Номер провадження: 22-ц/785/1436/16
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Ліснік Н. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14. 05. 2014 р.,

в с т а н о в и л а:

28. 05. 2012 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО») звернулося з позовом до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» (далі ВАТ «НАСК «Оранта»), про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 35812,55 грн. і судового збору тому, що 22. 10. 2009 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок чого належному ОСОБА_2 автомобілю було завдано механічні ушкодження і винним у вчиненні ДТП було визнано ОСОБА_3, а ОСОБА_2 на підставі договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 35812,55 грн. і в подальшому стало відомо, що ВАТ «НАСК «Оранта», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 35000 грн. і внаслідок отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» втратила право регресу.

У зустрічному позові ОСОБА_2 в особі її представника від 25. 07. 2012 р. ставиться питання про відмову у задоволенні вказаного позову ПрАТ «СК «ВУСО» і стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 102416,45 грн., а з ОСОБА_3 стягнути на користь ОСОБА_2 27887 грн. матеріальних збитків та судовий збір у сумі 278,87 грн.

Посилалася на те, що внаслідок ДТП з вини ОСОБА_3 було знищено належний їй автомобіль і за висновком експертизи розмір завданої їй шкоди складає 201116 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 35812,55 грн., а ВАТ «НАСК «Оранта» - 35000 грн., але вказані суми не покривають весь збиток і враховуючи межі відповідальності просила стягнути з з ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 102416,45 грн., а з ОСОБА_3 27887 грн. матеріальних збитків та судовий збір у сумі 278,87 грн.

В подальшому в уточненій зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 в особі її представника від 21. 11. 2013 р., яка зареєстрована в суді 26. 11. 2013 р., з урахуванням вже сплаченого страхового відшкодування і нових розрахунків ставиться питання про відмову у задоволенні вказаного позову ПрАТ «СК «ВУСО» і про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 77776,06 грн., а з ОСОБА_3 стягнути на користь ОСОБА_2 52527,39 грн. матеріальних збитків та судовий збір у сумі 278,87 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14. 05. 2014 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_2, третя особа ВАТ «НАСК «Оранта» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди і стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 77776,06 грн. і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальних збитків у розмірі 52527,39 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 278,87 грн.

За апеляційною скаргою ПрАТ «СК «ВУСО» рішенням апеляційного суду Одеської області від 11. 12. 2014 р. вказане рішення суду змінено в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 і стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 39088,06 грн. та судовий збір у сумі 83,66 грн., а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто відшкодування майнової шкоди у розмірі 34743,39 грн. та судовий збір у сумі 50,2 грн., а в решті рішення залишено без змін.

За касаційною скаргою ПрАТ «СК «ВУСО» ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15. 04. 2015 р. скасовано рішення апеляційного суду Одеської області від 11. 12. 2014 р. і справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ВУСО» ставить питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого і ухвалення нового рішення про задоволення первісного позову ПрАТ «СК «ВУСО» та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 35812,55 грн. та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 вважаючи неправильним висновки суду першої інстанції щодо повної загибелі застрахованого автомобіля і, що страхова компанія неправильно визначила розмір страхового відшкодування та франшизи, а також не врахування судом умов договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між ЗАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_2, та Правил страхування, помилкове посилання суду на норми Закону України «Про захист прав споживачів», безпідставність відмови у задоволенні первісного позову.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, судова колегія приходить до наступного.

Установлено, що 3 червня 2009 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту зі строком дії до 2 червня 2010 року включно, за яким страхова компанія «ВУСО» застрахувала майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з експлуатацією автомобіля марки «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1.

22 жовтня 2009 року мала місце ДТП за участю автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Nissan Qashqai», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 і винним у скоєнні даного ДТП визнано ОСОБА_3

Згідно із страховим актом від 27 квітня 2010 року вказане ДТП є страховим випадком та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 35812,55 грн.

26 жовтня 2009 року ОСОБА_2 надала СК «ВУСО» заяву про виплату страхового відшкодування, а до 2 листопада 2009 року надала страховій компанії «ВУСО» документи передбачені п.9.1 договору страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналіз зазначених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Установлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхової суми в розмірі 35812,55 грн. ОСОБА_2, а вина ОСОБА_3 у ДТП доведена.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідна відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 30 вказаного Закону (в редакції, яка діяла на виникнення спірних правовідносин) встановлено, що транспорт засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Відповідно до ч. 2 п. 14.17 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) СК «ВУСО» факт повної загибелі ТЗ визначається виходячи із вартості ремонтно-відновлювальних робіт, що розраховується: на підставі документу, що є підставою для виплати страхового відшкодування у відповідності до умов договору страхування; на підставі експертного висновку авто товарознавця; іншим способом, що не суперечить вимогам чинного законодавства, за наявності згоди страховика (у т.ч. шляхом погодженого визнання повної загибелі застрахованого ТЗ за письмовою заявою страхувальника без проведення дефектовки та визначення вартості відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень застрахованого ТЗ).

Згідно із п 10.6 договору страхування, при пошкодженні застрахованого ТЗ, внаслідок якого відсутня технічна можливість виконання ремонтно-відновлювальних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку, або вартість виконання цих робіт, розрахована відповідно до абц. 2 даного пункту, перевищує 75% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку (повна загибель ТЗ). Страхувальник має право звернутись до страховика із заявою про відмову від своїх прав на застрахований ТЗ на користь страховика з метою отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Страховик у кожному конкретному випадку залишає на власний розгляд рішення питання щодо ухвалення відмови страхувальника від застрахованого ТЗ.

Згідно із висновком Одеського НДІ судових експертиз від 13 серпня 2010 року, проти якого сторони не заперечували, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 263234,23 грн., що перевищує вартість застрахованого автомобіля станом на день ДТП - 200784 грн. У зв'язку з цим його відновлення є економічно недоцільним. Станом на день складання висновку розмір матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_2 внаслідок ДТП, складає 201116 грн.

Тобто, вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому факт повної загибелі застрахованого автомобіля є встановленим.

З матеріалів справи, в тому числі з урахуванням позиції ПрАТ «СК «ВУСО» (а. с. 130), умов договору добровільного страхування між сторонами та Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) СК «ВУСО» у справі визначено розмір залишків застрахованого автомобіля (який залишився у ОСОБА_2) в розмірі 68400 грн., що не спростовано сторонами у встановленому законом порядку.

При розгляді вимог сторін з урахуванням матеріалів справи апеляційний суд враховує, що за діючим законодавством, за Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) СК «ВУСО» і по вказаному договору страхування, укладеному між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО», при розрахунку розміру страхового відшкодування належить враховувати, що страхова сума по транспортному засобу ОСОБА_2 дорівнює 138229,00 грн. (п. 3.1 договору), ліміт відповідальності дорівнює страховій сумі по даному транспортному засобу, а якщо в період дії договору страхові випадки виникнуть неодноразово, то при подальших виплатах страхового відшкодування ліміт відповідальності страховика по застрахованому ТЗ зменшується на розмір сум страхових відшкодувань, що було раніше виплачено по даному ТЗ (п. 10.12 договору), тобто ліміт відповідальності по даному страховому випадку дорівнює 138229,00 грн. (загальний розмір ліміту відповідальності ПрАТ «СК «ВУСО» по ТЗ) - 24640,39 грн. (розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» по даному ТЗ раніше), розмір франшизи дорівнює 9676,03 грн. (п. п. 4.1.6, 4.2 договору), а також, що ОСОБА_2 було перечислено в межах ліміту відповідальності за ТЗ ОСОБА_3 35000 грн. від ВАТ «НАСК «Оранта», де за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності була застрахована відповідальність ОСОБА_3.

За таких обставин, розрахунок страхового відшкодування належний ОСОБА_2 від ПрАТ «СК «ВУСО» здійснюється наступним чином: 138229,00 грн. (загальний розмір ліміту відповідальності ПрАТ «СК «ВУСО» по ТЗ) - 24640,39 грн. (розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» по даному ТЗ раніше) - 68400 грн. (розмір залишків застрахованого автомобіля) - 35812,55 грн. (виплата ОСОБА_2 страхової суми від ПрАТ «СК «ВУСО» у даному страховому випадку) - 35000 грн. (виплата ОСОБА_2 страхової суми від ВАТ «НАСК «Оранта» у даному страховому випадку) - 9676,03 грн. (розмір франшизи за договором добровільного страхування між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО») = - 299,97, тобто негативний результат цього розрахунку свідчить про відсутність грошової суми, яку ПрАТ «СК «ВУСО» належить сплатити ОСОБА_2

Що стосується у такому випадку позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, визнаного винним у ДТП, то розрахунок страхового відшкодування належний ОСОБА_2 з урахуванням ст. 1194 ЦК України здійснюється наступним чином: 201116 грн. (розмір матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_2 внаслідок ДТП) - 68400 грн. (розмір залишків застрахованого автомобіля) - 35812,55 грн. (виплата ОСОБА_2 страхової суми від ПрАТ «СК «ВУСО» у даному страховому випадку) - 35000 грн. (виплата ОСОБА_2 страхової суми від ВАТ «НАСК «Оранта» у даному страховому випадку) = 61903,45 грн., тобто результат цього розрахунку свідчить про обов'язок ОСОБА_3, який застрахував свою цивільну відповідальність у ВАТ «НАСК «Оранта», сплатити ОСОБА_2 вказану грошову суму в розмірі 61903,45 грн.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що за положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З приводу ж позовних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого їй від ВАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог, оскільки ці позовні вимоги не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи.

Так, в підтвердження своїх вимог ПрАТ «СК «ВУСО» послалася на те, що ОСОБА_2 отримала від ВАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмірі 35000 грн., про що відповідно до ст. 10.18 договору страхування, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2, остання мала заявити для врахування при розрахунку суми страхового відшкодування або зобов'язана протягом 5-ти робочих днів повернути страховій компанії одержане страхове відшкодування (якщо відшкодування здійснене), але ОСОБА_2 не виконала ці умови договору чим фактично позбавила ПрАТ «СК «ВУСО» реалізації права регресу, передбаченого ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування».

Але зі змісту п. 10.18 укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 договору добровільного страхування наземного транспорту вбачається, що положення договору, на які посилається ПрАТ «СК «ВУСО», що ОСОБА_2 мала заявити про отримання суми страхового відшкодування від ВАТ «НАСК «Оранта» для врахування при розрахунку суми страхового відшкодування або зобов'язана протягом 5-ти робочих днів повернути страховій компанії одержане страхове відшкодування (якщо відшкодування здійснене) має застосовуватися лише у випадку, коли вона отримала відшкодування збитків від особи, відповідальної за їх завдання, чого не має у даному випадку.

Апеляційний суд також враховує, що за іншими положеннями цього ж п. 10.18 вказаного договору, якщо збитки відшкодовані третьою особою частково і менше належного до виплати страхового відшкодування, то виплата страхового відшкодування здійснюється з урахуванням сум, одержаних страхувальником від особи відповідальної за завдані збитки.

Крім того, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 отримала від ПрАТ «СК «ВУСО» лише часткове відшкодування шкоди внаслідок вищевказаної ДТП і додаткове після цього отримання від ВАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування також не погасило завдану ОСОБА_2 шкоду внаслідок вказаної події, а від особи відповідальної за завдані збитки - ОСОБА_3 не отримала відшкодування завданих збитків, у зв'язку з чим і підлягає стягненню, як зазначено вище, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 шкода в розмірі 61903,45 грн., а отримана ОСОБА_2 сума страхового відшкодування від ВАТ «НАСК «Оранта» врахована апеляційним судом при розрахунку суми страхового відшкодування від ПрАТ «СК «ВУСО».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування і задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 61903,45 грн., а в іншій частині рішення першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1, 309, 313, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14. 05. 2014 р. в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди і ухвалити нове рішення суду в цій частині.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 61903,45 грн.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14. 05. 2014 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич