Справа № 466/4956/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

30 травня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 396,00 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 6 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у період з 27.12.2010 року по 19.12.2012 року він працював на посаді електромонтажника в ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи». Наказом № 165/вк від 19.12.2012р ОСОБА_1 було звільнено з зазначеної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Однак в день звільнення відповідачем не було проведено позивачу повного розрахунку заборгованості по заробітній платі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31.03.2015 р. з відповідача стягнено в користь позивача 9 932,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.04.2014 р. до 02.01.2015 р. Розрахунок з позивачем не проведено досі.

Тому позивач змушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.01.2015 р. по 30.06.2016 р. в розмірі 19 396, 00 грн. та моральну шкоду в розмірі 6 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину його неявки немає. Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 27.12.2010 року по 19.12.2012 року працював на посаді електромонтажника в ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи». Наказом № 165/вк від 19.12.2012 року ОСОБА_1 було звільнено з зазначеної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Дані обставини стверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки позивача ОСОБА_1 серія БТ-1 № 2739227 та поясненнями позивача, даними в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Однак в день звільнення позивача відповідачем не було проведено з ним повного розрахунку : не виплачена заборгованість за листками непрацездатності в сумі 552,21грн. та розрахункові кошти в сумі 10.59грн.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2014р. по справі №466/3707/13-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ВСП ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення моральної шкоди, а саме кошти в розмірі - 17 557,80 грн. - заборгованість по заробітній платі, виплата по лікарняних листах, розрахункові, середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні з 19.12.2012р. по 01.04.2014р. включно та 4 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2015р. по справі №466/9106/43-ц було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ВСП ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» та стягнуто середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.04.2014р. по 02.01.2015р. в сумі 9 932,00 грн., у стягненні моральної шкоди відмовлено.

Вказаними рішеннями встановлено середньоденний заробіток позивача, який складає 52грн.

Затримка розрахунку по виплаті заробітної плати в період з 03 січня 2015 року по 03 січня 2016 року складає 251 день, а з 03 січня 2016 року по 30 червня 2016 року складає 122 дні, всього: 373 дні. Отже, сума компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає сплаті позивачу відповідачем, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, складає 19 396,00 грн.

При цьому суд враховує Постанову судової палати у цивільних справах ВСУ у справі № 6-144цс13 від 29 січня 2014 року, відповідно до якої непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що моральна шкода відшкодовується власником або уповноваженим ним органом працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При постановленні рішення суд приймає до уваги розяснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до даних трудової книжки позивача з 21.03.2013р. він працевлаштувався за іншим місцем праці, де отримує заробітну плату, працює на даний час. Жодних доказів на підтвердження того, що діями відповідача позивачу продовжує спричинятися моральна шкода суду не надано.

При цьому суд також враховує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2014р. по справі №466/3707/13-ц уже вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн. моральної шкоди у звязку з не проведенням розрахунку при звільненні. Суд приймає до уваги і розмір невиплачених позивачу при звільненні коштів, який становить 552,21грн. та 10,59грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Крім того з відповідача ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» слід стягнути в користь держави судовий збір в сумі 1 378,00 грн.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215,224,226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 19 396грн.

В задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» в доход держави 1378,00грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_3