Справа №592/9735/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2073/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Семеній Л. І. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційні скарги ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», третя особа: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Сумській області, про стягнення моральної шкоди у звязку з професійним захворюванням, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_3.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_3 5000 грн. для відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Вказане рішення суду сторони оскаржили в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, збільшивши розмір стягнення моральної шкоди з 5000 грн. до 20000 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не в повній мірі оцінені та не враховані характер і обсяг моральних страждань, стан здоровя та емоційний стан позивача, що вказують на те, що розмір завданої йому моральної шкоди є значно більшим, ніж той, який визначив суд в оскаржуваному рішенні.

У своїй апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що позивач не довів наявності факту спричинення йому моральної шкоди, так як надані докази свідчать лише про можливість її заподіяння, але не констатують такий факт. Крім того, судом не враховано обставин того, що товариство неодноразово інформувало позивача про умови праці та про наявність на робочому місці шкідливих і небезпечних виробничих факторів, можливі наслідки їх впливу на здоровя та його право на пільги та компенсації за роботу. Відтак, на думку відповідача, позивач ОСОБА_3, погоджуючись на запропоновані йому умови праці, усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоровя, а також повинен в повній мірі нести солідарну відповідальність за їх настання, чого суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 05 травня 1983 року по даний час перебуває в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» (яке на даний час змінило назву на ПАТ «Сумське НВО»), в тому числі працював котельником, термістом та стропальником, тобто на роботах, повязаних зі шкідливими та небезпечними умовами праці (а.с.4-7).

З 14 серпня 2012 року по 04 вересня 2012 року він перебував на обстеженні в клініці НДІ ГП та ПЗ Харківського національного медичного університету, де йому повідомили про наявність професійного захворювання (а.с.11, 13, 14, 15).

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 46 від 20 вересня 2012 року вбачається, що комісією у складі представників відповідача, лікаря відділення гігієни праці Сумської міської СЕС, начальника відділу організації профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відділення ФССНВ і ПЗ України в Сумській області та технічного інспектора праці «Сумського обласного комітету профспілки працівників машинобудування та металообробки» було проведено розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання і йому був встановлений діагноз: (Н 83.3) хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та вказано, що захворювання професійне, від тривалої дії виробничого шуму, встановлено вперше в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ППЛЕК 29 серпня 2012 року.

Крім того, йому був встановлений супутній діагноз: (J 41.0) хронічний бронхіт в фазі ремісії; (І 11.0) гіпертонічна хвороба ІІІ ст.; (К 26.8) виразкова хвороба дванадцятипалої кишки в стадії ремісії; наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в басейні середньої мозкової артерії з лівостороннім легким геміпарезом, вестибуло-атактичним, антено-невротичним синдромами, порушенням особистості зі зниженням памяті і легким зниженням інтелекту; (G 93.4) дисциркуляторна (гіпертонічна + атеросклеротична) енцефалопатія ІІІ ст.; (М 42.1) поширений остеохондроз хребта з полірадикулярним синдромом; складний гіперметропічний астигматизм обох очей; (Н 31.8) гіпертонічна ангіопатія сітківки.

В цьому ж акті наголошено, що професійні захворювання у позивача виникли у звязку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалій роботі в шкідливих умовах праці.

Причиною професійних захворювань, як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, стало проведення позивачем робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму (а.с.12). Вказаний акт був підписаний всім складом комісії, в тому числі і представником відповідача.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Сумської МСЕК № 021824 від 08 жовтня 2012 року позивачу була встановлена ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20 відсотків безтерміново, а згідно довідки до акту огляду Сумської МСЕК № 927565 від 15 вересня 2015 року йому була встановлена третя група інвалідності по профзахворюваннях безтерміново, а також визначена потреба у медикаментозному лікуванні, санаторному лікуванні і протипоказана тяжка фізична праця (а.с.16, 17, 18).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязку з питань охорони праці стосовно позивача були порушені права останнього на безпечні умови праці, тому погіршився стан його здоровя через професійні захворювання, у звязку з чим відбулась втрата нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто позивачу була заподіяна моральна шкода, для компенсації якої судом визначена сума з урахуванням принципу розумності, виваженості і справедливості, враховуючи стан його здоровя, в тому числі і наявність у нього третьої групи інвалідності, а також такого фактору, як підвищення рівня життя у розмірі 5000 грн., яка стягнута з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як зазначено в ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаними з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_3 працював у відповідача в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, а також за деякими показниками був присутній сам факт важкості праці.

Робота у шкідливих для здоровя умовах стала наслідком його професійного захворювання через порушення відповідачем вимог трудового законодавства стосовно нестворення безпечних умов праці (не дотримано законодавство про охорону праці, щодо гігієнічних регламентів та нормативів), тому під час огляду позивача МСЕК 08 жовтня 2012 року йому було встановлено втрату 20% професійної працездатності безтерміново, а під час огляду МСЕК 15 вересня 2015 року йому встановлено третю групу інвалідності безтерміново у звязку з профзахворюваннями.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн., суд правильно керувався положеннями статей 23 ЦК України, ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України щодо урахування характеру й обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, та інших обставин, що відповідає розясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, а також прийнявши до уваги принципи розумності й справедливості, з приводу чого в оскаржуваному рішенні навів відповідні мотиви.

У звязку із зазначеним, підстав для збільшення визначеного судом розміру моральної шкоди колегія суддів не вбачає, так як стягнута сума є компенсацією для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, до того ж, додаткових доказів стосовно цього він не надав, тому доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтовано заниженого розміру стягнутої моральної шкоди не заслуговують на увагу колегії суддів.

Крім того, є такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Сумське НВО» про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки місцевим судом правильно встановлено, що позивач внаслідок ушкодження здоровя в результаті професійного захворювання зазнав фізичного болю та страждань, про що йдеться у п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, а також він змушений вживати додаткові зусилля для організації свого життя, що спричиняє йому моральні страждання.

Установивши, що професійне захворювання позивач отримав унаслідок незабезпечення у повній мірі ПАТ «Сумське НВО» безпечних і нешкідливих умов праці, про що також йдеться в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (недосконалість технологій, тривала робота в шкідливих умовах праці), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем.

Під час установлення зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

У звязку з вищенаведеним, колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки заподіяна позивачу саме роботодавцем моральна шкода, що знайшло підтвердження матеріалами справи, перебуває в причинно-наслідковому звязку з недотриманням відповідачем законодавства про охорону праці щодо гігієнічних регламентів та нормативів, що встановлено матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача, в тому числі і стосовно того, що сам позивач довгий час за власною ініціативою пропрацював у шкідливих умовах, чим можливо збільшив ступінь втрати працездатності, висновків місцевого суду про часткове задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду, враховуючи наявність доказів, які підтверджують факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційні скарги необхідно відхилити.

Оскільки відповідач ПАТ «Сумське НВО» при подачі апеляційної скарги не сплатив судовий збір, тому з нього в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 606 грн. 32 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -