Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Закропивного О.В., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області про здійснення перерахунку та стягнення суми індексації, компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням їх виплати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області, який діє через представника Чишко ОксануВолодимирівну, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з квітня 2005 року по 30 квітня 2015 року він перебував у трудових відносинах з навчально-методичним центром цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області на різних посадах за контрактом. 30 квітня 2015 року він був звільнений зі служби у ДСНС (МНС) України у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.

При отриманні інформації про нараховані йому суми грошового забезпечення за період з 2010 року по 2013 роки в розрізі складових (посадовий оклад, оклад за звання, надбавки тощо) позивач дізнався, що починаючи з червня 2010 року нарахування належного йому грошового забезпечення проводилося з порушенням, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі вказаного позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь ненараховану та невиплачену суму індексації грошового забезпечення за період з вересня 2010 року по серпень 2013 року у розмірі 18 597,25 грн; суму компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням їх виплати внаслідок безпідставного ненарахування і невиплати сум індексації за період з вересня 2010 року по серпень 2013 року включно (станом на листопад 2015 року) у розмірі 14 840,24 грн; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01 травня 2015 року по 25 листопада 2015 року у розмірі 31 908,25 грн, а всього 65 345,74 грн.

Рішенням Рівненського міського суду від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області на користь ОСОБА_6 ненараховану та невиплачену суму індексації грошового забезпечення за період з вересня 2010 року по серпень 2013 року у розмірі 18 597,25 грн; суму компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням їх виплати внаслідок безпідставного ненарахування і невиплати сум індексації за період з вересня 2010 року по серпень 2013 року включно (станом на листопад 2015 року) у розмірі 14 840,24 грн; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01 травня 2015 року по 25 листопада 2015 року у розмірі 31 908,25 грн, а всього 65 345,74 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судами встановлено, що у період з квітня 2005 року по 30 квітня 2015 року позивач перебував у трудових відносинах (на службі у ДСНС (МНС) України за контрактом) з Навчально-методичним центром цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області (далі - Центр) на різних посадах.

30 квітня 2015 року позивач був звільнений зі служби у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.

08 травня 2015 року за вихідним № 2102-64 за підписом начальника Центру позивачу було надано інформацію щодо нарахування грошового забезпечення за період 2010-2013 рр.

При ознайомленні з наданою інформацією позивачем було встановлено, що у період з вересня 2010 року по квітень 2015 року нарахування належного йому грошового забезпечення проводилося з порушеннями. Так, у вересні 2010 року при нарахуванні грошового забезпечення позивачу не було нараховано суму індексації грошових доходів, передбачену Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Внаслідок цього з вересня 2010 року по день його звільнення нарахування грошового забезпечення, зокрема, сум індексації, проводилося з порушенням вказаних нормативних актів.

Так, згідно з п. 5.1 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10 червня 2008 року №447, вбачається, що керівники органів управління (підрозділів) мають право здійснювати преміювання осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальні результати діяльності.

Преміювання осіб рядового і начальницького складу здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі, визначеному наказом Міністра на відповідний рік, але не менше 10 відсотків фонду посадових окладів.

При обчисленні фонду преміювання осіб рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів) ураховується облікова чисельність осіб рядового і начальницького складу. У разі зміни облікової чисельності осіб рядового і начальницького складу, розмірів посадових окладів у розрахунок фонду преміювання вносяться відповідні зміни.

Відповідно до п. 5.2 вищевказаної Інструкції керівники органу управління (підрозділів) позбавляють осіб рядового і начальницького складу премії повністю або частково за: невихід на службу без поважних причин; порушення встановленого керівником органу управління (підрозділу) розпорядку дня; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час; прибуття на службу в нетверезому стані (стані наркотичного сп'яніння); порушення статутних правил населення служби; невиконання індивідуальних планів роботи науковим, науково-педагогічним (педагогічним) складом, ад'юнктами, докторантами; втрату службового посвідчення, службових документів, бланків суворої звітності; невиконання наказів та розпоряджень начальників, що призвело до неготовності до дій за призначенням та зриву виконання покладених на підрозділ завдань за призначенням; порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до псування або втрати закріпленого майна, обладнання та техніки, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоду здоров'ю особам рядового і начальницького складу або іншим особам.

Мінімальний розмір премії при нарахуванні грошового забезпечення при відсутності порушень дисципліни у працівника згідно з Інструкцією мав складати 10 відсотків від посадового окладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, щокомпенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ч. 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року, вбачається, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Відповідно до ч. 2 цього Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (ч. 4 Порядку).

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу.

При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що задовольняючи позов суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач у порушення вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України в день звільнення позивача не провів з ним повний розрахунок, оскільки було встановлено та вбачається із наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не спростовано, що навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області починаючи з червня 2010 року допустив порушення при нарахуванні належних позивачеві виплат, зокрема, порушення у виплаті індексації заробітної плати та преміювання, у зв'язку з чим правильно стягнув з відповідача на користь позивача належні йому суми відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та ст. 116 КЗпП України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують. Крім того, ці доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та апеляційним судом їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується і колегія суддів.

Отже, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Коротун
Судді: О.В. Закропивний
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович