У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 3 жовтня

2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 21 листопада 2009 року між обома зареєстровано шлюб і від спільного проживання народилося двоє дітей.

З квітня 2015 року чоловік переїхав проживати до своїх батьків і з цього часу вони не ведуть спільне господарство, а чоловік не береучасть в утриманні малолітніх дітей.

Відповідач працює і має можливість сплачувати аліменти, добровільно дітям не допомагає, тому просить стягнути кошти в примусовому порядку.

Під час розгляду справи позивач доповнила позовні вимоги і просила розірвати шлюб між подружжям, а обох дітей залишити проживати з нею.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 3 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між подружжям, дітей залишено проживати з матір'ю, а з відповідача на їх утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини доходу до повноліття.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 3 жовтня 2016 року в частині визначення мінімального розміру аліментів змінено.

Визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Визначаючий розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ст.ст. 181, 182 СК України та враховував розмір заробітку відповідача відповідно до довідки про доходи та інші встановлені обставин справи та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини доходу

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Івано-Франківського міського суду від 3 жовтня

2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 3 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна