АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Костюк Л.С.

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання укладеним договору довічного утримання та розірвання договору довічного утримання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 2 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання укладеним договору довічного утримання та розірвання договору довічного утримання.

Вказувала на те, що 6 квітня 2010 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області був посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким нею відчужено ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вулиці Горького № 52 у с. Вашківці Сокирянського району.

Однак наміру відчужувати вказаний будинок у такий спосіб у неї не було, а, укладаючи цей договір, вона вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки в силу похилого віку та за станом здоровя потребує сторонньої допомоги, і мала на меті укладення саме такого договору.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц-1526/16 головуючий у І-й інстанції Унгурян С.В.

категорія: 19 суддя-доповідач: ОСОБА_4

Будь-яких коштів за вказаний житловий будинок від відповідачки вона не отримала.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вартість цього будинку становить 40887 грн, водночас в оспорюваному договорі зазначено, що продаж вчинено за 10000 грн. Проте за такою ціною вона не могла продати будинок і фактична передача житлового будинку не відбулася.

Крім того, в той ж день між нею та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, за яким вона передала останній у власність житловий будинок, що знаходиться по вулиці Горького № 54 у с. Вашківці Сокирянського району.

Посилаючись на ці обставини, просила суд визнати удаваним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вулиці Горького № 52 у с. Вашківці Сокирянського району, укладений 6 квітня 2010 року між нею та ОСОБА_3; визнати, що між нею та ОСОБА_3 насправді було укладено договір довічного утримання; розірвати договір довічного утримання від 6 квітня 2010 року, укладений між нею та ОСОБА_3, і повернути їй вказаний будинок.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 2 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст.744 ЦК).

Як встановлено судом, 6 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 купила житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вулиці Горького №52 у с. Вашківці Сокирянського району. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 Право власності ОСОБА_3 на зазначений будинок зареєстровано 4 травня 2010 року у Сокирянській філії Чернівецького КОБТІ.

На думку заявниці ОСОБА_1, вказаний договір є удаваним, оскільки він укладений всупереч її волі, при укладенні цього договору вона не мала можливості визначитися з його природою, правами та обовязками сторін, вважала, що насправді між нею та відповідачкою укладено договір довічного утримання, а також коштів за вказаний житловий будинок від відповідачки вона не отримала.

За змістом ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснив судам, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Отже сторони при вчиненні удаваного правочину діють умисно.

Проте позивачка як на підставу своїх вимог посилається на такі обставини як невідповідність змісту правочину її справжньому наміру, неможливість визначитись з природою правочину, правами та обовязками сторін, які за змістом ст.229 ЦК України можуть свідчить про вчинення правочину під впливом помилки.

Правочин, вчинений внаслідок помилки, відноситься до оспорюваних правочинів.

Крім того, позивачка не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Безпідставним є посилання позивачки і на те, що грошових коштів від відповідачки за відчужений будинок вона не отримала.

З п.3 договору купівлі-продажу житлового будинку від 6 квітня 2010 року вбачається, що продаж вчинено за 10000 грн, які продавець повністю одержав від покупця до підписання цього договору (а.с.6).

Ці обставини встановлені також рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання зазначеного договору недійсним (а.с.15-17).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 2 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: