Справа № 589/2977/16-ц
Провадження № 2/589/887/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 р. м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Лях В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шосткинської міської ради, про встановлення факту належності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовані таким.

14.05.2000 померла мати позивача ОСОБА_2, яка заповіту не складала. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на 1/4 частину квартири № 20 в будинку № 7 по вулицівул. Знаменська (колишня Комуністична) в м.Шостка Сумської області, яка (квартира) відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, видане бюро приватизації заводу "Зірка" від 01.07.1999 за № 2575, дублікат якого виданий КП ШКЗ "Зірка" від 08.06.2016 за № 232 належала на праві спільної часткової власності їй та членам її сім'ї - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

На момент смерті ОСОБА_2 з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_1І.(позивач), який фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею.

У червні 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом - на 1/4 частину квартири № 20 по вул.Знаменська (колишня Комуністична), буд.7 в м.Шостка, Сумської області, однак, постановою від 22.06.2016 № 192 у вчиненні даної нотаріальної дії було відмовлено в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - свідоцтво про право власності на житло не зареєстроване у відповідному реєстраційному органі, відсутня реєстрація в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, чим підтверджується державна реєстрація права власності на вищевказану частину квартири на ім'я ОСОБА_2, що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п. 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

З урахуванням викладеного, посилаючись на норми ст. 15, 16, 328, 392, 1258, 1261 ЦК України, ст. 548-549 ЦК УРСР позивач просив встановити факт належності на праві власності померлій ОСОБА_2 1/4 частини вищевказаної квартири, а також визнати за позивачем право власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом.

Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Шосткинської міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, під час розглядусправи поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що 14.05.2000 померла ОСОБА_2, яка згідно свідоцтва про народження була матір'ю позивача ОСОБА_1

Також встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_2 належала на праві спільної власності1/4 частина квартири АДРЕСА_1 (нова назва - Знаменська) в м. Шостка.

З копії паспорту відповідача вбачається, що він з 08.05.1975 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. За цією ж адресою з 12.06.1967 по день смерті була зареєстрована ОСОБА_2

Згідно відповіді Шосткинської міської державної нотаріальної контори від 04.08.2016 спадкова справа після смерті 14.05.2000 ОСОБА_2 не відкривалась, дані про спадкоємців відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її син - позивач ОСОБА_1, який на день смерті проживав разом із спадкодавцем та відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Однак, на час чинності ЦК УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації.

Таким чином, свідоцтво про право власності на житло від 01.07.1999 було належним правовстановлюючим документом, що підтверджувало повноваження осіб, зазначених у ньому як власників даного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт належності на праві власності 1/4 (однієї четвертої) частини квартири АДРЕСА_2 (колишня Комуністична) в м.Шостка Сумської області ОСОБА_2, яка померла 14 травня 2000 року в м.Шостка Сумської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 (одну четверту) частину квартири АДРЕСА_3 (колишня Комуністична) в м.Шостка Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14 травня 2000 року в м.Шостка Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Сидорчук