повністю співпадають з оглянутими у судовому засіданні журналами обліку процедур кабінету АПВ денного стаціонару та журналами обліку наркотичних, психотропних лікарських засобів та прекурсорів маніпуляційного кабінету денного стаціонару.

У картах денного стаціонару № 83, 124, 144, 250 є інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики та лікування за формою 003-6/о, а також інформаційний лист щодо зберігання та використання сібазону з підписами ОСОБА_3, яка засвідчила згоду на запропоноване лікування (том 1, а.с. 17,19,20,22-23, 26-28).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 412 від 29 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії з рідкими великими судомними нападами, помірно вираженими змінами особистості по епітипу (том 1, а.с. 11-12). Цей висновок був зроблений у кримінальній справі, іншим (незалежним від відповідача) лікарем, на підставі не тільки медичної документації, а й на підставі даних клінічного дослідження позивача за психічним, соматичним і неврологічним станом і цей висновок не спростував попередньо встановленого у 2010 році діагнозу відповідача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, зазначивши, що суд не вправі встановлювати діагноз захворювання чи змінювати його, а позивач вправі пройти обстеження з уточненням діагнозу захворювання, змінити встановлений діагноз, але лише у встановленому чинним законодавством порядку, шляхом уточнення цього діагнозу лікарем-психіатром чи комісією лікарів-психіатрів. Суд вважав, що позивач була обізнана з тим, що Третя обласна спеціалізована психіатрична лікарня є психіатричною лікарнею і самостійно, добровільно зверталась до цього закладу за медичною допомогою, надала усвідомлену згоду на запропоноване лікування, про що свідчать відповідні записи та її підписи у медичних картках.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я для застосування в Україні.

За змістом ст. 11 цього закону, психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Дані психіатричного огляду з висновком про стан психічного здоров'я особи, а також причини звернення до лікаря-психіатра та медичні рекомендації фіксуються у медичній документації.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», усвідомлена згода особи - це згода, вільно висловлена особою, здатною зрозуміти інформацію, що надається доступним способом, про характер її психічного розладу та прогноз його можливого розвитку, мету, порядок та тривалість психіатричної допомоги, методи діагностики, лікування та лікарські засоби, що можуть застосовуватися в процесі надання психіатричної допомоги, їх побічні ефекти та альтернативні методи лікування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16, ч.ч. 1, 2 ст. 275 ЦК України, кожна фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист порушеного права здійснюється у встановлений законом спосіб, в тому числі і шляхом оскарження неправомірних дій, припинення дії, яка порушує права, свободи та інтереси, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст.ст. 9, 25, 27, 32 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров'я», прийнятих Законом України № 2801-ХІІ від 19 листопада 1992 року, до суду може бути оскаржено рішення про обмеження, порушення прав, свобод, законних інтересів громадян, яким надається психіатрична допомога.

Відповідно до п.п. 4.8, 5.6, 5.7 Інструкції з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, при наданні амбулаторної психіатричної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 20 від 22 січня 2007 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 314/13581 від 05 квітня 2007 року, скасування встановленого хворому психіатричного діагнозу та зняття з диспансерного обліку здійснюється на підставі рішення лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів).

Відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятої Всесвітньою організацією охорони здоров'я, розлад особистості та поведінки внаслідок епілепсії є окремим психічним захворюванням і включене до класифікації захворювань під кодом № МКХ-Х F07.83.

До виключної компетенції лікаря-психіатра та відповідної лікарської комісії належить питання встановлення діагнозу психіатричного захворювання. Тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що суд не вправі встановлювати діагноз захворювання чи скасовувати його.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вона була обізнана з тим, що Третя обласна спеціалізована психіатрична лікарня є психіатричною лікарнею і самостійно, добровільно зверталась до цього закладу за медичною допомогою у дні, зазначені в медичних картках, та з приводу скарг на своє здоров'я, про які також вказано у цих картках. В результаті обстежень та спостережень їй було встановлено діагноз психічного захворювання «розлад особистості та поведінки внаслідок епілепсії» і призначено відповідне медикаментозне лікування, на яке вона своїми підписами засвідчила згоду.

Під час дослідження судом першої інстанції медичних карток денного стаціонару № 83, 124, 144, 250 встановлено та позивачем не спростовано, що остання надала добровільну усвідомлену згоду на проведення діагностики та лікування, про що свідчать її підписи в заяві за формою 003-6/о та інформаційних листах щодо зберігання та використання сібазону (том 1, а.с. 17,19,20,22-23, 26-28).

Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, вона не довела, що ці підписи належать не їй, від проведення судової почеркознавчої експертизи, під час розгляду справи судом першої інстанції, відмовилась.

Тому, посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 згоди на проведення її огляду та надання психіатричної допомоги не надавала, суперечать матеріалам справи та є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що амбулаторна картка ОСОБА_3 має численні виправлення в даті встановлення діагнозу та в датах звернень до лікаря на правильність ухваленого рішення не впливають.

Показання свідків, які були допитані в суді першої інстанції, узгоджуються з іншими доказами по справі, тому не можуть братися під сумнів.

Лист ТМО «Психіатрія» у місті Києві від 09 червня 2016 року №1-01/1077 (том 1, а.с. 170), не є доказом підробки відповідачем виписки з історії хвороби ОСОБА_3 за 2010 рік (том. 1, а.с. 129). Належним доказом цього може бути тільки висновок відповідної судової експертизи.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни та скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Солошенко Людмили Євгенівни відхилити, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -