Справа № 395/936/16-ц
Провадження № 2/395/344/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 рокум. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,
при секретареві ЛИСЕНКУ В.С.,
за участю представника позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 (далі заявник, позивач, ОСОБА_2В.) до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3В.), третя особа: Новомиргородський районний сектор Управління державної міграційної служби у Кіровоградській області (далі третя особа, Новомиргородський районний сектор) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У серпні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Новомиргородський районний сектор про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Посилаючись на ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 382, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", заявник просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком внаслідок його відсутності понад встановлені законом строки.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 підтримали позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві.
Не заперечують проти постановлення заочного рішення.
Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3, представник третьої особи у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав.
Як вбачається з письмової заяви представника третьої особи, вона просить суд розглянути справу в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищевказаних учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Тому 21.09.2016 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України).
Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав.
За правилами Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні:
ч. 1 ст. 6 Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
ч. 1 ст. 7 Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
ч. 1 ст. 8 Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування.
У судовому засіданні безспірно зясовано, що ОСОБА_2 є власником будинку № 6, який знаходиться по вулиці Миру (колишня Комсомольська) в с. Костянтинівка, Новомиргородського району Кіровоградської області. Вказане житло він отримав у спадок після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 22 липня 2016 року державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори.
Покійний батько ОСОБА_2 за життя надав дозвіл на реєстрацію рідному братові позивача ОСОБА_3, де вони проживали разом до 2007 року. В 2007 році його брат ОСОБА_3 виїхав до міста Києва на заробітки, де одружився та залишився проживати. В 2009 році помер батько.
Після цього позивач залишився проживати у вказаному будинку. Після смерті батька ОСОБА_2 прийняв спадщину фактично, а оформленням зайнявся набагато пізніше: в 2016 році, коли з`явились кошти. Відповідач залишився проживати в м. Києві.
Заявник ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача з проханням знятися з реєстрації у будинку, як під час поховання батька, так і через рік, коли він приїжджав на поминальний обід, але відповідач відмовився знятися з реєстрації у житлі.
В даний час позивач не знає, де проживає його брат, оскільки адреси він йому не залишав, а номер телефону не повідомив.
До даного часу відповідач залишається зареєстрованим в належному позивачу на праві приватної особистої власності житловому будинку, що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради та створює позивачеві перешкоди у реалізації права на оформлення субсидії для відшкодування непомірних витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також перешкоджає продажу домоволодіння.
Відповідно до актів, складених комісією в складі депутата Костянтинівської сільської ради ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_3 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року і по теперішній час.
Таким чином, позивач обґрунтовано стверджує, що відповідач не проживає у вищезгаданому будинку, починаючи з 2007 року до цього часу, тобто не проживає протягом більше восьми років без поважних причин.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, що передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як вбачається з приписів ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як це передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Згідно ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Оскільки позивач є власником житлового будинку № 6 по вул. Миру села Костянтинівка, Новомиргородського району Кіровоградської області і не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в належному йому будинку, а відповідач не проживає у вищезгаданому будинку без поважних причин вже більше 8 років без припинення реєстрації, чим перешкоджає йому у реалізації права на оформлення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також у намірі продати житло, суд вважає за необхідне зобовязати задовольнити позов повністю.
Зазначені обставини, окрім пояснень представника позивача та позивача, також підтверджуються письмовими доказами в справі: свідоцтвом про право власності на житло, витягом з будинкової книги, довідкою сільської ради, актами обстеження домоволодіння та іншими матеріалами справи.
За правилами ст. ст. 71-72, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Тому суд вважає даний позов законним та обґрунтованим.
В той же час ОСОБА_3 фактично проживає за іншою адресою і його права в даному випадку не обмежуються.
Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 6-8, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 71-72, 150, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 316-317, 319, 386, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Новомиргородський районний сектор Управління державної міграційної служби у Кіровоградській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування домоволодінням за № 6 по вул. Миру (колишня Комсомольська) у с. Костянтинівка, Новомиргородського району Кіровоградської області, що належить позивачеві ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори 22.07.2016 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 720.
Розяснити сторонам, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а позивач має право оскаржити таке рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 229 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили в загальному порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО