ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №636/4070/16-ц
н/п № 2/636/2258/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

секретаря Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулись до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просили суд, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №34, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Миру, по ? частині за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_3, який помер 24.10.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивачі зазначили, що 24.10.2015 року помер їх батько ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку №34, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Миру.

У визначений законом строк Позивачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Однак через те, що за життя спадкодавець не встиг у встановленому законом порядку зареєструвати належне йому майно, нотаріус відмовив позивачам у вчиненні нотаріальної дії. Через відсутність державної реєстрації права власності на вказаний будинок за ОСОБА_3, Позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, тому вважають, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право Позивачів підлягає захисту судом шляхом визнання за ними права власності на вказане спадкове майно.

Позивач 1 - ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити.

Позивач 2 - ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання також не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.10.2015 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №514369, виданим 24.10.2015 р. виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області. (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 34, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Миру, що належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 02.04.1962 р. (а.с.11).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_3 заповіт не склав. Таким чином, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3 є батьком Позивачів, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-УР №447639 (а.с.12), серії ІV-УР №2317557 (а.с. 13), та свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_2, з якого вбачається зміна її дівочого прізвища «Бойко» на «Ісаєва» (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України Позивачі подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Таким чином, Позивачі прийняли спадщину після смерті свого батька.

Інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, немає.

Згідно відповіді КП «Чугуївське МБТІ» від 08.06.2016 року №1122 право власності на житловий будинок №34 по вул. Миру в с. Стара Гнилиця, не зареєстровано (а.с.15).

Для отримання свідоцтва про право на спадщину Позивач 1 та Позивач 2 звернулися до нотаріуса, який постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2016 у видачі свідоцтва про право на спадщину Позивачам відмовив, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував належним чином право власності на належний йому будинок (а.с.14).

Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Договір купівлі-продажу від 1962 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Старогнилицької сільської ради Ради депутатів трудящих Чугуївського району Харківської області та зареєстровано в Книзі для запису нотаріальних дій за №4.

Відповідно до чинного на той час законодавства договір є нотаріально посвідченим, оскільки згідно Положення про державний нотаріат Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 26.12.1956 р. №1536 (яке було чинним на час виникнення даних правовідносин) в населених пунктах, де нотаріальні контори не організовані, певні нотаріальні дії, зазначені в ст. 13 цього Положення, учиняють виконавчі комітети міських, районних, селищних і сільських Рад депутатів трудящих. Відповідно до ст. 13 вказаного Положення Виконавчі комітети міських, районних, селищних і сільських Рад депутатів трудящих у населених пунктах, де нема нотаріальних контор, учиняють для осіб, які проживають на підпорядкованій даній Раді території, з додержанням ст. 4 цього Положення, такі нотаріальні дії посвідчують договори на суму не більш 3000 карбованців.

Діючий на той час ЦК УРСР 1963 року не передбачав обов'язкової реєстрації права власності в органах МБТІ.

При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Та навпаки, ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором змоменту передачі речі.

Аналізуючи зазначені норми державна реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права, яке вже виникло до її проведення, тобто сама реєстрація згідно з законодавством не є правовстановлюючим чинником, а є лише фактом визнання цього права з боку держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 (який діє на момент звернення до суду), речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Отже, на момент укладання вищевказаного договору купівлі-продажу та виникнення у покупця, за цим договором права власності, законодавство не передбачало обовязкової реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна.

До того ж, запис в погосподарській книзі є належним підтвердженням приналежності жилого будинку (частини будинку) в сільському населеному пункті певній особі.

З Довідки виконавчого комітету Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 31.08.2016 №06-27/185 вбачається, що згідно погосподарської книги №1 ОСОБА_3 дійсно є господарем житлового будинку з господарськими будівлями в с. Стара Гнилиця по вул. Миру, 34 (а.с.16).

Отже, законодавство, яке діяло на той час не передбачало реєстрацію в органах БТІ будинків, розташованих в сільській місцевості, у звязку з цим на даний час будинок спадкодавця згідно даних БТІ не зареєстрований.Через відсутність державної реєстрації права власності на вказаний будинок за ОСОБА_3, Позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право Позивачів підлягає захисту судом шляхом визнання за ними права власності на вказане спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку №34, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Миру, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу будинку від 02.04.1962 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 24.10.2015.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на ? частину житлового будинку №34, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул. Миру, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 02.04.1962 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 24.10.2015.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя