22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» на ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 09 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від
12 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня
2016 року позовну заяву ТОВ «ФК «Позика» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості повернуто позивачу для подання до належного суду.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі представник ТОВ «ФК «Позика» - Андреєв О.В. просить скасувати оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Повертаючи позивачу позовну заяву для подання до належного суду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позови до фізичної особи предʼявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
За змістом ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
Суди попередніх інстанцій встановивши, що адреса реєстрації
ОСОБА_4 є м. Краматорськ Донецької області, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про порушення правил територіальної підсудності при зверненні до суду.
При цьому судом першої інстанції вірно зазначено, що вказана територія не належить до тимчасово окупованої у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Закону України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування».
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» відхилити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня
2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова