У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лекфарм» про захист авторських майнових прав, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 29 вересня 2015 року в магазині «Господарочка на Чоколівці», що розташований по вулиці А. Антонова, 43 у м. Києві, господарську діяльність в якому здійснює товариство з обмеженою відповідальністю «Лекфарм» (далі - ТОВ «Лекфарм») зафіксовано факт піратства шляхом реалізації товару - іграшки «Набір пісочний Л Технок» з малюнками, що підтверджується фіскальним чеком № 17650. Вказаний товар представляє собою набір для гри в піску, в який входить відерце з малюнками. В структурі малюнків Товару без дозволу позивачів відтворено три самостійні об'єкти авторського права - персонажі «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Позивачі зазначають, що 9 січня 2014 року Державна служба інтелектуальної власності зареєструвала за позивачем ОСОБА_3 авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_4», та 20 квітня 2010 року до ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права ОСОБА_6 на твір-опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «ІНФОРМАЦІЯ_4» - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року визнано, що позивачі є співавторами Твору, а в даному випадку мальованого зображення персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_2», а тому, на думку позивачів, товар, що виробляється (шляхом відтворення) і реалізується відповідачем має статус контрафактного, оскільки має в своїй структурі належні виключно позивачам об'єкти авторського права, які, у свою чергу, не надавали відповідачу дозволу на використання Твору.

Зазначають, що розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактної продукції є порушенням прав позивачів, відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

З огляду на викладені обставини, позивачі просили захистити порушенні авторські права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на самостійні товари - персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» шляхом стягнення з ТОВ «Лекфарм» суми компенсації в розмірі по 13 780 грн кожному за кожний вид персонажів та стягнути з відповідача на їх користь судовий збір.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що факт протиправної поведінки ТОВ «Лекфарм», порушення останнім будь-яких авторських прав позивачів з реалізації іграшки «Набір пісочний Л Технок» за штрих-кодом 455, артикул - 1455, та, відповідно, заподіяння шкоди позивачам, встановлений не був. Відповідач, реалізуючи іграшку «Набір пісочний Л Технок» був упевнений в її оригінальності та не мав відомостей про контрафактність цієї продукції.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року за позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано у рівних частинах право власності на майнові права співавторів на твір - опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «ІНФОРМАЦІЯ_4» - трьох запорізьких козаків ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекфарм», реалізуючи іграшку «Набір пісочний Л Технок» за штрих-кодом 455, артикул - 1455 на підставі Договору від 17 квітня 2015 року № 3-04/15 та додаткового договору від 17 квітня 2015 року № 1, був запевнений в її оригінальності та не мав відомостей про контрафактність цієї продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1756 (далі - Порядок), свідоцтво - це документ, що засвідчує авторство (авторське право) на оприлюднений чи неоприлюднений твір, а також факт і дату оприлюднення твору (за наявності).

Свідоцтвами про реєстрацію авторських прав та оригінальними малюнками (ескізами) підтверджений обсяг авторських прав позивачів - графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_4»; опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «ІНФОРМАЦІЯ_4» - трьох запорізьких козаків, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 433 ЦК України передбачено, що об'єктами авторського права є твори, а саме: літературні та художні твори; комп'ютерні програми; компіляції даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності; інші твори.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі.

Згідно зі ст. 441 ЦК України використанням твору є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; публічне виконання; продаж, передання в найм (оренду) тощо; імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо.

Таким чином, суди дійшли висновку, що правовій охороні підлягає саме авторське зображення ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2, імена та характер цих персонажів, а не ідея зобразити героя/їв українського епосу - запорізьких козаків.

Згідно із роз'ясненнями п. 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» відповідно до пункту «б» статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Суди дійшли висновку про те, що з наданих суду позивачем письмових доказів (фотографій іграшки «Набір пісочний Л Технок») убачається, що зображені на іграшці козаки відрізняються від козаків, зображених на авторських ескізах та зазначено, при цьому, що висновку експерта у галузі образотворчого мистецтва з питання чи відтворені на іграшці «Набір пісочний Л Технок» твори, авторські права на які належать позивачам, у матеріалах справи немає. Таким чином, висновок про те, що факт протиправної поведінки ТОВ «Лекфарм», порушення останнім будь-яких авторських прав позивачів з реалізації іграшки «Набір пісочний Л Технок» встановлений не був, є передчасним, належним чином не обґрунтований та не підтверджений відповідними доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України на вказане уваги не звернув та не сприяв всебічному й повному з'ясуванню обставин справи.

Залишаючи без змін вказане рішення суду першої інстанції, у порушення ст. 303 ЦПК України на вказане уваги не звернув і апеляційний суд.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик