У Х В А Л А

25 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Васильківський міськрайонний суд Київської області рішенням від

2 червня 2015 року позов ОСОБА_5 задовольнив: шлюб між нею та ОСОБА_6 розірвав, а також поділив майно.

Апеляційний суд Київської області ухвалою від 11 листопада 2015 року закрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2015 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 4 грудня 2015 року відмовив

ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження з підстав, визначених пунктами 2 та 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

2 березня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частин першої та четвертої статті 55 Конституції України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, закриваючи провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення суду першої інстанції виходив з того, що суд першої інстанції не вирішував питання про права і обов'язки ОСОБА_4, а тому в силу вимог статті 292 ЦПК України він не має права оскаржувати його в апеляційному порядку. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що оскільки рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2015 року не переглядалось в апеляційному порядку, у відкритті касаційного провадження у частині оскарження рішення місцевого суду слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

Наданою для порівняння ухвалою від 25 листопада 2015 року, прийнятою у справі про стягнення боргу за договором позики, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалу апеляційного суду, а справу передав до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України.

Порівняння зазначеного судового рішення, наданого заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко