Номер провадження 22-ц/775/1741/2016
Головуючий у 1 інстанції Карпенко О.М.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Будулуци М.С., Дундар І.О.

за участі секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі постанови Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2003 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року з нього було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, чим його матеріальний стан було змінено, крім цього, на теперішній час він працює у КПП КВ Краматорський водоканал та крім заробітної плати інших доходів не має. Також позивач зазначає, що після фактичного припинення шлюбних відносин він переїхав до квартири, за проживання в якій сплачує орендну плату.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено: зменшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ? частини до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 липня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» а також на обліку у КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Краматорська» у окуліста та потребує лікування та оздоровлення. Також судом не взято до уваги докази, які свідчать про те, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні ОСОБА_3 та не надає допомоги. Крім цього, суд не перевірив дійсне місце проживання позивача, в той час як ОСОБА_2 разом зі своєю сім'єю проживає в квартирі, в якій йому на праві власності належить 1/3 частка. Також, суд не врахував, що вона не має власного житла та вимушена проживати разом зі своїм батьком, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6, доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримали та просили її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явились, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2003 року з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. (а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1), батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є позивач по справі ОСОБА_2. (а.с.8)

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 07 квітня 2016 року до повноліття дитини. (а.с.9)

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що, з урахуванням думки відповідача, яка заперечувала проти зменшення розміру аліментів, позивачем надано достатньо доказів, які дають підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача ОСОБА_2 аліментів на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 до 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи за наступних підстав.

На підставі ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як виходить з матеріалів справи, постановою Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2003 року з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2016 року з позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 07 квітня 2016 року до повноліття дитини.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що після стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в 2016 році, становище позивача ОСОБА_2 змінилось.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відповідають вимогам матеріального закону та обставинам справи.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді