У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою між громадянами, яким на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, господарчі будівлі та споруди, за касаційною скаргоюОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, у якому просила визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 31/100 частин житлового будинку із надвірними спорудами по АДРЕСА_1, 29/100 частин зазначеного житлового будинку належить ОСОБА_5, а 40/100 частин - ОСОБА_6

Зазначала, що попередні співвласники будинку уклали між собою договір про уточнення ідеальних часток в будинку, яким також встановили порядок користування будинком.

У зв'язку зі зміною співвласників будинку, на нових співвласників перейшов і порядок користування будинком, встановлений зазначеним договором.

Між співвласниками будинку склався також порядок користування прибудинковою земельною ділянкою, однак наприкінці 2011 року встановлений порядок користування земельною ділянкою між співвласниками було порушено.

Посилаючись на те, що сторони не можуть досягти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, просила позов задовольнити.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 липня 2016 року, позов задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно з варіантом № 1 додатку № 4 висновку № 5/Буд судової будівельно-технічної експертизи від 20 березня 2013 року.

Виділено у користування ОСОБА_4 (частка 31/100) земельну ділянку площею 299 кв. м, зазначену на схемі розподілу додатку № 4 жовтим кольором.

Виділено у користування ОСОБА_6 (частка 40/100) земельну ділянку площею 385 кв. м, зазначену на схемі розподілу додатку № 4 зеленим кольором.

Виділено у користування ОСОБА_5 (частка 29/100) земельну ділянку площею 279 кв. м, зазначену на схемі розподілу додатку № 4 синім кольором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що варіантом № 1 додатку № 4 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 березня 2013 року встановлено порядок відокремленого користування земельною ділянкою, при якому кожному з співвласників виділяється відокремлена частина земельної ділянки у відповідності з їх частками у праві власності на будинок та такий варіант найбільше відповідає інтересам сторін. Крім того, відповідно до зазначеного варіанту відповідач ОСОБА_7 має доступ до земельної ділянки, що виділена йому за будинком.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

О.С. Ткачук