Ухвала

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частку майна та стягнення аліментів на дітей закасаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 4 червня

2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано житловий будинок без надвірних споруд та самовільно збудованих приміщень і земельну ділянку, на якій він розміщений, розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район,

АДРЕСА_1, об'єктами спільної сумісної власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку житлового будинку без надвірних споруд та самовільно збудованих приміщень, розташованого за вказаною адресою.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частку житлового будинку без надвірних споруд та самовільно збудованих приміщень.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_5. на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 січня 2005 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їх дітей у розмірі 800 грн: на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, - у розмірі

400 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 9 вересня

2013 року, до досягнення дитиною повноліття; на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, - у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 9 вересня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням районного суду, у березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 4 червня

2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з пропуском строку апеляційного оскарження, апеляційний суд з посиланням на ч. 3 ст. 297 ЦПК України, вірно виходив із того, що наведені повторно ОСОБА_5 підстави пропуску строку апеляційного оскарження уже були визнані апеляційним судом неповажними, а інших підстав пропуску такого строку ним наведено не було.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що копію повного тексту рішення районного суду йому направлено не було і з вини суду він її отримав після спливу строку апеляційного оскарження - 23 березня 2016 року, не беруться судом касаційної інстанції до уваги, оскільки ОСОБА_5 був присутній при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення районного суду, а копію повного тексту цього рішення він отримав особисто 13 жовтня 2014 року, що підтверджується довідковим листом до справи.

При цьому безпідставне поновлення пропущеного на значний термін строку оскарження рішення суду, що набрало чинності, є порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність.

Крім того, доводи касаційної скарги стосуються в основному епізоду з рішення суду, який не був предметом апеляційного перегляду і, відповідно, не може бути предметом касаційного перегляду.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П. Штелик