Справа № 584/938/16-ц
Провадження № 2/584/309/16
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2016 року м. Путивль

Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі - Ковальовій К.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - Фесенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Путивльського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко Анатолія Олексійовича про визнання дій нотаріуса неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4.

За життя мати склала заповіт, який було посвідчено 12.08.2006 секретарем Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, згідно якого заповідала все належне їй майно своїй дочці (сестрі позивача) - ОСОБА_5.

Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі й на три земельні ділянки площею відповідно 3,934 га, 0,807 га та 0,254 га, що розташовані на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, які належали померлій ОСОБА_4 на підставі Державних актів на право власності на землю серії НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Оскільки позивачеві було відомо про наявність вказаного заповіту, та беручи до уваги, що всі документи на спадкове майно зберігалися у сестри позивача - ОСОБА_5, то позивач вважала, що та, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері.

У травні 2016 ОСОБА_5 повідомила позивача про те, що вона вказану спадщину не прийняла і не бажає приймати, і віддала позивачеві свідоцтво про смерть матері та державні акти про право власності на землю на ім'я ОСОБА_4

15.07.2016 ОСОБА_5 подала до приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О. заяву про те, що вона після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину за законом та за заповітом не прийняла, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до відповідного органу нотаріату не подавала, з померлою не проживала та не була зареєстрована на день її смерті.

Того ж дня позивач звернулася до приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О. з усною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Але нотаріус відмовив позивачеві у вчиненні вказаної нотаріальної дії, винісши постанову від 15.07.2016.

У зв'язку з цим просила суд визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О. щодо відмови у прийнятті від неї заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та видачі свідоцтва про право на спадщину та зобов'язати відповідача прийняти у неї заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, завести спадкову справу і видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача пояснила, що відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України передбачено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Строк, передбачений ч. 2 ст. 1270 ЦК України є спеціальним, і він встановлюється законом в інтересах спадкоємців, право яких на отримання спадщини виникає не безпосередньо в результаті відкриття спадщини, а цілком залежить від неприйняття або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями. Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці, цей строк є спеціальним (продовженим). Спеціальний строк встановлений на випадок, коли, крім спадкоємця за заповітом, є ще особи, які можуть одержати право на спадкування за законом та коли немає заповіту, але є члени сім'ї, близькі чи далекі родичі, які за певних умов могли б одержати право на спадкування.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 письмово відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тільки 15.07.2016 та у своїй письмовій заяві повідомила нотаріальний орган про те, що вона не буде претендувати на спадщину по будь-яким підставам, передбаченими чинним законодавством, і з заявою в суд про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом або за законом звертатися не буде.

Оскільки згідно з ч. 2 ст. 1270 ЦК України, право позивача на спадкування за законом є похідним від права на спадкування за заповітом її сестри ОСОБА_5 і залежало від неприйняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_5 подала заяву про відмову від спадщини тільки 15.07.2016, тому і позивач звернулася до нотаріуса, щоб подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері тільки 15.07.2016. Позивач не могла зробити цього раніше, бо для цього була перешкода: наявність заповіту матері на користь сестри позивача, а також неповідомлення останньої про неприйняття спадщини за заповітом.

Відтак, перебіг тримісячного строку, встановленого ч.2 ст.1270 ЦК України, для прийняття позивачем спадщини за законом розпочався з дня офіційної відмови спадкоємця за заповітом - ОСОБА_5, тобто з 15.07.2016.

Приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О. в судовому засіданні проти позову заперечував.

Свої заперечення обґрунтовував тим, що ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлено строк у що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Саме в цей період часу спадкоємці повинні прийняти спадщину або відмовитись від неї, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а не після збігу цього строку. І дію спеціальної норми, встановленої ч.2 ст.1270 ЦК України, потрібно розглядати через призму саме шести місяців, протягом яких ОСОБА_5 повинна була прийняти спадщину або відмовитись від неї. Виходячи з такого, максимальний строк, який визнався чинним законодавством для прийняття спадщини ОСОБА_1, це - шість місяців (неприйняття спадщини ОСОБА_5) та три місяці в силу положень ч.2 ст. 1270 ЦК України, і цей строк не повинен враховувати дату складання заяви ОСОБА_5, яка не містить положень про відмову від прийняття спадщини (бо така відмова в даному випадку мала бути подана б до спливу шести місяців з дня відкриття спадщини), а лише констатує той факт, що в установлені строки спадщина нею не була прийнята та на спадщину вона не претендує.

Також відповідач зазначив, що вказана заява ОСОБА_5 відповідно до положень чинного законодавства не є підставою для заведення спадкової справи, тому твердження позивача про подачу заяви ОСОБА_5 нотаріусу про відмову від прийняття спадщини є безпідставними.

Крім того, відповідач Фесенко А.О. звертав увагу суду, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 29.06.2016, яке набрало законної сили, було відмовлено позивачеві ОСОБА_1 у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_4

З огляду на таке, просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з відповідача понесені ним по справі судові витрати.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Із фотокопії паспорта позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_4, виданого 28.11.1997 Глухівським МРВ УМВС України в Сумській області, вбачається, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Веселе Путивльського району Сумської області (а.с.5-6).

Із фотокопії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, виданого Веселівською сільською радою Путивльського району Сумської області 16.02.1985, вбачається, що дошлюбне прізвище позивача є «ОСОБА_1» та після реєстрації 16.02.1985 шлюбу з ОСОБА_6 нею було обрано прізвище чоловіка - «ОСОБА_1» (а.с.15).

Із фотокопії повторного свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_6, виданого Веселівською сільською радою Путивльського району Сумської області 29.05.1981, вбачається, що матір'ю позивача є ОСОБА_4 (а.с.14).

Із фотокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого виконкомом Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області 03.01.2007, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла в с. Веселе Путивльського району Сумської області (а.с.7).

Із довідки Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 29.06.2016 № 209 вбачається, що ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та постійно проживала одна в АДРЕСА_1, померла за вказаною адресою. Заповіт складений та посвідчений виконкомом Веселівської сільської ради за № 24 від 12.08.2006 не змінено та не скасовано (а.с.12).

Як вбачається із фотокопії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області Рябущенко О.М. 12.08.2006 та зареєстрованого в реєстрі за № 24, все своє майно ОСОБА_4 заповідала своїй дочці ОСОБА_5 (а.с.8).

Із фотокопій державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 04.06.2003, серії НОМЕР_2 від 04.06.2003 та серії НОМЕР_1 від 04.06.2003, вбачається, що ОСОБА_4 належать земельні ділянки площами відповідно 0,254 га, 0,807 га та 3,934 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.9-11).

Із письмової заяви ОСОБА_5 від 15.07.2016, справжність підпису якої завірено приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О., вбачається, що у цій заяві вказана особа зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4, останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1. ОСОБА_5, як дочка померлої, спадщину у встановлений строк за законом та/або за заповітом не прийняла, заяву про прийняття спадщини до відповідного органу нотаріату протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4 не подавала та з померлою не проживала і не була зареєстрована на день смерті, претендувати на спадщину по будь-яким підставам, передбаченим чинним законодавством, вона не буде і з заявою в суд за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом або за законом звертатися не буде (а.с.13).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2016, винесеної приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О., вбачається, що вказаним нотаріусом було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Ні позивач, ні її сестра ОСОБА_5 на час відкриття спадщини не проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а також не зверталися до нотаріуса чи уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування з відповідними заявами про прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, ОСОБА_5 до нотаріуса чи до уповноваженої на це посадової особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини з заявою про відмову від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не зверталася, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З огляду на таке, ОСОБА_5 вважається такою, що не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

В силу приписів ч.1 ст. 1272 ЦК України моментом неприйняття ОСОБА_5 спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є день закінчення шестимісячного строку з дня смерті вказаного спадкодавця.

Складення ОСОБА_5 письмової заяви від 15.07.2016, в якій вона зазначає, що як дочка померлої, спадщину у встановлений строк за законом та/або за заповітом не прийняла, заяву про прийняття спадщини до відповідного органу нотаріату протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4 не подавала та з померлою не проживала і не була зареєстрована на день смерті, претендувати на спадщину по будь-яким підставам, передбаченим чинним законодавством, вона не буде і з заявою в суд за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом або за законом звертатися не буде, не може бути визнана судом належним доказом відмови від прийняття вказаним спадкоємцем спадщини, оскільки своє право на відмову від прийняття спадщини в силу приписів ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець може реалізувати протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

З огляду на таке, позивач ОСОБА_1 в силу положень ч. 2 ст. 1270 ЦК України мала право протягом трьох місяців з дня закінчення шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак не зробила цього.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Однак, як вбачається із копії рішення Путивльського районного суду Сумської області від 29.06.2016, яке набрало законної сили 26.07.2016, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 (а.с.38).

З огляду на таке, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача сума понесених останнім по справі судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 450 грн. (а.с.23).

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, вказана заява містить дві вимоги немайнового характеру, а саме: 1) вимогу про визнання дій відповідача неправомірними; 2) вимогу про зобов'язання відповідача вчинити дії.

Кожна з вказаних позовних вимог підлягає оплаті судовим збором у розмірі 551 грн. 20 коп.

Разом з тим, при зверненні з вказаним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., з огляду на що з позивача в дохід держави підлягає стягненню сума недоплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь Фесенко Анатолія Олексійовича суму понесених по справі судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 450 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 13.09.2016.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду С.М. Токарєв