Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Савченко В.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до об'єднання власників квартир «Дім», ОСОБА_4, третя особа - Виконавчий комітет Конотопської міської ради, про визнання права власності на квартиру, визнання недійсними договору, акта приймання-передачі квартири та свідоцтва про право власності на квартиру та за зустрічним позовом об'єднання власників квартир «Дім» до ОСОБА_3, треті особи: Виконавчий комітет Конотопської міської ради, ОСОБА_4, про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою прокуратури Сумської області на рішення апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2015 року та касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 28 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2003 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнила, обґрунтовуючи тим, що 03 серпня 1995 року між нею та ДП «Пересувна механізована колона № 7» АТ «Сумбуд» (далі - ДП «ПМК № 7» АТ «Сумбуд») укладено договір про участь у дольовому будівництві квартири № 40 на АДРЕСА_1, на виконання якого нею сплачено кошти, проте квартиру їй у встановлений строк передано не було. У 1998 році недобудовані квартири у цьому будинку, у тому числі і квартира № 40, передані ВАТ Конотопський завод «Мотордеталь», а пізніше - об'єднанню власників квартир «Дім» (далі - ОВК «Дім»), рішенням загальних зборів якого від 09 жовтня 2002 року вказану квартиру закріплено за ОСОБА_4, яка отримала на неї свідоцтво про право власності. Оскільки квартира була передана ВАТ «Конотопський завод «Мотордеталь», а пізніше - ОВК «Дім» неправомірно, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на квартиру на підставі договору про участь у дольовому будівництві квартири, визнати недійсним договір та акт приймання-передачі квартири, укладений між ДП «ПМК № 7» АТ «Сумбуд» та ВАТ «Конотопський завод «Мотордеталь», а пізніше - ОВК «Дім» у частині спірної квартири, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, видане ОСОБА_4

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_3, ОВК «Дім» звернулося до суду із зустрічним позовом, вимоги якого під час розгляду справи змінило, та остаточно просило визнати недійсним договір, укладений 03 серпня 1995 року між ДП «ПМК № 7» АТ «Сумбуд» та ОСОБА_3, посилаючись на його невідповідність вимогам закону, зокрема, ст. 169 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), оскільки в ньому зазначено, що розрахунки між сторонами повинні проводитися в іноземній валюті - доларах США, а тому ця угода є недійсною. Крім того, просило визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Свої вимоги обґрунтовувало тим, що згідно з договором від 08 жовтня 1998 року № 2043, укладеним між Конотопською ПМК-7 і ВАТ «КЗ «Мотордеталь», останньому для завершення будівельних робіт передано квартири в 3-му та 4-му під'їздах недобудованого житлового будинку на АДРЕСА_1 Сумської області, у тому числі двокімнатна квартира № 40.

31 жовтня 2001 року спірну квартиру разом з іншими квартирами 3-го та 4-го під'їздів вищевказаного будинку на підставі акта приймання-передачі, підписаного ліквідатором ВАТ «КЗ «Мотордеталь», який діяв на підставі постанови господарського суду Сумської області від 05 жовтня 2001 року № 2337-15/41, передано ОВК «Дім». Так, будівельні роботи в будинку спочатку проводилися за рахунок ВАТ «КЗ «Мотордеталь», а потім за рахунок коштів ОВК «Дім». У подальшому рішенням загальних зборів ОВК «Дім» спірна квартира закріплена за ОСОБА_4 і на теперішній час належить їй на праві власності. ОВК «Дім» вважає, що укладений 03 серпня 1995 року між ДП «ПМК № 7» АТ «Сумбуд» та ОСОБА_3 договір є недійсним, оскільки не відповідає вимогам закону.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 28 липня 2015 року у задоволенні обох позовів відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОВК «Дім», ОСОБА_4, третя особа - ВК Конотопської міської ради, про визнання права власності на квартиру, визнання недійсними договору, акта приймання-передачі квартири та свідоцтва про право власності на квартиру.

У касаційній скарзі прокуратура Сумської області просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОВК «Дім» відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Рішення судів у частині вирішення зустрічного позову ОВК «Дім» не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення судів не відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд виходив із того, що в матеріалах справи наявні копії декількох редакцій договорів від 03 серпня 1995 року № 61-120, а саме: один з них укладений між ДП ПМК-7 ВАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3 на дольову участь у будівництві квартири № 40 на АДРЕСА_1 без зазначення номера будинку з розрахунком суми оплати за квартиру - 6 500 доларів США, яку дольник повинен сплачувати в гривнях, хоча такої грошової одиниці на момент укладення цього договору в Україні ще не було, і сплатити всю суму до 01 жовтня 1996 року, а ДП ПМК-7 ВАТ «Сумбуд» зобов'язується до вказаного строку надати квартиру ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 29); другий (т. 2, а. с. 104), укладений між ДП ПМК-7 ВАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3 і ОСОБА_6, на трикімнатну квартиру № 77 в 120-квартирному житловому будинку на АДРЕСА_1, зі сплатою 118650000 крб строком до 01 жовтня 1998 року; третій (т. 2, а. с. 59), укладений між ДП ПМК-7 ВАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру № 40 в 120-квартирному житловому будинку на АДРЕСА_1 на суму 6 500 доларів США зі сплатою в карбованцях до 01 жовтня 1996 року; четвертий (т. 2, а. с. 178), укладений між ДП ПМК-7 ВАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3 і ОСОБА_6, на двокімнатну квартиру на АДРЕСА_1 на суму 906600000 крб, які повинні бути сплачені до 01 жовтня 1996 року, а квартира буде надана під час введення будинку в експлуатацію.

Також суд виходив із того, що в матеріалах справи (а. с. 69, т. 1) міститься копія договору, сторонами якого є Конотопська ПМК-7 АТ «Сумбуд», ОСОБА_3 та ОСОБА_6, однак, як установив суд, предмет договору - конкретне житлове приміщення - сторонами не визначено. Крім того, на а. с. 58 т. 2 міститься копія договору, укладеного також між Конотопською ПМК-7 АТ «Сумбуд», ОСОБА_3 та ОСОБА_6, на фінансування будівництва іншої квартири в цьому ж будинку - за № 77.

Оцінюючи зміст вищевказаних тристоронніх договорів, суд дійшов висновку, що в них не зазначено, хто конкретно (ОСОБА_3 чи ОСОБА_6І.) буде набувачем житлового приміщення, в яких частинах цими особами будуть вноситися кошти тощо.

При цьому суд врахував, що разом із третім варіантом договору представник позивача надав суду також і копію акта приймання-передачі квартири (т. 2, а. с. 179), згідно з яким спірне житлове приміщення передається не ОСОБА_3, а ОСОБА_6

Разом із тим суд виходив із того, що у справі є дві нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_3, в яких вона просить внесені нею кошти в сумі 764 400 000 крб та 142 200 000 крб на будівництво спірної квартири перевести на ім'я ОСОБА_6

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 12, 15 Закону України «Про власність», ст. ст. 44, 46, 151, 153, 161 ЦК УРСР 1963 року, виходив із того, що позивач не надала переконливих доказів стосовно умов укладення договору від 03 серпня 1995 року № 61-120, враховуючи, що у справі наявні декілька копій цього договору з різними змістами, укладені позивачем у 1995 році з приводу будівництва спірної квартири, а також доказів на підтвердження сплати нею на користь ДП ПМК-7 ВАТ «Сумбуд» коштів за житлове приміщення в сумі, еквівалентній 6500 доларів США.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 надала оригінали документів, зокрема, договір від 03 серпня 1995 року № 61-120, укладений Конотопською пересувною механізованою колоною № 7 АТ «Сумбуд» в особі ОСОБА_7, який діяв на підставі положення, та ОСОБА_3 і ОСОБА_6, щодо будівництва та виділення однієї квартири в 120-квартирному будинку, що будується на АДРЕСА_1 із розрахунку - двокімнатна квартира № 40 (одна) на суму 906600000 крб, які зобов'язувалися оплатити загальну вартість договору та вартість витрат, що ввійшли до складу кошторисного розрахунку інвентаризації квартир, витрат із передачі будинку житлово-комунальної організації та ін. згідно з розрахунком при введенні квартир в експлуатацію.

Відповідно до змісту вказаного договору ціна квартири визначена за договірними цінами, які склалися на час укладення договору, вартість договору становить 906600000 крб, оплату визначено провести в карбованцях, внести кошти до 01 січня 1996 року; ПМК-7 АТ «Сумбуд» зобов'язується виділити квартиру «дольнику» при введенні будинку в експлуатацію; учасник договору перераховує суму 906600000 крб на дольовий рахунок ПМК № 7 АТ «Сумбуд» в розмірі 100 % до 01 січня 1996 року. Договір підписано начальником ПМК № 7 АТ «Сумбуд» ОСОБА_7 та скріплено печаткою ПМК-7 м. Конотоп, а також підписано «дольниками» ОСОБА_3 і ОСОБА_6

Крім того, ОСОБА_5 надала апеляційному суду дві копії приходних касових ордерів: від 10 серпня 1995 року № 325а на суму 142200000 крб та від 16 січня 1996 року № 17 на суму 764400000 крб, які скріплені мокрою печаткою ПМК № 7 тресту «Сумхіммашбуд» («Сумхиммашстрой»), де зазначається про прийняття від ОСОБА_3 зазначених грошових коштів за квартиру, які перераховані на кореспондуючий рахунок - субрахунок 88.

Також ОСОБА_5 надала довідку-розрахунок залишкової вартості квартири за підписом начальника ПМК-7 ОСОБА_7, скріплену печаткою юридичної особи, за змістом якої згідно з договором від 03 серпня 1995 року № 61-120 їй необхідно виплатити 6 500 доларів США - вартість за дольовим будівництвом, а також міститься перелік документів про проведені виплати; станом на 20 грудня 1998 року сплачено 6 500 доларів США, тобто у повному обсязі. Водночас ОСОБА_5 пояснила, що це і є додаткова угода до укладеного договору № 61-120 стосовно остаточної ціни квартири.

Крім того, ОСОБА_5 надала відомість перерахунку кошторису вартості трикімнатної квартири в 120-квартирному жилому будинку на АДРЕСА_1, складену в цінах 1984 року, в якій перелічено види штукатурних, малярних та інших будівельних робіт і дописано номер квартири 40 із виправленням на двокімнатну, виправлення не засвідчені.

Також долучено довідку від 30 вересня 2002 року, підписану начальником ДП ПМК-7 ОСОБА_7, про те, що квартира № 40 на АДРЕСА_1 згідно з договором від 03 серпня 1995 року № 61-120 закріплена за ОСОБА_3

Відповідно до наданого ОСОБА_5 листа від 12 грудня 2002 року за підписом ОСОБА_7 на її ім'я у відповідь на заяву від 10 грудня 2002 року, згідно з договором від 08 жовтня 1998 року № 2043, укладеним із заводом ВАТ «Мотордеталь» з метою прискорення здачі квартир, проведено групування квартир в 3 і 4 під'їздах 120-квартирного будинку на АДРЕСА_1, для робітників цього заводу. Тим учасникам, чиї квартири відповідно до договору дольової участі знаходилися в цих під'їздах, було запропоновано переукласти договори на квартири в під'їздах № № 1 і 2, проте вона відмовилася укладати такий договір.

Крім того, під час перегляду справи в апеляційному порядку судом вивчено матеріали кримінальної справи, порушеної за ч.ч. 1, 2 ст. 366, ч. 3 ст. 365 КК України стосовно ОСОБА_7, та установлено, що згідно з положенням про структурний підрозділ ВАТ «Сумбуд» «БМУ ПМК-7 м. Конотоп» знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні ВАТ «Сумбуд» і є його структурним підрозділом без права юридичної особи. Управління діє за принципом госпрозрахунку, має незавершений баланс, суброзрахунковий рахунок в банку, круглу печатку та кутовий штамп. Управління має право за погодженням з керівництвом ВАТ заключати угоди з замовниками за умови попередньої оплати за такими угодами не менше 50 %. Угоди вступають в силу після затвердження керівництвом Правління. Управління очолює начальник, підзвітний правлінню ВАТ, несе відповідальність за результати виробничо-господарської діяльності і покладених на нього функцій та завдань і згідно з виданим йому дорученням здійснює дії, пов'язані з діяльністю правління ВАТ.

Також установлено, що відповідно до контракту № 12, укладеного 14 травня 1998 року ВАТ «Сумбуд» із начальником ОСОБА_7, він підконтрольний правлінню; ВАТ «Сумбуд» в межах, встановлених чинним законодавством, положенням про управління і згідно з виданою йому довіреністю представляє інтереси колективу управління на підприємствах, в організаціях, установах; має право укладати господарські і інші, необхідні для роботи управління договори, відповідно до положення про управління і чинного законодавства та без довіреності ВАТ «Сумбуд» виступати в суді в якості позивача та відповідача у справах, які виникають із трудових правовідносин із працівниками.

Крім того, згідно з положенням статуту ДП «ПМК № 7» ВАТ «Сумбуд», затвердженого рішенням загальних зборів ВАТ «Сумбуд» 21 грудня 1998 року і зареєстрованого в установленому порядку 06 квітня 1999 року, створене підприємство є юридичною особою з дня його державної реєстрації і здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства і цього статуту. Дане підприємство є правонаступником структурного підрозділу ВАТ «Сумбуд» ПМК № 7. Як зазначено у п. 3.5 статуту, підприємство несе повну відповідальність за своїми зобов'язаннями згідно з чинним законодавствам і не несе відповідальності за діяльність ВАТ «Сумбуд», а останнє - за діяльність підприємства.

Судом установлено, що відповідно до завіреної копії договору від 08 жовтня 1998 року № 2043, підписаного начальником ПМК № 7 в особі ОСОБА_7, діючого на підставі довіреності, і головою правління заводу з метою врегулювання відносин Конотопського ПМК № 7 і Конотопського заводу ВАТ «Мотор деталь» та на виконання договорів від 11 травня 1994 року № 15/120, від 22 грудня 1994 року № 23/120 та від 22 жовтня 1995 року № 70/120/610, предметом цього договору є перебуваючі на балансі ПМК № 7 станом на 08 жовтня 1998 року незавершені будівництвом квартири 120-квартирного жилого будинку, будівництво якого ведеться за рахунок коштів ВАТ «Мотордеталь» згідно з зазначеними договорами, у тому числі однокімнатних - 3 квартири, двокімнатних - 4 квартири, трикімнатних - 10 квартир, чотирикімнатних - 1 квартира. Сторони домовилися, що з метою компенсації затрат після завершення будівництва перелічених квартир ПМК № 7 передає на баланс ВАТ «Мотордеталь» незавершені будівництвом 22 квартири у 3, 4, 5 під'їздах, у т.ч з 11 квартир у 4-му під'їзді - двокімнатну квартиру № 40. Сторони склали акт про передачу на баланс ВАТ «Мотордеталь» незавершених будівництвом квартир в 120-квартирному жилому будинку на АДРЕСА_1 у м. Конотопі на підставі договору від 08 жовтня 1998 року № 2043.

Також установлено, що за повідомленням діючої юридичної особи ПАТ «Сумбуд», яке є правонаступником АТ «Сумбуд», ДП «ПМК № 7» ВАТ «Сумбуд» зареєстровано як юридична особа 06 квітня 1999 року, ліквідовано 10 грудня 2007 року, і ця інформація підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємств.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25 грудня 2003 року ліквідовано Конотопський завод ВАТ «Мотордеталь».

Діюча юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мотордеталь Конотоп» утворена на підставі реорганізації ЗАТ «Мотордеталь-Правекс» і є його правонаступником.

Установлено, що відповідно до актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - 120-квартирного житлового будинку на АДРЕСА_1, будинок в експлуатацію здавався 4 чергами, а саме: I черга - 55 квартир - у грудні 1997 року (акт затверджено рішенням Виконавчого комітету Конотопської міської ради від 30 грудня 1997 року № 461), замовником та генеральним підрядником виступає ПМК № 7 ВАТ «Сумбуд»; II черга - 30 квартир - у грудні 2001 року (акт затверджено рішенням Виконавчого комітету Конотопської міської ради від 29 грудня 2001 року № 588), замовником виступає ДП ПМК № 7 ВАТ «Сумбуд», але через укладення 15 червня 1999 року договору купівлі-продажу даного об'єкта незавершеного будівництва згідно з рішенням цього виконавчого комітету від 30 квітня 2002 року № 15 внесено зміни до рішення від 29 грудня 2001 року № 588 і замовниками другої черги виступає також товариство закритого типу «МЖК-Новак»; III черга - 25 квартир, розташованих у 3-4 під'їздах, - у серпні 2003 року і замовником виступає ОВК «Дім» (акт затверджено рішенням Виконавчого комітету Конотопської міської ради від 27 серпня 2003 року № 333); IV черга - 15 квартир у 5 під'їзді - у вересні 2003 року і замовником виступає ВАТ «Агрохімія» (акт затверджено рішенням Виконавчого комітету Конотопської міської ради від 29 вересня 2003 року № 380).

Установлено, що спірна двокімнатна квартира № 40 у будинку АДРЕСА_1 заходиться на 3-му поверсі 4-го під'їзду.

ОВК «Дім» зареєстровано 19 вересня 2001 року і є існуючою юридичною особою, якому ці квартири були передані на підставі акта приймання-передачі незавершеного будівництва квартир 3-4 під'їздів, підписаного від імені Конотопського заводу ВАТ «Мотордеталь» його ліквідатором ОСОБА_8 та головою правління ОВК «Дім».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизначні або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, правильно виходив із наявності підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, зазначивши, що суд першої інстанції не визначився із суб'єктним складом спірних правовідносин і вирішив спір по суті, не сприяв повному з'ясуванню обставин справи, а саме: на порушення вимог ст. 33 ЦПК України суд не роз'яснив позивачу його прав та не вирішив питання про залучення до участі у справі як відповідача діючої юридичної особи ПАТ «Сумбуд», яка є правонаступником АТ «Сумбуд», робітником якого був ОСОБА_7 на час підписання договорів № № 61-120 та 2043; а також залишив поза увагою ту обставину, що позовні вимоги про визнання права власності на спірну квартиру та визнання частково недійсним договору № 2043 заявлено до ліквідованих юридичних осіб, правонаступники відсутні.

Встановивши вищевказані обставини, апеляційний суд відповідно до наданих чинним ЦПК України повноважень був позбавлений можливості ці недоліки виправити та залучити до участі у справі належного відповідача з відповідним оформленням цієї процесуальної дії, проте вказані порушення судом першої інстанції вищевказаних норм процесуального права не можуть бути підставою для відмови в захисті права позивача (у разі доведеності зазначених у позові обставин) та підлягають перевірці та з'ясуванню судом під час нового розгляду справи, враховуючи, що раніше ці обставини встановлено не було.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокуратури Сумської області та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 28 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 16 грудня 2015 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_3 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

В.О.Савченко

О.В.Ступак