Справа № 369/5118/16-ц
Провадження № 2/369/2552/16
18.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -
У червні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 19 вересня 2014 року в м.Києві з вини ОСОБА_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У звязку з чим автомобіль Хундай, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, отримав механічні пошкодження. На момент скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При визначенні розміру завданої шкоди відповідно до вимог закону був залучений аварійний комісар, за послуги якого було сплачено 790 грн. Після ДТП ОСОБА_2 звернулася до МТСБ України із заявою про відшкодування їй завданих збитків, особою винною у ДТП, та яка не застраховувала свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транспортного засобу. 09 грудня 2014 року ОСОБА_2 було виплачено 13 006,01 грн. на відшкодування завданої шкоди, 22 січня 2015 року 2 578,33 грн. З цього часу МТСБ України набуло право регресної вимоги до винної особи, тобто до ОСОБА_1 У звязку з чим відповідачу направлялись листи-претензії. У добровільному порядку ОСОБА_1 не сплатила дану суму. Тому МТСБ України вимушено було звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу та понесло додаткові витрати. Тому при зверненні до суду позивач поніс витрати за юридичні послуги в розмірі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Всього просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 16 374,34 грн.
У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідачка не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При розгляді справи встановлено, що 19 вересня 2014 року о 13 год 00 хв в м. Києві по вул. Кільцева дорога вул.Жмеринстка, керуючи транспортним засобом автомобілем Фольцваген, державний номерний знак НОМЕР_2, під час руху не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Хундай, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2,яка рухалась попереду, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, чим порушила 13.1 ПДР України.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня2014 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
ОСОБА_2 звернулась до МТСБ України із заявою про настання страхового випадку.
30 грудня 2013 року ОСОБА_2 отримала в ПАТ «СК «Провідна» поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4774671, а саме автомобіля Хундай, державний номерний знак НОМЕР_1.
Згідно звіту № 9790 від 27 жовтня 2014 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Хундай, державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті пошкодження при ДТП складала 15 607,21 грн.
Відповідно до наказів № 6283 від 03 грудня 2014 та №322 від 20 січня 2015 року МТСБ України ОСОБА_2 було виплачено 13 006,01 грн та 2 578,33 грн відповідно.
За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону.
У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплату страхового відшкодування в розмірі 10 828,53 грн.
До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, витрати на правову допомогу, проведення експертизи.
Проте всупереч вимог ст. 88 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо підтвердження витрат на правову допомогу, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог.
Керуючись ст.1, 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України, -
Позов моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.
У решті позову відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Н.С.Пінкевич