УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Дьоміної О.О., Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанси» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанси» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанси» (далі - ТОВ «Кредекс фінанси») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 28 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 19/4695ACLAPT на суму 3 219 грн 04 коп., строком до 28 жовтня 2013 року. Позивач набув право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем, відповідно до договору факторингу, який був укладений між позивачем та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», який набув право вимоги на підставі договору фартингу, укладеного з ПАТ «Платинум Банк». Станом на 04 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 становила 4 011 грн 30 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредекс фінанси», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_5 від 18 травня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року № 362/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Колодійчука В.М., у результаті чого 31 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу ОСОБА_1

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з недоведеності позивачем своїх вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 19/4695ACLAPT, відповідно до якого останньому наданий кредит у розмірі 3 219 грн 04 коп., строком до 28 жовтня 2013 року (а. с. 7).

Позивач посилається на те, що він набув право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу від 08 травня 2015 року, який укладений між ТОВ «Кредекс фінанси» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло таке право вимоги на підставі договору факторингу, укладеного між ним та ТОВ «ФК Бізнесфінанс», який набув таке право вимоги на підставі договору факторингу, укладеному з ПАТ «Платинум Банк» 19 червня 2012 року.

Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1083 ЦК України).

Тобто фактор отримує право на наступне відступлення права вимоги, якщо це прямо передбачено договором факторингу, але таке відступлення не вчиняється за загальними правилами про цесію, а також за договором факторингу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених законом.

У позовній заяві позивач посилається на наявність договору факторингу № 20120619-Г від 19 червня 2012 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». Проте, зазначений договір у матеріалах справи відсутній. Лист ПАТ «Платинум Банку» № 50-04-03/13663 від 08 червня 2015 року та нібито витяг з реєстру відступлених боржників ОСОБА_6 № 1 до листа (а. с. 13, зворот) не є допустимим доказом у справі в розумінні ст. ст. 59, 64 ЦПК України. Крім того, у даному листі не зазначено, чи було надано факторові право відступлення грошової вимоги третій особі, а також чи був переданий за вказаним договором факторингу чи відступлення права вимоги за договором, укладеним з ОСОБА_4

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено по-перше, факт отримання відповідачем як позичальником кредитних коштів відповідно до умов договору, оскільки відсутні в матеріалах справи первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення. По-друге, матеріали справи не містять належний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, де зазначено, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових вказаної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент звернення з позовною заявою. По-третє, не надано доказів який саме порядок та які умови відступлення клієнтом факторові свого права вимоги до боржника передбачено договором факторингу (відсутній договір або витяг з договору, де зазначено порядок та умови відступлення права вимоги та наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі). По-четверте, відсутні докази, чи існувало у банку, а потім і в цесіонарія на момент переходу прав за кредитним договором право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників, у тому числі щодо початкових сум тіла кредиту, проценту, пені, й чи перейшло право вимоги заборгованості, за якою не настав строк платежу, на час укладення договору факторингу.

Крім того, посилання особи, яка подала касаційну скаргу, на постанову Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 не впливає на висновок суду, оскільки обставини справи не є тотожними і у даному випадку позивачем не надано доказів правомірності вимог у контексті наявності обсягу правомочностей з отримання заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанси» відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Дьоміна О.О. ЛеванчукА.О.