Справа № 450/2832/14 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/4690/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, з участю третьої особи ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом передачі у власність банку,-

встановила:

В жовтні 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, з участю третьої особи ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування вимог покликався на те, що 30.11.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 62012, згідно якого Банк відкрив позичальнику кредитний ліміт у розмірі 1031650,00 грн., з розрахунком 17,9% річних на строк з 30.11.2011 року по 30.11.2016 року включно.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №62012, 30.11.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір б/н.

Згідно умов іпотечного договору ОСОБА_3 передала у іпотеку нерухоме майно: житловий будинок №55 по вул. Володимира Великого, с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, разом з усіма належними до нього господарськими будівлями і спорудами; земельну ділянку, площею 0,1520 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівлі, кадастровий номер :01:008:0036.

02.12.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого, ПАТ «Астра Банк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, відповідно до вказаного договору АТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору № 62012 від 30.11.20111 року.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань, у звязку з чим, станом на 05.09.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1 216 016, 33 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 1030996,44 грн.; сума заборгованості за відсотками - 185 019, 89 грн.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.11.2015 року представник позивача просив в рахунок виконання основного зобовязання за кредитним №62012 від 30.11.2011 року, щодо оплати заборгованості у розмірі 1216016,33 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 30.11.2011 року, а саме на житловий будинок №55 по вул. Володимира Великого, с. Зимна Вода, Пустомитівський район, Львівська область, разом з усіма належними до нього господарськими будівлями і спорудами; земельну ділянку, площею 0,1520 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівлі, кадастровий номер :01:008:0036, що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Зимноводівською сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області 11.02.1997 року за серією ЛВ-13606; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказане нерухоме майно, заставна вартість якого становить 2 063 309,00 грн; стягнути з відповідача судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 62012 від 30.11.2011 року в розмірі 1216016,33 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 30.11.2011 року та визнання права власності на майно за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» - відмовлено.

Рішення оскаржив представник позивача ПАТ «Дельта Банк», вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що висновок суду першої інстанції про те, що іпотекодержателем предмету іпотеки не є ПАТ «Дельта Банк», а є первісний кредитор АТ «Астра Банк», є передчасним, оскільки судом не досліджено спеціального розділу інформаційної довідки «актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки».

Як вбачається з інформаційної довідки № 5758257 від 21.04.2016 року, у графі «відомості про суб»єктів» майновим поручителем є ОСОБА_3, а іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк».

Неможливість подання зазначеного доказу позивачем у суді першої інстанції зумовлено тим, що суд першої інстанції відхилив клопотання представника позивача про оголошення перерви у судовому засіданні для встановлення повноти інформації, яка зазначена в інформаційній довідці та для надання нових доказів.

Також, звертає увагу на те, що державна реєстрація іпотек здійснюється з метою встановлення черговості задоволення вимог іпотекодержателів та надання інформації про наявність або відсутність обтяжень нерухомого майна.

Тобто, невнесення до державного реєстру іпотек інформації про зміну іпотекодержателя не тягне за собою недійсність права вимоги та не спростовує право вимоги позивача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Для відмови у задоволенні позовних вимог мають бути припинені взаємні права та обов»язки сторін у зобов»язанні, що в даному випадку відсутнє.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання доводів скарги, а також пояснення відповідача ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що на час звернення до суду з позовом відбулася державна реєстрація відомостей про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, а відтак і про те, що позивач є іпотекодержателем згідно договору іпотеки від 30.11.2011 року, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками районного суду з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 62012, згідно умов п.1.1.,1.4.1 договору кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановлює позичальнику кредитний ліміт в розмірі 1031650,00 грн. зі сплатою 17,9% річних, строк кредитної лінії з 30.11.2011 року по 30.11.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порядок надання та погашення кредиту, нарахування та сплати процентів і комісій визначений, зокрема розділом 2. Кредитного договору.

Прийняті на себе зобов'язання по вказаному договору Банк виконав у повному обсязі, що сторонами не оспорюється.

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із п. 3.2.7. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, у тому числі несплати суми кредиту (частини кредиту), процентів, комісій, штрафних санкцій та пені згідно з умовами цього Договору, а також у випадку невиконання Позичальником умов п.п. 2.13.3., 3.2.4., 3.2.5., 3.3.1, 3.3.17. цього Договору, ОСОБА_4 має безумовне право звернути стягнення на майно Позичальника в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим Договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30.11.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 1502 (а.с. 19-26).

Відповідно до п. 5.1 іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у випадках, якщо на момент настання терміну виконання основного зобовязання, воно не буде виконано повністю, у випадку порушення графіку погашення суми кредиту (частини кредиту) та/або у разі несплати процентів (частини процентів), комісії за обслуговування кредиту (частини комісії) відповідно до умов Кредитного договору.

При цьому, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на весь предмет іпотеки, за своїм розсудом та задовольнити за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі усі вимоги, передбачені Кредитним договором.

Пунктом 1.3 іпотечного договору передбачено, що згідно звіту про експертну оцінку, видану колективним підприємством «Львівське бюро експертів-оцінювачів», ринкова вартість житлового будинку становить 1 576 879.00 грн., а експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 486430.00 грн., заставна вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін складає в сумі 2063309.00 грн.

В свою чергу, 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорам, в тому числі по кредитному договору № 620212 від 30.11.2011 року, укладеному з позичальником ОСОБА_4СА. та іпотечному договору № ВРО 713809 від 30.11.2011 року, укладеному з іпотекодавцем ОСОБА_3 (а.с. 36-39).

06.12.2013 року та 09.12.2013 року первісний та новий кредитори направили на адресу позичальника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечними договорами з вказівкою на банківський рахунок нового кредитора, на який необхідно здійснювати наступні платежі (а.с. 135, 141).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З врахуванням того, що зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_4 не виконав, станом на 05.09.2014 року утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 1216016,33 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 1030996,44 гривень; заборгованість по відсотках 185019,89 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором б/н від 30.11.2011 року (а.с. 31).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання.

У п. 5.7 іпотечного договору від 30.11.2011 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки в разі набуття іпотекодержателем права на таке звернення, за вибором іпотекодержателя відбувається, зокрема, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель письмово повідомляє іпотекодавця, з дотриманням вимог, установлених ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності.

09.09.2014 року ПАТ «Дельта Банк» надіслав на адресу ОСОБА_3 лист-вимогу за № 31.4-08/9231/14 з вимогою повного виконання зобовязань за кредитним договором, а також попередив про можливість захисту власних майнових прав шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання (а.с. 32-34).

Відповідно до роз»яснень, які викладені у п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

З урахуванням норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Оскільки боржником кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою виконано не було, повідомлення про наявність прострочення та можливість у подальшому здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачу ОСОБА_3 надсилалося, з врахуванням положень іпотечного договору, позивач вважає, що набув право звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі його у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно із ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

З інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек від 19.04.2016 року вбачається, що іпотекодержателем за договором іпотеки № б/н від 30.11.2011 р. укладеним між ПАТ «Астра Банк», та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 1502, значиться ПАТ «Астра Банк», тобто відомості про відступлення прав вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги від ПАТ «Астра Банк», до ПАТ «Дельта Банк» зареєстровані не були, тому місцевий суд прийшов висновку, що перехід права вимоги за іпотечним договором від ПАТ «Астра Банк», до ПАТ «Дельта Банк» не відбувся (а.с. 165-168).

В свою чергу, до апеляційної скарги представник апелянта долучив інформаційну довідку № 5758257 від 21.04.2016 року, у графі «відомості про суб»єктів» якої майновим поручителем зазначено ОСОБА_3, а іпотекодержателем - ПАТ «Дельта Банк».

Неможливість подання зазначеного доказу позивачем у суді першої інстанції пояснив тим, що суд першої інстанції відхилив клопотання представника позивача про оголошення перерви у судовому засіданні 19.04.2016 року для встановлення повноти інформації, яка зазначена в інформаційній довідці та для надання нових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до

закону.

В свою чергу, згідно із ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи те, що станом на день розгляду справи в суді першої інстанції правочин щодо заміни кредитора в іпотечному договорі від 30.11.2011 року з ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, при цьому, підстави для припинення іпотеки, передбачені ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» відсутні, у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у задоволенні позову з підстав відсутності державної реєстрації відомостей про відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

Разом з тим, у п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз"яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Як зазначено вище, загальна сума заборгованості за кредитом, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, складає 1216016,33 грн., з яких: сума заборгованість по кредиту 1030996,44 гривень; заборгованість по відсотках 185019,89 гривень.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 вказаного Закону вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобовязана за змістом ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ухвалою від 03.11.2015 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 призначено по справі будівельно-технічну експертизу визначення вартості житлового будинку № 55 по ву. ОСОБА_7 в с. Змина Вода, Пустомитівського району, а також земельної ділянки площею 0,1520 га. за вказаною адресою, проведення експертизи доручено експертам Львівського НДІСЕ.

17.03.2016 року експерт склав повідомлення № 4578/4579 про неможливість дати висновок експертизи у зв»язку із невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

В свою чергу, представником позивача надано суду Звіт про оцінку житлового будинку та земельної ділянки від 25.01.2016 року, складений ТзОВ «Експерта компанія «Професіонал», відповідного до якого ринкова вартість житлового будинку № 55 по ву. ОСОБА_7 в с. Змина Вода, Пустомитівського району та земельної ділянки складає 2014174,00 грн.

На переконання колегії суддів, сума заборгованості за кредитом 1216016,33 грн. та вартість іпотечного майна 2014174,00 грн. не є співмірними на даний час, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, при цьому це не завдасть збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав, оскільки позивач може обрати інший спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачений п. 5.7. іпотечного договору від 30.11.2011 року, а саме продаж предмету іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцеві та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку».

Відтак, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, наведених у мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, з участю третьої особи ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом передачі у власність банку - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_8