АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/8243/14-ц Головуючий суддя І інстанції Міндарьова М.Ю.
Провадження № 22-ц/790/3999/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Коровіна С.Г.

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: «ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування, позову зазначала, що 26 червня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання, споживчого кредиту № 0 на суму 90000,00 дол. США зі строком повернення до 25 червня 2018 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором, 26 червня 2007 року між кредитором та нею укладено договір поруки № 123891, згідно з умовами якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань за кредитним договором.

На договорі поруки є її підпис, але договір вона не підписувала.

Про існування договору поруки вона дізналась після надіслання їй копії договору установою банку 24 червня 2014 року.

Просила визнати Договір поруки № 123891 від 26 червня 2007 року, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та нею недійсним.

11 листопада 2014 року у якості третьої особи залучено ПАТ «Дельта Банк».

Представники відповідача ПАТ «УкрСиббанк» та третьої особи ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявились.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір поруки № 123891 від 26 червня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 5 423,60 гривень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - задоволено.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18 червня 2015 року - скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1Г про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 березня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи підпис у договорі поруки виконаний не нею, що є підставою для визнання договору поруки недійсним.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 26 червня 2007 року між та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 - чоловіком позивачки, укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 90000 доларів США зі строком повернення 25 червня 2018 року.

В цей день 26 червня 2007 року між Банком та позивачкою укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_1 зобов'язується перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 його зобов'язань по кредитному договору.

Згідно вимог ст. 202 ч.1; 203 ч.1-5, 215 ч.1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Заявляючи позов ОСОБА_1 посилалась на те, що вона не підписувала договір поруки.

Представник Банку категорично заперечує такий довід.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 25.05.2015 року підпис на договорі поруки виконаний не ОСОБА_1 (а.с.151-153).

Згідно вимог ст.ст. 57, 59, 60 ч.1, 147 ч.6 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 25 листопада 2014 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. ОСОБА_3.

Експертом заявлено клопотання від 09 січня 2015 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та повернено справу до суду для усунення описки у номері договору поруки.

Сторони в судове засідання не з'являлися.

На а.с. 132 є заява ОСОБА_1 від 10 лютого 2015 року про залучення до справи для проведення експертизи оригіналів документів: яких - не зазначено.

Експертом ОСОБА_4 повідомленням від 27 лютого 2015 року вказано про неможливість надання висновку(а.с. 136).

16 березня 2015 року ОСОБА_1 зазначено про приєднання до матеріалів справи копії паспорту, коду та рішення суду (а.с. 140).

При цьому судові засідання з участю позивачки не проводилися (а.с. 125, 131, 139, 146).

Відповідно до п.п. 13., 1.4, 1.7, 1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 № 53/5 для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (буквені та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження в справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов'язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов'язані з обставинами цієї справи, або виконані після відкриття провадження у справі, але не в зв'язку з її обставинами; експериментальні зразки почерку - це такі, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв'язку з призначенням даної експертизи.

Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) пред'явити їх особі, яка підлягає ідентифікації, а потім позначити кожний зразок, тобто указати, що це вільний зразок почерку (підпису) певної особи (указати її прізвище, ім'я, по батькові), та посвідчити це своїм підписом.

Експериментальні зразки посвідчуються органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У посвідчувальному написі зазначаються прізвище, ім'я та по батькові виконавця, а також особливості зразка (написані лівою рукою, спеціальним шрифтом тощо).

Як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів.

До матеріалів справи приєднано конверт з досліджуючими зразками, який підписаний таким чином: «Документи до висновку № 5336 від 25.05.2015: зразки почерку та підпису ОСОБА_1 Судовий експерт ОСОБА_5».Цей конверт взагалі не підшитий до матеріалів справи.

Жоден з цих документів не завірений належним чином і ніяких застережень з цього приводу в ухвалах суду не міститься.

Експериментальні зразки підписів не посвідчені відповідно до вищевказаних норм Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторонам неодноразово розяснено право про призначення повторної експертизи, однак, від призначення такої експертизи сторони відмовились.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 колегією суддів оцінюються виходячи з наданих доказів.

Інших беззаперечних доказів, які б свідчили, що в договорі поруки підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не нею - немає.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким у задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року- скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: «ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -