Справа №: 653/2301/13
Провадження № 4-с/653/31/16
У Х В А Л А

іменем України

26 грудня 2016 року

Генічеський районний суд Херсонської області, у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря - Тимашової Т.А.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1,

особи, дії якої оскаржуються ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на протиправність дій державного виконавця Генічеського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 по здійсненню виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа №653/2301 від 21 січня 2015р., скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2016р., та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Генічеського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2, в якій просив визнати дії державного виконавця Генічеського відділу державної виконавчої служби по здійсненню нею виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа №653/2301 від 21 січня 2015р. про виділення в натурі у власність ОСОБА_5 49/100 частин будівель бази відпочинку «Зорі Азова», яка розташована у с. Генічеська Гірка, Генічеського району Херсонської області , вул. Набережна,58-а, щодо проведення виконавчих дій по виділенню у власність майна ОСОБА_5 згідно акту від 18 жовтня 2016р. протиправними, та зобовязати державного виконавця скасувати цей акт; визнати постанову державного виконавця Генічеського відділу ДВС від 28 листопада 2016р. про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №653/2301 від 21 січня 2015р. протиправною, скасувати її, та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Скарга обґрунтована тим, що не зважаючи на заяви ОСОБА_4 адресовані державному виконавцю про бажання бути присутнім під час проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа №653/2301 від 21 січня 2015р., які були призначені на 18 жовтня 2016р., останній вимоги його заяви не врахував, та провів виконавчі дії у його відсутність. У подальшому державним виконавцем було складено акт про виділення стягувачу майна у власність, однак вказана інформація у акті не в повній мірі відображає перелік майна, яке виділене стягувачу. Зазначає, що державний виконавець протиправно не взяв до уваги інформацію, про те, що на розгляді у Генічеському районному суді перебуває його заява про відстрочку виконання судового рішення, та цивільна справа про визнання свідоцтва про право власності на майно, яке є предметом поділу згідно виконавчого провадження.

Крім того, зазначив, що в акті державного виконавця від 25 листопада 2016р. та в постанові про закінчення виконавчого провадження наявні суперечності щодо обєкту нерухомості під №394. Вважає, що такими діями та рішеннями державний виконавець порушив вимоги діючого законодавства, у звязку з чим звернувся до суду з вказаною скаргою.

У судовому засіданні представник скаржника доводи скарги підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що державний виконавець протиправно провів дії по розподілу майна у відсутність боржника, зазначив обєкти, яких у дійсності не має, передав новозбудовані будиночки, нібито під номерами №370 та 371, що на думку представника є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Новосад В.С. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, зазначила, що нею виконувались дії виключно у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки резолютивна частина виконуваного рішення містила вказівку щодо передачі конкретного майна, то нею за допомогою судового експерта, було здійснено виконання рішення суду. Зазначає, що участь боржника під час проведення виконавчих дій не є обов"язковю, а враховуючи те, що останній неодноразово зловживав своїм правом щодо відкладення проведення виконавчих дій, та всіляко затягував цей процес, було вирішено проводити ці дії без нього. Майно передала згідно рішення суду. Жодних неточностей чи не відповідностей проведених дій зафіксованих у оскаржуваному акті та постанові про закінчення виконавчого провадження нею допущено не було.

Представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_3, у судовому засіданні проти доводів скарги заперечив, зазначив, що боржник намагається своїми діями перешкодити виконанню рішення суду. Процедура виконання рішення суду відбулась у відповідності з вимогами чинного законодавства, жодних порушень державним виконавцем допущено не було. Майно було передано згідно резолютивної частини рішення та схематичного плану. Те, що в акті зазначено про передачу стягувачу складу під №394, якого ні бито не має не може бути підставою для скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки площа вказаного складу увійшла до частки стягувача, та жодних претензій у неї щодо цього не має. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Боржник ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином. Причини неявки та свою правову позицію не повідомила.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши доводи скарги та матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Генічеського відділу ДВС ОСОБА_2 перебуває виконавче провадження ВП №48832203 з виконання виконавчого листа №653/2301 від 15 січня 2015р., виданого Генічеським районним судом Херсонської області про виділ в натурі на користь ОСОБА_5 у власність як співвласнику 49/100 частин будівель бази відпочинку «Зорі Азова», розташованої в с. Генгірка Генічеського району Херсонської області, вул. Набережна,58 А, відповідно до другого варіанту поділу будівель та споруд повторної судової будівельно-технічної експертизи № 16 від 04.03.12р. експерта ОСОБА_7 (схема вказана в додатку № 2 до висновку експертизи) наступні будівлі і споруди: літ. "А" (частини адміністративної будівлі) заг. пл. 23,5 кв.м.; літ "Б" (склад) заг.пл. 5,8 кв.м.; літ. "Г" (склад) заг.пл. 19,1 кв.м.; літ. "Д" (склад) заг.пл. 22,0 кв.м.; літ. "Ж" (1/2 ч. вбиральні) заг.пл. 8,1 кв.м., (в загальному користуванні всіх співвласників); літ. "З" (1/2 ч. сміттєзбірника) заг.пл. 7,5 кв.м., (в загальному користуванні всіх співвласників); №359(спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №360 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №366 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №367 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №368 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №369 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №370 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №371 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №377 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №378 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №379 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №380 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №381 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №382 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №388 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №389 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №390 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №391 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №392 (спальний будиночок з навісом) заг.пл. 18,8 кв.м.; №394 (склад) заг.пл. 36,1 кв.м.; літ. "К" (1/2 ч. душа) заг.пл. 4,35 м. Всього: загальною площею 483,65 кв.м. №1 (1/2 ч. огорожі); №2 (1/2 ч. воріт); №3 (1/2 ч. водопроводу); №4 (1/2 ч. мощення);№5 (1/2ч. умивальника); №7 (1/2 ч. трансформаторної підстанції), які виділяються в загальне користування всіх власників бази відпочинку. Загальна площа приміщень будівель, що виділяються, складає 498,1 кв.м., що дорівнює 49/100.

Сторонами виконавчого провадження по вказаному виконавчому провадженню є стягувач ОСОБА_5, та боржники ОСОБА_4, ОСОБА_6

04 грудня 2015р. державним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що склад під №394 відсутній, а будиночки не пронумеровані, що не дає можливості провести виконавчі дії.

З метою розяснення виконання рішення суду, до Апеляційного суду Херсонської області було подано заяву, та винесено постанову про зупинення виконавчих дій 08 грудня 2015р.

06 травня 2016р. державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню, оскільки на адресу виконавчої служби надійшла ухвала Апеляційного суду за №22ц/791/1189/2014 від 05 квітня 2016р. про відмову у задоволенні заяви про розяснення. Крім того, учасників виконавчого провадження повідомлено про те, що виконавчі дії будуть проведені 01 червня 2016р.

26 травня 2016р. на адресу державного виконавця від боржника ОСОБА_4 надійшов лист з проханням відкласти виконавчі дії, у звязку з його перебуванням на лікарняному.

У звязку з вказаними обставинами, проведення виконавчих дій було перенесено на 24 червня 2016р.

24 червня 2016р. під час проведення виконавчих дій, державним виконавцем було складено акт, яким встановлено, що розміщення будиночків визнається стягувачем, а боржниками заперечується розміщення будиночків під номерами, у звязку з чим виникла необхідність у залученні експерта.

Постановою державного виконавця від 04 жовтня 2016р. призначено експерта ОСОБА_7 для участі у виконавчому провадженні.

12 жовтня 2016р. від боржника ОСОБА_4 на адресу державного виконавця надійшов лист з проханням відкласти проведення виконавчих дій у звязку з його хворобою, та вирішити питання про зупинення виконавчого провадження до вирішення судових справ.

Листом за №8643 від 12 жовтня 2016р. боржнику було повідомлено, що хвороба боржника, та наявність справ у суді не є підставою для зупинення проведення виконавчих дій.

17 жовтня 2016р. боржник ОСОБА_4 повторно повідомив державного виконавця про перебування його на лікарняному, у звязку з чим просив вирішити питання про відкладення виконавчих дій.

18 жовтня 2016р. державним виконавцем Новосад В.С. за участю судового експерта ОСОБА_7 складено акт, яким встановлено місце знаходження майна, яке повинно передаватись ОСОБА_5

У подальшому проведення виконавчих дій державним виконавцем було заплановано на 25 листопада 2016р., про що повідомлено учасників виконавчого провадження.

Зазначеного дня, державним виконавцем було передано у власність ОСОБА_8 майно, згідно другого варіанту експертизи, та прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку з його фактичним виконанням, про що було повідомлено сторін виконавчого провадження.

Однак, боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_4 не погодився з такими діями та рішенням державного виконавця, у звязку з чим звернувся до суду з вказаною скаргою.

Надаючи оцінку виниклим правовідносинам, суд зазначає наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

У відповідності до ч.1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час провадження виконавчих дій визначається державним виконавцем. Сторони виконавчого провадження мають право пропонувати зручний для них час провадження виконавчих дій.

Згідно ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

З аналізу вищенаведеного законодавства суд приходить до висновку, що відкладення виконавчих дій є правом державного виконавця, а не обовязком, за умови поважності причин, які перешкоджають їх проведенню.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, та встановлено у судовому засіданні, що 17 жовтня 2016р. боржник ОСОБА_4 повідомив державного виконавця про перебування його на лікарняному, у звязку з чим просив вирішити питання про відкладення виконавчих дій призначених на 18 жовтня 2016р.

Проте, судом встановлено, що 18 жовтня 2016р. жодних виконавчих дій проведено не було. Зі змісту акту державного виконавця вбачається, що ним лише за участю судового експерта встановлено місце знаходження майна, яке планувалось в подальшому передати стягувачу, жодних виконавчих дій того дня вчинено не було.

Крім того, слід відмітити, що в матеріалах справи наявні неодноразові повідомлення ОСОБА_4 про перебування його на лікуванні, та прохання відкласти у звязку з цим виконавчі дії.

Ч. 6 статті 12 вказаного Закону передбачено, що боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Враховуючи дані виконавчого провадження та пояснення сторін, суд приходить до висновку, що боржник всіляко намагається зловживати своїми правами, та прагнув затягнути процес виконання рішення суду.

Стаття 383 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналіз наведених норм чинного законодавства, дає підстави суду дійти висновку, що саме по собі проведення дій державного виконавця зі встановлення місця розташування майна учасників виконавчого провадження, що підлягає поділу, у відсутність боржника та складання про це акту, не може бути підставою для визнання його дій та акту протиправними, оскільки по своєї суті вони були правомірними, у звязку з чим у задоволенні скарги у цій частині слід відмовити.

Що стосується вимоги скарги про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною, її скасування та зобовязання державного виконавця поновити виконавче провадження, то суд зазначає наступне.

Вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в новій редакції) визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець 25 листопада 2016р. за участю представника стягувача та понятих здійснив виконавчі дії щодо виділу у натурі майна бази відпочинку «»Зорі Азова», згідно переліку зазначеного у виконавчому листі.

При цьому, як установлено у судовому засіданні, та вбачається з матеріалів виконавчого провадження, виділ майна стягувача відбувся у точній відповідності до схематичного плану розміщення майна на базі відпочинку «Зорі Азова» долученого до експертизи, та розяснень експерта ОСОБА_7

За результатом проведення виконавчих дій, того ж дня державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку з його фактичним виконанням.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання представника боржника на те, що державним виконавцем передано будиночки № №370 та 371, не деревяні, а новостворені, а деревяні залишились не передані стягувачу, то вказані доводи є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами виконавчого провадження, так як державним виконавцем належним чином було ідентифіковано майно, що повинно було передатись за виконавчим листом. Тому, суд вважає доводи представника боржника у цій частині голослівними, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Що стосується посилання представника боржника на той факт, що державний виконавець у акті від 25 листопада 2016р. зазначив про відсутність складу №394, а в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначив, що передав його стягувачу, то суд вважає, що склад під №394 був в переліку обєктів, що мав перейти стягувачу за рішенням суду, під час проведення виконавчих дій державний виконавець врахував площу вказаного обєкту у частку, що мала перейти стягувачу. При цьому жодних зауважень чи заперечень стягувачем з цього приводу висловлено не було.

Оскільки одними із основних обов"язкових ознак судових рішень є визначеність та остаточність судового рішення, тому реальна відсутність цього складу не є підставою для не виконання рішення суду, та в даному випадку його відсутність жодним чином не порушує права боржника, у звязку з чим у задоволенні скарги в частині визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження слід відмовити за необґрунтованістю.

Крім того, як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 18 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобовязувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи те, що вирішення питання про поновлення виконавчого провадження є виключною компетенцією державного виконавця, тому суд не вправі перебирати на себе ці повноваження та функції суб'єкта владних повноважень, надані йому законом та іншими нормативно-правовими актами, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.210, 383-385 ЦПК України, суд

ухвалив:

скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_9