17.08.2016 Єдиний унікальний номер 205/1199/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/1199/16-ц
2/205/1282/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Мовчана О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічну позовну заявуОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 (11.02.2010р.н.) та ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.) у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1, у якому, з урахуванням уточнених вимог, просив розірвати шлюб між ними та стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.) щомісяця у розмірі ? частини усіх видів її заробітку, починаючи від дня предявлення позову та до завершення навчання.

Протокольною ухвалою суду від 04.07.2016р. відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про зміну вимог за зустрічним позовом в частині доповнення позову вимогою про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частини квартири, яка розташована за адресою вул. Тісна, 5/4 в м.Дніпропетровську, оскільки заява в цій частині фактично є заявою про зміну і предмету, і підстав позову, тоді як за змістом ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач може змінити лише предмет або підставу позову.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечували проти вимоги зустрічного позову про розірвання шлюбу. Водночас, просили відмовити у задоволенні вимоги зустрічного позову про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.).

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні, визнаючи обовязок відповідача сплачувати аліменти, заперечував проти визначення розміру таких аліментів у твердій грошовій сумі, а вимоги зустрічного позову просив задовольнити лише в частині розірвання шлюбу. В частині вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.) зустрічний позов не підтримав з огляду на надходження до суду заяви від ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.), у якій зазначено що він перебуває на утриманні матері.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 березня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Таромської селищної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №14.

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.), та неповнолітню доньку ОСОБА_3 (11.02.2010р.н.).

На теперішній час позивач проживає разом зі своєю малолітньою донькою, займається її вихованням та утриманням.

Повнолітній син сторін ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.) є курсантом Військового коледжу сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та перебуває на утриманні матері, що підтверджується його письмовою заявою та не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З наданої ОСОБА_2 довідки про доходи вбачається, що він на постійній основі працює сторожем у ДП «Дніпропетровське облплемпідприємство», а відтак має регулярний дохід (а.с. 28).

ОСОБА_1 та її представник не надали суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 має додатковий мінливий та нерегулярний дохід, з урахуванням чого суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову та стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст.182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.) досяг повноліття 21.06.2016р., суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до 21.06.2016р.

Починаючи з 22.06.2016р. підлягають стягненню аліменти на утримання лише неповнолітньої доньки ОСОБА_3 (11.02.2010р.н.), а відтак розмір стягуваних аліментів з цього часу повинен становити ? частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі п.7 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимог зустрічного позову суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з пояснень сторін, сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально, подальшого збереження сім`ї сторони не бажають, а відтак примирення між подружжям неможливе.

З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам сторін, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими.

Крім того, згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що ОСОБА_1 визнала зустрічний позов в частині вимоги про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову у цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Водночас, з огляду на заяву повнолітнього сина сторін ОСОБА_4 про перебування його на утриманні у матері ОСОБА_1, а також враховуючи, що у судовому засіданні представник ОСОБА_2 не підтримав зустрічний позов у частині вимоги про стягнення аліментів, у суду відсутні підстави для задоволення зустрічного позову у цій частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2)аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 (11.02.2010р.н.) та ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.) в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову, тобто з 15.02.2016р., до досягнення повноліття ОСОБА_4 (21.06.1998р.н.), тобто до 21.06.2016р.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2)аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 (11.02.2010р.н.) в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2016р. до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 13 березня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Таромської селищної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №14, розірвати.

У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5