Справа № 236/2038/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 19.11.2003 року і до теперішнього часу перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають трьох спільних дітей: доньку ОСОБА_3, 25.09.2004 р. н., доньку ОСОБА_4, 24.05.2007 р. н., сина ОСОБА_5, 24.11.2009 р. н., які на сьогодні мешкають разом зі своїм батьком, перебувають на його утриманні. Подружні стосунки позивача з відповідачем були фактично припинені восени 2015 року, з того часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства. За твердженнями позивача, ОСОБА_2 тривалий час не була працевлаштована,не отримувала інших доходів, не надавала ОСОБА_1 матеріальної допомоги в утриманні дітей. Зі свого боку позивач докладає всіх зусиль для забезпечення потреб дітей, надає їм повноцінне харчування, придбаває їм одяг та взуття, медичні препарати у разі хвороби, сплачує вартість спожитих комунальних послуг, утримує житло. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, однак ОСОБА_2 на прохання відповідача не звертала жодної уваги. Відповідач є працездатною, фізично та психічно здоровою особою, матірю дітей, а отже,може і повинна надавати матеріальну допомогу на їхнє утримання. У добровільному порядку домовленості між подружжям щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей досягнуто не було, тому ОСОБА_1 змушений звертатись до суду для захисту майнових прав малолітніх дітей, вважає достатнім для їхнього утримання матеріальну допомогу від дружини в розмірі 1/2 частини її доходів (заробітку), просить стягувати аліменти з ОСОБА_2 від часу предявлення позову і до повноліття дітей.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримав, наголошував на необхідності їх задоволення, на підтримання своєї позиції навів аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення таких вимог позивача,вказала, що розуміє свій обовязок утримувати дітей і здатна його виконувати, з серпня 2016 року працює прибиральницею у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Донецької області, отримує заробітну плату, але стягнення з її доходів аліментів у розмірі 1/2 частини вважала надмірним; повідомила, що готова сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісяця; наголошувала на невеликому розмірі своєї заробітної плати. Додатково відповідач зазначила, що подружні стосунки з позивачем у неї припинились в серпні 2014 року, оскільки ОСОБА_1 застосовував до неї фізичне насильство, зловживав алкогольними напоями, допускав випадки подружньої зради; після припинення стосунків з чоловіком діти також живуть і в неї, а не лише з ОСОБА_1, батьки ОСОБА_2 надавали відповідачеві взимку 2015 року матеріальну допомогу в розмірі 3000 грн. для придбання твердого палива, витрати щодо оплати послуг з електропостачання в будинку відповідач несе також сама, вона неодноразово надавала дітям продукти харчування, влітку 2015 року оздоровлювала дітей на морі.

Суд, зясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

19.11.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО № 246516, виданим 19.11.2003 року відділом РАГС Краснолиманського управління юстиції Донецької області (а.с.5-6,7,8). В шлюбі народились спільні діти: донька ОСОБА_3, 25.09.2004 р. н., донька ОСОБА_4, 24.05.2007 р. н., син ОСОБА_5, 24.11.2009 р. н.(а.с.9,10,11).

З вересня 2015 року подружні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично припинилися, що визнається і позивачем, і відповідачем.

Малолітні діти ОСОБА_3, 25.09.2004 р. н., ОСОБА_4, 24.05.2007 р. н., ОСОБА_5, 24.11.2009 р. н. після фактичного припинення подружніх відносин між батьками перебувають на утриманні позивача,мешкають разом з ним за адресою Донецька область, м. лиман, вул. Севастопольська, буд.191, що підтверджено актом від 10.08.2016 року, складеним представниками органів місцевого самоврядування мікрорайону «Північний» м. Лиман(а.с.15), довідкою про склад сім`ї позивача (а.с.18). Діти є фізично та психічно здоровими, не перебувають на диспансерному обліку, що підтверджено довідками Амбулаторії ЗПСМ мікрорайону «Північний» Краснолиманського ЦПМСД ім. М.І. Лядукіна (а.с.12,13,14), відвідують загальноосвітню школу, позитивно характеризуються за місцем навчання (а.с. 42).

ОСОБА_1 працює начальником відділення Краснолиманського загону воєнізованої охорони РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», отримує заробітну плату, розмір його доходів склав у період з лютого 2016 року по липень 2016 року 37945,42 грн., що підтверджено довідкою роботодавця від 11.08.2016 року № 127 (а.с.19).

ОСОБА_2 з 18.08.2016 року працює прибиральницею Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Донецької області, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 27), її дохід у виді заробітної плати за серпень 2016 склав 678,80 грн. (а.с. 26), з пояснень відповідача в судовому засіданні вона також отримує нерегулярні доходи від ведення особистого присадибного господарства, щомісячна заробітна плата за її новим місцем роботи складатиме 1500,00 грн.

Суд не бере до уваги твердження позивача про систематичні застосування фізичних покарань відносно малолітніх дітей, оскільки ОСОБА_1 надано на підтвердження цього лише копію витягу з Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000716 від 14.07.2016 року про прийняття його заяви щодо наявності тілесних ушкоджень у свого сина ОСОБА_5(а.с. 20), однак не надано будь-яких процесуальних рішень, ухвалених за результатами перевірки цієї заяви, вина ОСОБА_2 у заподіянні тілесних ушкоджень дитині не була встановлена обвинувальним вироком суду або постановою у справі про адміністративне правопорушення. Суд також не бере до уваги твердження відповідача про систематичні заподіяння ОСОБА_1 їй тілесних ушкоджень, оскільки ОСОБА_2 на підтвердження викладеної інформації надано лише два повідомлення місцевого відділення поліції від 27.01.2016 року, згідно з якими ознак кримінального правопорушення під час перевірки не виявлено(а.с. 39,40), та постанова суду від 01.04.2016 року, згідно з якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності в силу малозначності правопорушення, з усним зауваженням (а.с. 41). До того ж відповідач визнала вимоги позивача в частині необхідності надавати дітям матеріальну допомогу, спір між сторонами існує лише з приводу розміру такої допомоги, обставини можливого вчинення обома з подружжя насильства в сім`ї не мають доказового значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову(ч.1 ст. 191 СК України).

Судом встановлено, що неповнолітні діти подружжя проживають разом з батьком та знаходиться на його матеріальному утриманні, позивач здійснює догляд за дітьми. Позивач на теперішній час працює, отримує доходи, але потребує додаткової матеріальної допомоги від своєї дружини ОСОБА_2, яка таку допомогу може надавати, оскільки є працездатною, працевлаштовувалась на роботу. Отже, суд прийшов до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей, бо є працездатною та зобов'язана утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Водночас суд враховує нерегулярний характер доходів ОСОБА_2 та отримання нею доходів від підсобного господарства у натуральній формі, необхідність утримувати житловий будинок за адресою Донецька область, м. Лиман. вул. Ювілейна, 54, в якому мешкає відповідач. Водночас відповідачем не надано до суду доказів фактичного постійного чи тимчасового проживання дітей з нею, не надано доказів на підтвердження надання нею позивачеві матеріальної допомоги на утримання дітей в грошовій чи натуральній формі.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання її трьох малолітніх дітей в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 16.08.2016 року та до повнолітня кожної дитини. Отже, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1. При цьому на підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи невеликий розмір доходів відповідача ОСОБА_2, суд вважає за потрібне додатково розяснити позивачеві ОСОБА_1 його право згідно з ч.3 ст. 184 СК України звернутись до місцевого органу соціального захисту населення для вирішення питання про отримання державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 551,20 грн.. При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З урахуванням часткового задоволення вимог позивача ОСОБА_1 суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн..

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 18.10.1970 р. н., народжена в с. Званівка Артемівського району Донецької області, зареєстрована та фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, працює у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Лиман Донецької області) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 28.10.1970 р. н., народжений в м. Красний Лиман Донецької області, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично мешкає за адресою Донецька область, м. Лиман, вул. Севастопольська, буд.191, працює у Краснолиманському загоні воєнізованої охорони РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця») аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, 25.09.2004 р. н., доньки ОСОБА_4, 24.05.2007 р. н., сина ОСОБА_5, 24.11.2009 р. н.- в розмірі 500 (пятсот) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з 16.08.2016 року і до повноліття дітей.

Розяснити позивачеві ОСОБА_1 його право згідно з ч.3 ст. 184 СК України звернутись до місцевого органу соціального захисту населення для вирішення питання про отримання державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Допустити негайне виконання цього рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.09.2016 року

Суддя -