Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Монолітбудсервіс» про поновлення на роботі, визнання незаконним наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом ПП «Монолітбудсервіс» про поновлення на роботі, визнання незаконним наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, посилаючись на те, що працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера з 16 березня 2015 року до 25 вересня 2015 року. Наказом №95-к від 25 вересня 2015 року її було звільнено з роботи за п.4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з відсутністю на роботі без поважних причин. Враховуючи уточнення позовних вимог, позивач остаточно просила визнати наказ № 95-к від 25 вересня 2015 року незаконним, поновити її на посаді головного бухгалтера ПП «Монолітбудсервіс», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 763,00 грн та заподіяну моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працювала у ПП «Монолітбудсервіс» на посаді головного бухгалтера з 16 березня 2015 року до 25 вересня 2015 року.

14 вересня 2015 року позивач подала відповідачу заяву про звільнення її з роботи за власним бажанням з 28 вересня 2015 року.

Також судами встановлено і даний факт підтвердила в суді першої інстанції позивач, що у період з 21 по 25 вересня 2015 року вона була відсутня на робочому місці у зв'язку з проходженням стажування у ТОВ «Укрмаслотред» без узгодження цього питання з відповідачем.

Наказом № 95-к від 25 вересня 2015 року ОСОБА_4 звільнено з роботи за п.4 ст. 40 КЗпП України з підстав відсутності на роботі без поважних причин.

Трудову книжку ОСОБА_4 відмовилася отримати, не погоджуючись із записом про причину її звільнення з роботи.

Копія наказу про звільнення та листи адміністрації ПП «Монолітбудсервіс» з проханням одержати трудову книжку або повідомити інший порядок її видачі відповідачем на адресу ОСОБА_4 направлялися неодноразово, що не заперечувала остання в суді першої інстанції.

Остаточна виплата позивачу розрахункових сум при звільненні була здійснена ПП «Монолітбудсервіс» 06 жовтня 2015 року шляхом перерахування грошових коштів на суму 1 482,60 грн переказом через УДППЗ «Укрпошта».

Згідно п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 відбулось законно, так як остання була відсутня на робочому місці у період з 21 по 25 вересня 2015 року без поважних причин, у зв'язку із проходженням стажування на іншому підприємстві.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова