Справа № 645/2473/16-ц
Провадження № 2/645/1719/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Фрунзенський районний відділ Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, яким просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 116 в будинку № 5 по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові, зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Також, за вказаною адресою зареєстрована, але з 2012 року не мешкає її донька ОСОБА_2 - відповідач по справі, яка у 2008 році вийшла заміж та з того часу мешкає в Росії, речі останньої у квартирі відсутні. Позивач зазначала, що відповідач не має можливості приїхати та добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

Позивач у судовому засіданні від 09 серпня 2016 року підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила про обставини, викладені вище.

Відповідач у судове засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься згода ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки ОСОБА_8 Федерації, зареєстрованої за місцем мешкання за адресою: ОСОБА_8 Федерація, Бєлгородська область, Волоконовський район, хут. Хуторище, вул. Садова, 5, на зняття її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, яка посвідчена 29 серпня 2016 року нотаріусом Волоконовського нотаріального округу Бєлгородської області ОСОБА_8 Федерації ОСОБА_9 Також, у згоді зазначалося про розгляд вказаної справи за відсутності відповідача.

Представник третьої особи - Фрунзенського РВ ДМС України в Харківській області у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні від 09 серпня 2016 року пояснили, що ОСОБА_2 вийшла заміж, у звязку з чим, виїхала мешкати до ОСОБА_8 Федерації та за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року не проживає, її особисті речі в квартирі відсутні.

Представник третьої особи - Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради до суду не зявився, про причини неявки не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, третіх осіб та свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_11 (Свідоцтво про право власності на житло № 8-08-294232-Х2 від 22 квітня 2008 року).

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 981 від 12 квітня 2016 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області відповідач ОСОБА_2 з 13 серпня 2003 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13

Так, свідок ОСОБА_12, попереджена про кримінальну відповідальність, пояснила, що вона є сусідкою позивача та мешкає за адресою: АДРЕСА_3. Сімю ОСОБА_7 знає десять років, буває у них в гостях. Свідок зазначала, що ОСОБА_2 мешкає в ОСОБА_8 Федерації приблизно вісім-десять років, квартиру за вказаною адресою відповідач покинула добровільно.

Свідок ОСОБА_13, попереджена про кримінальну відповідальність, пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та є сусідкою позивача, знає її десять років, буває в гостях. ОСОБА_2 вийшла заміж та виїхала проживати до ОСОБА_8 Федерації, де мешкає вже вісім років. Відповідач добровільно покинула житло. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу не чиниться.

Згідно листа за підписом Т.в.о. начальника Немишлянського ВП ОСОБА_14, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 2010 року по теперішній час до Немишлянського відділення Індустріального відділу ГУ НП в Харківській області не зверталась.

КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 3» повідомляли, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у період з 2010 року по теперішній час за медичною допомогою до поліклініки не зверталась, медична документація в поліклініці відсутня.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого

проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Судом встановлено, що відповідач тривалий час не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та покинула спірне житло добровільно, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації судом не встановлено. Крім того відповідачка надала суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову.

Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірною квартирою, в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України, відповідач є членом сімї позивача.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач залишається бути зареєстрованою у спірній квартирі, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, оскільки зареєстрована в ОСОБА_8 Федерації за місцем постійного мешкання, у спірному житловому будинку фактично не проживає понад одного року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 169, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Фрунзенський районний відділ Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловою площею, а саме: квартирою № 116 будинку № 5 по вулиці Харківських дивізій в м. Харкові та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -