У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та усунення перешкод у користуванні, володінні і розпорядженні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні земельною ділянкою.

В обгрунтування позову посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,1864 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В'їзд на його земельну ділянку з АДРЕСА_1 проходить через прохід від «Д» до «А» згідно опису меж, який належить до земель загального користування.

Відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0560 га у СТ «Княжичі» на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Княжицька сільська рада Броварського району Київської області рішенням № 219 від 18 червня 2012 року надала відповідачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0200 га.

Позивач вважає, що вказане рішення винесено з порушенням земельного законодавства, оскільки у власність відповідача надано частину земель загального користування, а саме: прохід по АДРЕСА_1.

У свою чергу ОСОБА_5 встановила огорожу, чим перешкоджає в'їзду до земельної ділянки ОСОБА_4

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судам норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Вирішуючи спір, суди із дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, виходячи із норм ст. ст. 20, 39, 83, 116, 152, 155 ЗК України, ст. 17 Закону України «Про основи містобудівної діяльності», дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на його недоведеність та необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про відсутність належних доказів того, що земельна ділянка, яка приватизована ОСОБА_5 відноситься до земель загального користування населеного пункту.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів про організацію проїзду (проходу) на спірній земельній ділянці.

Отже, позивач не довів порушення його прав.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик