Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до садівничого товариства «Базис» про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою садівничого товариства «Базис» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з 1989 року вона була членом садівничого товариства «Базис» (далі - СТ «Базис»). Згідно з розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації від 27 червня 2003 року № 331 їй був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 для ведення садівництва на території Люцернянської сільської ради , СТ «Базис».

13 вересня 2015 року загальними зборами СТ «Базис» прийнято рішення вважати її дії такими, що завдали СТ «Базис» матеріальних збитків, та виключено її з членів СТ «Базис».

Посилаючись на відсутність з її боку факту заподіяння матеріальної шкоди відповідачеві, відсутність фактичних та правових підстав для виключення її з членів СТ «Базис», відсутність 13 вересня 2015 року кворуму на загальних зборах СТ «Базис», просила визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів СТ «Базис» від 13 вересня 2015 року, викладене у протоколі № 37 у частині висновку, що її діями заподіяно матеріальної шкоди товариству, та у частині її виключення з членів СТ «Базис», зобов'язати відповідача поновити її в членах СТ «Базис» із поверненням всіх прав та обов'язків члена товариства, зобов'язати відповідача поновити водопостачання та електропостачання на належну їй земельну ділянку НОМЕР_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення загальних зборів членів СТ «Базис» від 13 вересня 2015 року № 37 у частині виключення ОСОБА_3 із членів СТ «Базис». Зобов'язано СТ «Базис» поновити ОСОБА_3 у членах СТ «Базис». В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у позові та ухвалено в цій частині нове рішення. Зобов'язано СТ «Базис» поновити водопостачання та електропостачання на земельну ділянку НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3, що розташована на території СТ «Базис» Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

У касаційній скарзі СТ «Базис» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Оскаржуване судове рішення в частині вирішення вимог про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів та зобов'язання СТ «Базис» поновити ОСОБА_4 у членах СТ «Базис» в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається, оскільки не було предметом перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що з 1989 року ОСОБА_3 була членом СТ «Базис», яке відповідно до відомостей з ЄДРПОУ є юридичною особою з організаційно-правовою формою - обслуговуючий кооператив (а. с. 65-66), діє на підставі Статуту (а. с.67-74).

Відповідно до розпорядження Вільнянської райдержадміністрації від 27 червня 2003 року № 331 позивачці був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва (а. с. 18). Вказана земельна ділянка розташована на території СТ «Базис».

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2013 року було визнано незаконним рішення загальних зборів СТ «Базис» від 14 липня 2012 року про виключення ОСОБА_3 із членів товариства, поновлено ОСОБА_3 у членах СТ «Базис» із поверненням їй усіх прав та обов'язків членів товариства (а. с. 26).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до СТ «Базис» про визнання недійсним протоколу правління, поновлення водо- та електропостачання затверджено мирову угоду, за якою ОСОБА_3 зобов'язалась надати безперешкодний доступ до належної їй земельної ділянки та 15 м алюмінієвого кабелю, а СТ «Базис» - поновити їй водо- та електропостачання до вказаної земельної ділянки (а. с. 25).

Постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління ючтиції від 13 серпня 2015 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 23 липня 2015 року на виконання вищезазначеної ухвали суду про затвердження мирової угоди (а. с. 28).

Рішенням загальних зборів від 13 вересня 2015 pоку, викладеним у протоколі № 37, зокрема, пунктом 1 вирішено вважати, що діями ОСОБА_3 спричинені матеріальні витрати, а пунктом 2 - ОСОБА_3 виключена з членів товариства (а.с.76-83).

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові щодо зобов'язання відповідача поновити електропостачання та водопостачання на земельну ділянку НОМЕР_1, яка належить позивачці, виходив із того, що електропостачання та водопостачання не входить в обов'язки відповідача і не віднесено до його компетенції.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині та зобов'язуючи СТ «Базис» поновити водопостачання та електропостачання на земельну ділянку НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3, що розташована на території СТ «Базис», дійшов висновку про те, що судовим рішенням у іншій справі встановлена наявність обов'язку відповідача щодо водопостачання та електропостачання вказаної земельної ділянки, яка належній позивачці, і він цей обов'язок визнав і прийняв на себе підписавши мирову угоду.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією від 26 липня 1999 року та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року № 1416.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією згідно із законодавством України.

Електропостачання здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, яким є спеціалізоване підприємство, яке здійснює постачання електроенергії споживачам за наявності відповідної ліцензії.

Згідно з Правилами користування електричною енергією для населення споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією є самовільним підключенням.

Статтею 27 зазначеного Закону установлено, що відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, порушення правил користування енергією.

Заперечуючи проти позову, СТ «Базис» зазначало, що є обслуговуючим кооперативом і не є установою, яка має право на постачання електроенергії або надання послуг з водопостачання споживачам, в тому числі своїм членам. Отримання СТ «Базис» електроенергії та водопостачання можливе відповідно норм вищезазначених нормативних актів лише за умови укладення ним відповідних договорів з компетентними установами - постачальниками.

Правовідносини між членами садівництва та самим садівництвом регулюються законом України «Про кооперацію» та Статутом СТ «Базис».

Із матеріалів справи, зокрема п. 4.8.5 Статуту СТ «Базис», вбачається, що правління товариства організовує роботи з електрифікації, водозабезпечення, будівництва і ремонту огорожі території товариства, споруд доріг загального користування (а. с. 72).

Відповідно до п. 4.1.4.2 Статуту питання щодо електрифікації садівництва має бути вирішено загальними зборами. Загальними зборами повинен бути затверджений прибутково-видатковий кошторис на проведення робіт з електрифікації, без чого не можуть проводитись будь-які роботи щодо електрифікації і навіть укладення договорів на проведення таких робіт. Так само повинно бути вирішено і питання щодо укладення нового договору на водопостачання або продовження попереднього.

Після укладення відповідних договорів, визначення порядку користування послугами на загальних зборах садівництва правління має відповідно до п.4.8.5 Статуту організувати роботу - підписати договори з кожним із членів садівництва, перевірити лічильники тощо.

З протоколу загальних зборів садоводів СТ «Базис» № 37 вбачається, що питання підключення до електричної енергії обговорювалось на загальних зборах 13 вересня 2015 року, де зазначалось про те, що є пропозиція підключитись, але на це необхідні великі кошти (а. с. 81).

Відповідно до листа відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») від 28 квітня 2016 року між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та СТ «Базис» станом на 28 квітня 2016 року відсутні договірні відносини щодо постачання електричної енергії (а. с. 62, т. 2).

У матеріалах справи також відсутні й договори, укладені між СТ «Базис» та ОСОБА_3, як субспоживачем, оскільки саме договором визначаються обсяги постачання, порядок обліку розрахунків, доступ до засобів (систем) обліку води та інше.

Договором від 14 квітня 2015 року № 12 про надання послуг із подачі води для поливу земель-супутників, укладеним Вільнянським міжрайонним управлінням водного господарства та СТ «Базис», що був наданий суду та долучений до матеріалів справи, визначено умови водопостачання лише самому СТ «Базис», без визначення умов її подальшого використання. Відповідно до п. 8.1 цього договору термін його дії до 31 грудня 2015 року.

З урахуванням вказаних норм закону та обставин справи, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не з'ясував фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, належної оцінки вказаному вище листу ВАТ «Запоріжжяобленерго» не надав, не звернув уваги на те, що за відсутності договору з постачальною організацією жоден з членів садівництва не має права на отримання послуг із водо- та електропостачання, фактично зобов'язав СТ «Базис» вчинити незаконні дії щодо підключення позивачки до водопостачання та електропостачання.

За таких обставин рішення апеляційного суду в оскарженій частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу садівничого товариства «Базис» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 травня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до садівничого товариства «Базис» про зобов'язання садівничого товариства «Базис» поновити водопостачання та електропостачання скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик