Справа № 569/7693/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Тимощука О.Я.,

при секретарі Андрощук О.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача 1 ОСОБА_2

представника відповідача 1 - ОСОБА_3,

представника відповідача 2 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. Просить визнати недостовірною і такою що посягає на його честь і гідність інформацію викладену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», що була поширена КП «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради за авторством ОСОБА_2 в мережі інтернет на сайті http:// 7d.rv.ua/., зобов»язати ОСОБА_2 та КП «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради спростувати недостовірну інформацію, що була поширена ними в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» у спосіб що був обраний для її поширення, а саме у вигляді статті тим же шрифтом в мережі Інтернет на сайті http:// 7d.rv.ua/. і поміщено під заголовком «Спростування», стягнути солідарно з ОСОБА_2, Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на користь ОСОБА_5 50 000 (п»ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги до ОСОБА_7, Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить суд задоволити позов в повному обсязі: Визнати інформацію про ОСОБА_5, поширену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» через мережу інтернет на офіційному інтернет-сайту газети 7 днів (7d.rv.ua) недостовірною та такою, що порушує його особисте немайнове право на повагу до гідності та честі. Зобов'язати Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_5 у спосіб, що був обраний для її поширення, а саме у вигляді статті тим же шрифтом в мережі Інтернет на сайті http://7d.rv.ua/ і поміщено під заголовком «Спростування». Стягнути солідарно з ОСОБА_7, Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на користь ОСОБА_5 50 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати по справі в сумі 743 грн. 60 коп. по сплаті судового збору. Вказав, що інформація, яка була наведена відповідачем ОСОБА_2 в даній статті і опублікована відповідачем КП «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на його сайті в мережі Інтернет під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» принижує його честь і гідність, оскільки позивача звинувачено у вчиненні діянь, які засуджуються суспільною мораллю і мають ознаки кримінальних злочинів, чим йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000 грн, оскільки неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідачів завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, він реально відчував душевні страждання, які зробили негативні зміни у його житті, а саме, насторога, переживання, емоційний психологічний дискомфорт, знижений, подавлений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність і дратівливість, бажання уникати контактів з друзями та знайомими, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Відповідач-1 ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали з підстав, викладених в письмових запереченнях. ОСОБА_2 пояснив суду, що він не є автором статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була поширена на сайті газети 7 днів (7d.rv.ua). Просить відмовити задоволенні позову до нього з підстав викладених в його письмових запереченнях на позов.

Представник відповідача-2 Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивача в частині визнання недостовірною інформації, поширеної про позивача визнала частково і зазначила, що інформація про те що позивач продовжує займатись грабунком, здирництвом і погрожує розправою була розповсюджена без перевірки цих фактів і редакція згідна її спростувати. Позовну вимогу про відшкодування з редакції газети моральної шкоди вважає безпідставною і просить відмовити в її задоволенні з підстав, викладених в письмовому запереченні. Решту інформації про позивача вважає спірними висловлюваннями, які відносяться до оціночних суджень, а тому не підлягають спростуванню і доведенню їх правдивості.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який є журналістом і працює в Комунальному підприємстві «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради дав покази, що в травні 2015 року зустрівся з ОСОБА_2, який запропонував йому написати матеріал про ОСОБА_5 Пізніше отримав від ОСОБА_2 матеріал про ОСОБА_5 на електронну пошту редакції, з якого підготував статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1» до друку, яку назвав відкритим листом. Зазначив також, що не перевіряв інформацію викладену в цій статті на достовірність. Ці покази суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються поясненнями ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні щодо часу і місця зустрічі його з журналістом ОСОБА_9, а також матеріалами справи, а саме копії знімку з екрану газети 7 днів, з якого вбачається, що оспорювана стаття була опублікована 25.03.2015 року, тобто раніше зустрічі ОСОБА_2 з журналістом ОСОБА_9 ( а.с. 7).

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_5, відповідача 1- ОСОБА_2 та його представника, представника Відповідача 2 - Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності і честі.

За змістом ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

У п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 роз'яснено, що згідно з положенням ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

При вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у справі ««Нова газета» і Бородянський проти Росії» де зазначено, що суд визнає право журналіста на оціночні судження, але із застереженням, що вони повинні базуватися на хоча б мінімальному наборі фактів, тому що в противному випадку таке судження буде зловживанням свободою слова.

В даному рішенні ЄСПЛ виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом 3) посилання на незалежне дослідження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року на інтернет-сайті газети 7 днів (7d.rv.ua) була оприлюднена стаття наступного заголовку: Відкритий лист До Рівненських ЗМІ підприємця ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1». В тексті даної статті вказується про наступне: «Кримінальний авторитет ОСОБА_5 дійсно всесильний? Спогади про лихі дев'яності «бригади» під керівництвом ОСОБА_5 та інших «авторитетів», якими лякали підприємців і людей, що починали власний бізнес, ще залишилися у пам'яті рівнян. Хтось із бандитів тих часів став цивілізованим бізнесменом, хтось відійшов від справ, а дехто, як ОСОБА_5, продовжує успішно займатися тим чим звик: грабунком, здирництвом. Спочатку мені погрожували розправою, лякали тим, що у них є купа незареєстрованої зброї привезеної із зони АТО, що мене вивезуть закопають у лісі, і ніхто не найде. Потім обіцяли відібрати квартиру і «виставити « на гроші».

Також у вказаній вище статті вказується, що «ОСОБА_5 жодного дня в своєму житті чесно не працював та відбував покарання за рекет».

При аналізі оспорюваної статті суд ретельно зважив кожне спірне слово, зміст, який укладався у нього, загальний контекст статті, обставини, які спричинили таке викладення матеріалу, а також те, чи добросовісно перевірялася інформація автором статті, детально аналізувати суть думки та контекст, в якому вона була викладена, і прийшов до висновку, що розповсюджена Відповідачем 2 у статті інформація, яка стосується особи позивача, носить стверджувальний характер, не може розцінюватись як оціночне судження та є недостовірною в силу відсутності доказів на її підтвердження.

Згідно листа-відповіді реєстратора ОСОБА_10 за № 19 від 09.10.2015 року реєстрантом (власником доменного імені) відносно домена «7d.rv.ua» є: Рівненський тижневик Сім Днів, Лермонтова,6 м.Рівне, 33028. (а.с. 40).

Відповідно до п. 1.3 Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади, затвердженого наказом Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 25.11.2002 N 327/225, веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб'єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет; веб-портал - це веб-сайт, організований як системне багаторівневе об'єднання різних ресурсів та сервісів для забезпечення максимальної можливості доступу до інформації та послуг.

Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється.

Відповідно до абз. 9 п. 2 Порядку підключення до глобальних мереж передачі даних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 р. N 522, доменне ім'я це - буквено-цифровий вираз, що ідентифікує будь-який комп'ютер абонента у мережі Інтернет.

Таким чином, доменне ім'я, зареєстроване у відповідному документі, використовується для позначення відповідного сайту. Для того, щоб сайт був позначений конкретним доменним ім»ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім'я у відповідному домені. Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім'я.

Таким чином, суб'єктами правовідносин з реєстрації доменного імені є реєстрант, реєстратор та адміністратор адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені. Під час реєстрації доменного імені реєстрант надає контактну інформацію про себе реєстратору, таким чином, ці дані є в розпорядженні реєстратора та адміністратора. Факт реєстрації доменного імені означає делегування прав на нього реєстратору, який використовує відповідне доменне ім»я для позначення сайту, тобто є власником цього сайту.

Особливості даних веб-сайтів полягають у тому, що вони мають вільний доступ для будь-якої особи, можливість розміщувати інформацію як з підписом, так і анонімно.

Саме власник веб-сайту створює технічну можливість для розміщення інформації на відповідному веб-сайті іншим особам.

З вищевикладеного слідує і доведено, що власником веб-сайту «7d.rv.ua» є відповідач 2 по справі Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" N 1 від 27 лютого 2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Відповідач 2 Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради не надало суду належних і допустимих доказів, що автором оспорюваної статті є відповідач 1 ОСОБА_2.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Європейський суд по правах людини в своєму рішенні по справі ООО Паеффген против Германії (PAEFFGEN GMBH v. Germany, no. 25379/04, 21688/05, 21722/05, 21770/05, ECHR 2007),вказав на те, що власник доменного імені вправі самостійно визначати способи його використання (розмістити рекламу, сайт про послуги і товари, зробити доступ платним або безкоштовним, здавати доменне ім'я в оренду, продати його).Тому виключне право на використання доменного імені має економічну цінність, а відповідно являється правом власності в змісті статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" - у мотивувальній частині кожного рішення має бути посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права…, керуючись якими суд установив обставини справи, права та обов'язки сторін. У разі необхідності мають бути посилання на конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини, які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" є джерелом права та підлягають застосуванню.

Що стосується недостовірної інформації, то п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від.27.02.2009 року передбачено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього були порушені його особисті немайнові права.

З чого слідує, що тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача, в даному випадку на відповідача 2 Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради, а на позивача покладено лише обов'язок доказування факту поширення такої інформації відповідачем. Правдивість поширеної відповідачем 2 в мережі Інтеренет інформації у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідачем 2 не доведено.

Відповідно до змісту частини 1 статті 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

До відомостей, що порочать особу й можуть бути спростовані в передбаченому законом порядку відноситься інформація, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, яка на її думку порушує її право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладенням в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Як зазначено у роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи" чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Тобто, вимагати прилюдного спростування та відповіді можуть фізичні особи, стосовно яких поширена неправдива інформація, що порушує їх особисті немайнові права.

Суд вважає, що інформація, викладена в даній статті, містить недостовірні відомості, створює негативний образ позивача, що принижує честь та гідність, а також завдає йому моральних страждань та переживань.

Зокрема, в статті міститься твердження про те, що позивач вчиняє такі кримінальні правопорушення як грабунки та здирництво.

Відтак, розповсюджена щодо позивача інформація є негативною, а відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України - недостовірною.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Згідно положень ст. 277 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Оскільки такі діяння позивача є кримінально-караними, то вони повинні бути підтверджені обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 2 ч. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Станом на час прийняття рішення судом, не існує обвинувального вироку суду щодо позивача, яким би було доведено в законному порядку вину позивача у вчиненні будь-якого злочину, в тому числі щодо грабунку і здирництва.

З вище викладеного слідує, що поширена інформація на веб-сайті «7d.rv.ua», в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», є неправдивою, а тому підлягає спростуванню.

Оскільки в ході розгляду справи не було доведено належними і допустимими доказами, що автором оспорюваної статті є відповідач-1 ОСОБА_2, в задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями фізичній особі.

Відповідно до пункту 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно пункту 4 частини другої статті 23 ЦК моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Своїми протиправними діями, які виразилися у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації, відповідач 2 завдав позивачу значної моральної шкоди, оскільки в ході судового розгляду справи не було спростовано твердження представника позивача, що позивачу внаслідок опублікування спірної статті завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, що він реально відчував душевні страждання, які зробили негативні зміни у його житті, а саме насторога, переживання, емоційний і психологічний дискомфорт, знижений, подавлений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність і дратівливість, бажання уникати контактів з друзями та знайомими, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо позивача ОСОБА_5 на веб-сайті «7d.rv.ua», відповідач Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради, який є власником веб-сайту «7d.rv.ua», завдав моральної шкоди позивачу, яка виразилась у втратах немайнового характеру внаслідок приниження його честі та гідності, але в той-же час суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачем значно завищено і оцінює її, виходячи із засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості в розмірі 10 000,00 гривень, які слід стягнути з відповідача Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на користь позивача ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на користь позивача ОСОБА_5 понесені ним судові витрати по справі по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 343 грн. 60 копійок

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 208-209,213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди - задоволити частково.

Визнати інформацію, поширену щодо ОСОБА_5 а саме: "… Кримінальний авторитет ОСОБА_5 дійсно всесильний? Спогади про лихі дев'яності «бригади» під керівництвом ОСОБА_5 та інших «авторитетів», якими лякали підприємців і людей, що починали власний бізнес, ще залишилися у пам'яті рівнян. Хтось із бандитів тих часів став цивілізованим бізнесменом, хтось відійшов від справ, а дехто, як ОСОБА_5, продовжує успішно займатися тим чим звик: грабунком, здирництвом. Спочатку мені погрожували розправою, лякали тим, що у них є купа незареєстрованої зброї привезеної із зони АТО, що мене вивезуть закопають у лісі, і ніхто не найде. Потім обіцяли відібрати квартиру і «виставити» на гроші. ОСОБА_5 жодного дня в своєму житті чесно не працював та відбував покарання за рекет»» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_5, що була поширена ним в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» у спосіб, що був обраний для її поширення, а саме у вигляді статті тим же шрифтом в мережі Інтернет на сайті http://7d.rv.ua/ і поміщено під заголовком «Спростування».

Стягнути з Комунального підприємства «Редакція газети «Сім днів» Рівненської міської ради на користь ОСОБА_5 10 000,00 (десять тисяч/ гривень моральної шкоди та понесені ОСОБА_5 судові витрати по справі в розмірі 343 грн. 60 копійок.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26 вересня 2016 року.

Суддя: О.Я.Тимощук