Справа № 305/1390/16-ц
Провадження по справі № 2/305/980/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_3, після чого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1. Вона фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом, позивачка звернулася до Рахівської ДНК із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого їй було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З наведених підстав, просила суд винести рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, на житловий будинок АДРЕСА_1, з надвірними та господарськими спорудами.

Позивачка, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, в судове засідання не з`явилися, представник позивачки - ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача, Середньоводянської сільської ради, Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, сільський голова Шіман Н.І. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їх представника. Позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її прав на отримання власності в порядку спадкування, зокрема згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер громадянин ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2002 року. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

Оскільки спадщина за померлим ОСОБА_3, відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті ОСОБА_3.), в даному випадку слід застосовувати норми Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року, норми якого були чинними на день відкриття спадщини.

Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3, спадкоємцем першої черги спадкування за законом являється позивачка по справі, його дружина ОСОБА_1. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 його донька ОСОБА_6, відмовилась від отримання спадщин після смерті батька на користь позивачки ОСОБА_1, що відповідає вимогам частини 2 ст. 1274 ЦК України.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно, суд звертає увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснювалися в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки виконкому Середньоводянської сільської ради ,№1056 від 14.07.2016 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 (номер об`єкту погосподарського обліку НОМЕР_3), який був збудований в 1987 році. Також в матеріалах справи міститься свідоцтво садиби в сільських населених пунктах, тому вказаний будинок не являється самочинним будівництвом.

За нормами статей 548 - 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті чоловіка проживала разом з ним.

Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відмовились від отримання спадщини на її користь, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, мешканкою АДРЕСА_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, на житловий будинок АДРЕСА_1, з надвірними та господарськими спорудами.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.