Справа №442/2347/16-ц
Провадження №2/442/926/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

26 серпня 2016 року року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого- судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря Олійник О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності, суд -

встановив:

Позивачі звернулися до суду із позовними вимогами до відповідача , просять припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму компенсації 145620 грн., з депозитного рахунку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, на який внесено ОСОБА_1 грошову суму коштів, що становить ринкову вартість 1/3 частки квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частині спірної житлової квартири. Позов мотивують тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 17.08.2004р. серія САА №366501, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_4 свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №195 від 04.08.2006 року. Вказані особи вже не перебувають у родинних відносинах між собою, їх спільне проживання не є можливим. Як вбачається з Технічного паспорту на квартиру №72, розташовану у буд. №1 по вул. Бориславській у м.Дрогобич, виготовленого КП Берегиня станом на 10.08.2004р., - спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 52,7 м2, жилою площею 27,8 м2, з кімнатами площею 11,6 м2, 16,2 м2. Разом з тим, частка Відповідача складає 1/3, що відповідає 9,27 м2 жилої площі, а кімната з такою площею, чи близької до неї, у вказаній квартирі відсутня. Таким чином, обґрунтованим є те, що частка ОСОБА_3 є незначною і не може бути виділена в натурі. Підтверджена і неможливість спільного користування сторонами належним їм на праві спільної власності майном. Разом з тим, вбачається й те, що Відповідач по справі вживає дії з прийняття спадщини квартири АДРЕСА_3, яка згідно Свідоцтва на право власності на квартиру від грудня 1995 року належала на праві власності його батькам. Враховуючи, що частка Відповідача у спільному майні є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, - іншого способу вирішення спору між сторонами не вбачається, а також те, що Відповідачу передбачається виплата грошової компенсації у розмірі дійсної вартості його частки у спірній квартирі, - доведено те, що припинення частки у спільному майні з Позивачами не завдасть істотної шкоди інтересам Відповідача.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, просить такі задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд, зясувавши обставини справи, заслухавши представника позивачів, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню підлягають, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 17.08.2004р. Серія САА №366501, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.10).

ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4500210 від 19.08.2004р., виготовленого Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.11).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу Серія 1-СГ №012598, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №195 від 04.08.2006 року(а.с.15).

Як вбачається з Технічного паспорту на квартиру №72, розташовану у буд. №1 по вул. Бориславській у м.Дрогобич, виготовленого КП Берегиня станом на 10.08.2004р., - спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 52,7 м2, жилою площею 27,8 м2, з кімнатами площею 11,6 м2, 16,2 м2.

ОСОБА_4 звіту про оцінку майна суб'єкта оціночної діяльності (Сертифікат №14092/12 від 21.12.2012р.) ФОП ОСОБА_6 станом на 19.10.2015р., вартість 1/3 частки спірної квартири станом на 19.10.2015р. становить 145620 грн.

ОСОБА_4 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Така позиція висловлена і в правових висновках Верховного Суду України від 15 травня 2013 р. у справі № 6-37ЦС13.

Як встановлено судом зі Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 17.08.2004р. Серія САА №366501, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.10).

Виходячи з вимог ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже судом встановлено, що відповідачеві ОСОБА_3 при виділі частки із спільної сумісної власності належить право на 1/3 частину спірного житла, що є не значною часткою порівняно з часткою позивачів у справі, яка становитиме 2/3 частин квартири.

Разом з тим, відповідно до висновку №10 будівельно-технічного дослідження від 26.05.2016року , складеного судовим експертом ОСОБА_7, реальний розподіл двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 між співвласниками ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах по наданих копіях документів на дослідження є неможливий в зв»язку з тим , що площа, яка припадає рівну частину співвласників ОСОБА_3 17,567 кв.м., ОСОБА_1 . 17,567 кв.м., та ОСОБА_2 . 17,567 кв.м. є недостатньою для влаштування окремих повноцінних квартир у відповідності до вимог ДБН. Враховуючи , що реальний розподіл двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 між співвласниками ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах по наданих копіях документів на дослідження є неможливий, тому варіанти розподілу не надаються (а.с.55-58).

Також в обгрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що спільне володіння і користування квартирою №72 в будинку №1 по вул.. Бориславській в м.Дрогобичі Львівської області є неможливим, оскільки відповідач чинить перешкоди в користуванні житлом, виганає позивачів та викидує їх речі, влаштовує бійки та скандали.

З листа начальника Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Л/о ОСОБА_8 від 12.12.2008р. вбачається те, що відносно ОСОБА_3 відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_9 за відсутністю складу злочину, передбаченого ст.296 КК України, а рекомендовано звернутись в порядку приватного звинувачення по факту заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_10 ОСОБА_3 неодноразово вчиняв насильство щодо своєї, на той час , дружини ОСОБА_1, постійно виганяв її з квартири, яка знаходиться по сусідству з її квартирою , повикидав особисті речі та одяг, будучи в стані алкогольного сп»яніння.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що спільне володіння та користування спірним житлом, яке б не порушувало прав та свобод кожного зі співвласників , є неможливим, так як відповідач чинить у цьому перешкоди.

Також позивачі стверджують , що відповідач має інше житло, тобто забезпечений житлом і припинення права на частку не завдасть йому шкоди.

Судом встановлено , що відповідач ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2015року отримав у власність квартиру №1 в будинку №5 в провулку Курінному в м.Дрогобичі Львівської області , ? ідеальна частка якої належала спадкодавцю ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 29.12.1995року Дрогобицьким міським бюро з приватизації житлового фонду, а ? ідеальна частка цієї ж квартири належала на підставі вищезгаданого свідоцтва ОСОБА_12, який помер 06.11.2009р., спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_11, яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав. Квартира складається з двох житлових кімнат та однієї кухні. Загальна площа квартири -61,6 кв.м., житлова 36,9 кв.м.

ОСОБА_4 квитанції №12 від 02.03.2016 року ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок Дрогобицького міськрайонного суду 145620(сто сорок п»ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Беручи до уваги наведене, те, що частка відповідача ОСОБА_3 у спірній квартирі є незначною порівняно з часткою позивачів і не може бути виділена в натурі; квартирі є неподільною і варіантів її реального розподілу немає; спільне володіння і користування є неможливим через ворожі стосунки сторін ; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача як співвласника , оскільки він забезпечений іншим житлом, яке є більшим за спірну квартиру, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю , припинивши право власності відповідача ОСОБА_3 на частку у спірній квартирі та визнавши за позивачами ОСОБА_9 та ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру в рівних частках, тобто по ? частині за кожними з них.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму компенсації 145620 грн., з депозитного рахунку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Стягнення судового збору покласти на сторін порівну.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 209, 213-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 365, 1222, 1223 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму компенсації в розмірі 145620 (сто сорок п»ять тисяч шістсот двадцять) гривень, з депозитного рахунку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, на який внесено ОСОБА_1 грошову суму коштів, що становить ринкову вартість 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати та ОСОБА_2 право власності на ? частину житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.Б.Нагірна

Повний текст рішення виготовлено 1 вересня 2016 року.