АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/628/16-ц Головуючий І інстанції - Оксененко В.А.
Провадження: 22-ц/790/5264/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Довгаль А.П., Костенко Т.М.,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 05 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Східне регіональне управління державної прикордонної служби України про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

У січні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Посилався на те, що під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4, як військовослужбовцю, на сім»ю з 4 осіб надана службова 3-х кімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1. У 2010 р. шлюб між сторонами було розірвано. У 2015 р. вона звернулась до Східного регіонального управління державної прикордонної служби України із заявою про зняття з вказаної квартири статусу «службова», але їй було відмовлено з підстав того, що вона не є ані військовослужбовцем, ані членом сім»ї військовослужбовця. Її колишній чоловік ОСОБА_4 має вислугу більш 20 років. Отже, відповідно до ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на постійне жиле приміщення шляхом звернення з клопотанням про виключення квартири з числа «службових», але, робити цього не бажає. Відмова Східного регіонального управління державної прикордонної служби України у знятті з квартири статусу «службова» позбавляє її права приватизувати житло, порушує її права та права членів її сім»ї, передбачені статтею 47 Конституції України. Вона вважає, що як член сім»ї військовослужбовця, має право на постійне житло, на приватизацію житла.

Просить зобов'язати ОСОБА_4 звернутися до Східного регіонального управління державної прикордонної служби України для надання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 житлового приміщення для постійного проживання шляхом клопотання перед виконавчим комітетом Харківської міської ради про зняття з квартири статусу «службового» для подальшої приватизації.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції необґрунтовано перевів Східне регіональне управління державної прикордонної служби України із статусу співвідповідача в статус третьої особи. Судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позову з підстави того, що вона ні є ані військовослужбовцю особою, ані членом сім»ї військослужбовця, у зв'язку з чим позбавлена права звертатись з клопотанням про зняття з квартири статусу «службова». ОСОБА_4 хоча і є основним квартиронаймачем спірної квартири, однак не має бажання звертатися з відповідним клопотанням. Дані обставини є порушення її прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що протоколом №70 від 20.10.2006 року житловою комісією Харківського прикордонного гарнізону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України ( далі за текстом СхРУ ДПСУ) військовослужбовцю ОСОБА_4 надана в користування службова 3-х кімнатна ізольована квартира за адресою: АДРЕСА_1 на сім»ю складом з 4 осіб: він, ОСОБА_3,ОСОБА_5, ОСОБА_6 та 29.12.2006 р. виданий ордер на службове жиле приміщення НОМЕР_1

У період надання вказаної квартири ОСОБА_4 він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.06.2010 р. шлюб між ОСОБА_3, ОСОБА_4 розірваний.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що виключення квартир з числа службових та надання її військовослужбовцям для постійного проживання проводиться за певної процедуру, яка включає в себе звернення основного квартиронаймача з відповідним клопотання. ОСОБА_4, як основний квартиронаймач спірної квартири, маючи особисті цивільні права, у даному випадку - щодо користування службовою квартирою, має право на здійснювання їх вільно, на власний розсуд. Покладення на ОСОБА_4 обов'язку здійснити ці цивільні права в певному порядку, (шляхом покладення обов'язку звернутися з клопотанням), на користь іншої особи є нічим іншим як втручанням держави у особисті права особи. Тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Посилання апелянта на той факт, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, про зміну статусу Східне регіонального управління державної прикордонної служби України співвідповідача на третю особу є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року позовна вимога до співвідповідача Східне регіональне управління державної прикордонної служби України залишена без розгляду.

Позовна заяви вимоги до Східного регіонального управління державної прикордонної служби України не містить. Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наданням Східному регіональному управлінню державної прикордонної служби України статусу третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення (абз. 3, 4 ч.1ст.12 Закону).

Порядок забезпечення військовослужбовців, та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України (абз.7 ч.І ст.12 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на законних підставах було виділено 3-х кімнатну службову квартиру АДРЕСА_1.

Протоколом №3 від 29.04.2010 р. житлової комісії Харківського прикордонного гарнізону СхРУ ДПСУ у зв'язку з розірванням шлюбу з військовослужбовцем з квартирного обліку Харківського прикордонного регіону виключено ОСОБА_3, ОСОБА_5

Протоколом №8 від 23.12.2010 р. житлової комісії Харківського прикордонного гарнізону СхРУ ДПСУ у знятті статусу «службова» з вказаної квартири позивачки відмовлено.

12.09.2015 р. ОСОБА_3 повторно звернулась до СхРУ ДПСУ із заявою про зняття з вказаної квартири статусу «службова» для подальшої приватизації. Рішенням житлової комісії Харківського прикордонного гарнізону СхРУ ДПСУ від 30.10.2015 р. у знятті статусу «службова» з вказаної квартири позивачки відмовлено з підстав того, що ОСОБА_4, якому розподілено службову квартиру АДРЕСА_1 та який є основним квартиронаймачем з питанням щодо зняття статуту «службова» не звертався.

Є помилковими доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову через те, що позивач ні є ані військовослужбовцем, ані членом сім'ї військовослужбовця, у зв'язку з чим не має право звертатись з клопотанням про зняття з квартири статусу «службова» для приватизації, враховуючи те, що ОСОБА_4 як основним квартиронаймачем спірної квартири не має бажання звертатися з відповідним клопотанням є помилковими.

Право позивача ОСОБА_3 на тимчасове користування службовою квартирою, яка була надана ОСОБА_4 є похідним від прав ОСОБА_4 Враховуючи, що на даний час шлюб між сторонами розірвано, ОСОБА_3 не є членом м сім»ї військовослужбовця ОСОБА_4 і позбавлена такого права.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4 зазначив, що не має бажання звертатись з клопотанням до Східного регіонального управління державної прикордонної служби України з клопотанням про зняття з квартири статусу «службова».

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що покладення на ОСОБА_4 обов'язку здійснити цивільні права в певному порядку, шляхом покладення обов'язку звернутися з клопотанням, на користь іншої особи є нічим іншим як втручанням держави у особисті права особи.

Інших доказів в обґрунтування апеляційної скарги не надано. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, є обґрунтованими і законними, відповідають вимогам закону, матеріалам справи, рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -