Провадження № 2п/522/384/16
УХВАЛА

27.12.2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Нікітіної С.Й.,

При секретарі Січінаві М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «КОНСОЛЬ ЛТД» в особі ліквідатора Арбітражного керуючого ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси 09.10.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД», Відкритого акціонерного товариства Одеський ремонтно-монтажний комбінат, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про визнання майнових прав на обєкт інвестування було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені та визнано за ОСОБА_2 майнові права на обєкт інвестування - 1-но кімнатну квартиру буд. №90, на 15-му поверсі, загальною проектною площею 45,58 м?, розташовану в 16-ти поверховому житловому будинку за адресою по вул. Ковалевського (Пішонівська) 24/1 в м. Одеса, відповідно до Договору № 2854/299-366(р) від «31» серпня 2006 року про пайову участь у фінансуванні будівництва.

До суду з заявою про перегляд цього рішення та направлення справи за підсудністю до Господарського суду Київської області звернувся відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» в особі ліквідатора Арбітражного керуючого ОСОБА_1 (на підставі постанови господарського суду Київської області від 04.08.2016 року по справі №911/5186/14 про визнання ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» банкрутом та призначення ОСОБА_1 ліквідатором банкрута), посилаючись на те, що рішення ухвалено за відсутності ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД». Фірма не отримувала виклику в суд, тобто про місце та час судових засідань відповідач не був повідомлений належним чином. Про саме рішення заявникові стало відомо лише 15.09.2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи, в звязку з чим він просить поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення по даній справі.

Крім того, судом не враховані всі обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема, не досліджено підсудність судової справи, у звязку з порушенням 16.07.2012 року Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим по справі №502-4/2325-2012 провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «КОНСОЛЬ ЛТД», що передбачає підвідомчість даної справи відповідному господарському суду, яким на даний час є Господарський суд Київської області.

Також, судом, через відсутність в судовому засіданні ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД», всебічно не зясовано обставини спірних правовідносин по «Договору паевого участия финансирования строительства от 31.08.2006 года № 2854/299-366(р)», зокрема того, що зазначеним Договором (п.3.5.) було передбачено право позивача звернутися до відповідача з заявою (чого насправді зроблено не було) про компенсацію «Доли Пайщика» іншим рівноцінним майном у разі неможливості зазначену «Долю Пайщика» виділити. Однак, судом оцінено лише наслідки не виконання п.3.2. вказаного Договору.

Також, заявник вважає, що не оціненим належним чином залишилось те, що звернення 21.12.2012 року позивача з вказаними позовними вимогами до суду було передчасним, через зазначення позивачем останнього строку будівництва 31.12.2013 року.

В судове засідання представник заявника по довіреності ОСОБА_3 не зявився, надав заяву про розгляд питання за його відсутності, саму заяву просив задовольнити, скасувавши рішення та направивши справу за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, надала заяву, якою заперечувала проти доводів заявника, просила заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення та закінчити розгляд питання без її участі.

Представник ТДВ «Одеський ремонтно-монтажний комбінат» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд питання за його відсутності, просив заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Представник Одеської міської ради в судове засідання не зявився, викликаний, про поважність причин не явки суду не повідомлено.

Суд, проаналізувавши матеріали справи та доводи заявника, оцінивши надані заперечення, знаходить, що вказане відповідач (заявник) не зявився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки з поважних причин, а докази, на які відповідач посилається в заяві, мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому приймає рішення про скасування заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД», Відкритого акціонерного товариства Одеський ремонтно-монтажний комбінат, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про визнання майнових прав на обєкт інвестування.

Так, судом встановлено, що виклики в судові засідання на імя Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД», які містяться матеріалах справи, отримані громадянкою ОСОБА_4 за адресою місцязнаходження Фірми, що судом було розцінено як належне повідомлення сторони у справі.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не є і ніколи не була працівником ТОВ Фірми «КОНСОЛЬ ЛТД» та отримала судову повістку як працівник ТОВ «Консоль-Строй ЛТД», що знаходиться за тією ж адресою, що і ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД».

Ці факти дають суду підставу вважати доведеним те, що ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» не зявилося в судове засідання та не повідомило про причини своєї неявки в суд з поважних причин.

При цьому суд виходить з того, що заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» в особі ліквідатора Арбітражного керуючого ОСОБА_1 (на підставі постанови господарського суду Київської області від 04.08.2016 року по справі №911/5186/14 про визнання ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» банкрутом та призначення ОСОБА_1 ліквідатором банкрута), дізнався про існування зазначеного рішення суду лише 15.09.2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи, так як розписка про отримання 24.10.2013 року копії заочного рішення суду теж містить посилання на отримання копії рішення тією ж таки ОСОБА_4.

Відповідно до ч.2 ст.228 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд, за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд знаходить, що матеріали заяви про перегляд заочного рішення по справі направлені до суду 24.09.2016 року, тобто після спливу девяти днів після ознайомлення заявника зі спірним рішенням, а тому вважає, що є всі підстави для поновлення ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» строку на подачу до суду заяви про перегляд заочного рішення по даній справі, який пропущено з поважних причин.

Також, судом встановлено, що заочне рішення, яке є предметом розгляду, ухвалене виходячи з висновків суду про наявність у позивача права на визнання за нею майнових прав на обєкт інвестування через порушення відповідачем п.3.2. спірного Договору.

Однак, судом встановлено необхідність надання оцінки тому факту, що п.3.5. зазначеного Договору було передбачено право позивача звернутися до відповідача з заявою (чого зроблено не було) про компенсацію долі позивача іншим рівноцінним майном у разі неможливості отримання передбаченої долі; та тому факту, що звернення 21.12.2012 року позивача з вказаними позовними вимогами до суду було зроблено ще до закінчення, передбаченого Договором, строку будівництва, а саме до 31.12.2013 року.

З огляду на це, суд вважає, що докази, на які відповідач посилається в заяві, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд робить висновок про існування всіх, передбачених законом, підстав для скасування заочного рішення по справі.

Крім того, суд приймає до уваги те, що 16.07.2012 року Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим по справі №502-4/2325-2012 порушено провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «КОНСОЛЬ ЛТД», а постановою Господарського суду Київської області від 04.08.2016 року по справі №911/5186/14 - визнано ТОВ Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» банкрутом та призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 ліквідатором банкрута.

Відповідно до п.7 ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Суд, критично оцінюючи заперечення представника позивача щодо передачі справи за підсудністю, знаходить наступне.

Сторони по справі знаходяться у договірних правовідносинах, в межах яких виник спір.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги щодо визнання за позивачем майнових прав на обєкт інвестування за договорами про пайову участь у фінансуванні будівництва слід виходити правої природи майнових прав, щодо яких ВСУ України вже неодноразово висловлювалась правова позиція.

Зокрема, на підставі статті 190 ЦК України майном вважається не лише окрема річ чи сукупність речей, а також майнові права. Майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що обєктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна, як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Таким чином, майнове право, яке є предметом спірного договору, це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

За фактичними обставинами справи обєкт нерухомого майна, частиною якого є квартири, щодо яких фактично порушено питання про визнання права не є завершеним будівництвом.

Таким чином, застосування способів захисту відносно прав позивача здійснюється з врахуванням обмежень встановлених законом. Так, згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Представником позивача у наданих запереченнях підтверджується, що будівництво споруди, що веде заявник не завершене, споруджений будинок не здано в експлуатацію.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. У справі, яка переглядається, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач посилався на те, що відповідач в порушення умов договору не закінчив будівництво, чим грубо порушив умови договорів про пайову участь у фінансуванні будівництва, а також оспорив його право на отримання майна.

Між тим особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Права позивача по справі стороною відповідача не оспорюються, а тому, крім відсутності обєкту права захисту, слід констатувати ще й про невідповідність обраного способу захисту специфіки виниклих між сторонами правовідносин.

Так, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України). Тому, слід зробити висновок, що обрання способу захисту здійснюється серед договірних або законних (тобто, передбачених для цього виду договору), а не характерних для речево-правових способів (захист право власності).

При цьому наявність договірних правовідносин виключає застосування речево-правових способів захисту, на чому також наголошувалося ВСУ в постанові № 6-3090цс15. Разом з тим, необхідно звернути увагу на те, що згідно з частиною 1 статті 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому слід враховувати положення ст. 331 ЦК України, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

При цьому, відповідно до умов укладених договорів, «В случае, если участники не имеют возможности выделить пайщику «Долю Пайщика» к планируемому сроку окончания строительства, указанному в п. 3.4 договора, Фирма по требованию Пайщика, предлагает Пайщику в порядке компенсации «Доли Пайщика» другое равноценное имущество, имеющееся в наличии в другом объекте аналогичной стоимости, либо денежную компенсацию в соответствии со ст. 364 ГК Украины на основании дополнительного соглашения к настоящему договору без его нотариального удостоверения или участники согласовывают другой срок выделения «Доли Пайщика».

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач зазначає, що жодних звернень щодо компенсації у вигляді грошового відшкодування або надання рівнозначного майна, яке мається в наявності у Відповідача від Позивача не надходило, а тому наразі і не можуть застосовуватися правила, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Дані факти, дають підставу суду вважати, що дана справа не підсудна Приморському районному суду м. Одеси, так як передбачається підвідомчість даної справи відповідному господарському суду, яким на даний час є Господарський суд Київської області.

Керуючись ст. ст. 15, 72, 73, 116, 228, 230-232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «КОНСОЛЬ ЛТД» строк на подачу до суду заяви про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД», Відкритого акціонерного товариства Одеський ремонтно-монтажний комбінат, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про визнання майнових прав на обєкт інвестування.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «КОНСОЛЬ ЛТД» в особі ліквідатора Арбітражного керуючого ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД», Відкритого акціонерного товариства Одеський ремонтно-монтажний комбінат, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про визнання майнових прав на обєкт інвестування задовольнити.

Скасувати заочне рішення від 09.10.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД», Відкритого акціонерного товариства Одеський ремонтно-монтажний комбінат, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про визнання майнових прав на обєкт інвестування.

Направити справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД», Відкритого акціонерного товариства Одеський ремонтно-монтажний комбінат, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про визнання майнових прав на обєкт інвестування, за підсудністю до Господарського суду Київської області для продовження розгляду по суті.

Ухвала в частині передачі справи за підсудністю може бути оскаржена до апеляційної інстанції в пятиденний строк з дати отримання її копії через районний суд.

Суддя:

27.12.2016