Ухвала

іменем україни

05 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Хутірської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа - Петриківської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4, якій на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1. Вони є спадкоємцями першої черги, однак встановлений законом строк для прийняття спадщини пропустили у зв'язку із необізнаністю про існування відповідного строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, вважаючи, що прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Із урахуванням зазначеного, позивачі просили суд визначити їм достатній додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті матері.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додатковий строк в один місяць з дня набрання рішення законної сили для подання ними заяви про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд вірно виходив із того, що суд першої інстанції не з'ясував дійсне коло спадкоємців, чи зверталися вони до нотаріуса, чи прийняли спадщину, та відповідно не залучив до участі в справі належного відповідача, не врахував, що у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та фактично вирішив питання про права іншого спадкоємця ОСОБА_5 без його залучення до участі у справі, тим самим допустив порушення п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Хутірської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа - Петриківської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ