Справа № 428/9607/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Василович Г.Ю.,

державного виконавця Гергель В.О.,

розглянувши матеріали подання державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування подання державний виконавець вказала, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 226966,19 грн.

Державний виконавець Гергель В.О. в судовому засіданні підтримав подання, а також надав для огляду суду матеріали виконавчого провадження ВП № 50543218. Додатково зазначив, що державний виконавець Іванкевич О.С. знаходиться на лікарняному, а тому він виступає від імені органу виконавчої служби в цьому судовому засіданні.

Розглянувши вказане подання, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП № 50543218, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

16.03.2016 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Сєвєродонецького МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП № 50543218 з виконання виконавчого листа № 428/5149/13-ц, виданого 11.01.2016 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 226966,19 грн.. В якості місця проживання боржника у постанові вказано «вул. Курчатова, 7-А/267».

Державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було зроблено запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби та Регіонального сервісного центру в Луганській області МВС України щодо ОСОБА_1 про отримання ним пенсії, про його працевлаштування, про наявність у нього рахунків в банках та транспортних засобів, проте така інформація була відсутня.

16.03.2016 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Сєвєродонецького МУЮ було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1.

Актом державного виконавця від 01.04.2016 року підтверджується, що при виконанні виконавчого листа № 428/5149/13-ц державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було здійснено вихід за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 7-А/267, проте за вказаною адресою боржник був відсутній.

Також, старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 відповідно були сформовано виклики від 16.03.2016 року, 01.04.2016 року на імя ОСОБА_1 про необхідність прибуття до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 23.03.2016 року з 09-00 год. до 12-00 год., 04.04.2016 року з 09-00 год. до 17-00 год. відповідно.

З інформаційної довідки, наданою УДМСУ у Луганській області, вбачається, що з 08.05.1997 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із ч. 1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В Законі № 606-XIV значення поняття «ухилення» не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Суд зауважує, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 50543218 відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх боргових зобовязань, а також немає жодних відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання. Такими відомостями можуть бути, зокрема, розписки боржника про отримання копій постанов або письмових вимог державного виконавця, відмітки працівників поштових служб на повідомленнях про вручення рекомендованого поштового відправлення про отримання боржником постанов та письмових вимог державного виконавця або відмітки про відмову боржника отримати постанови та письмові вимоги державного виконавця.

Натомість, в матеріалах виконавчого провадження ВП № 50543218 відсутні будь-які підтвердження того, що державний виконавець надсилала засобами поштового звязку будь-які постанови, вимоги, виклики на адресу боржника, в тому числі постанову про відкриття виконавчого провадження. Більш того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про те, що боржник має будь-яке майно, за рахунок якого він міг би погасити заборгованість у виконавчому провадженні. Квартира, яка знаходиться у власності боржника, з 2007 року знаходиться в іпотеці, тобто відповідно до ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Таким чином, державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом. Крім того, відсутні будь-які докази про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, а отже в разі задоволення цього подання право боржника на добровільне виконання рішення суду буде суттєво порушено.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що державний виконавець не позбавлений права звернутися до суду із поданням про розшук боржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін