Справа № 587/1505/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Шосткинської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Російської Федерації чи в іншу країну, у разі наявності туристичної путівки для відпочинку та оздоровлення, у супроводі матері, ОСОБА_1 або у супроводі бабусі, ОСОБА_5, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2, строком з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною шістнадцяти років, так як відповідача відмовляється надавати відповідний дозвіл, що перешкоджає виїзду їх дитини за кордон для навчання, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати понесені по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в письмовому поясненні вважав, що позов можливо задовольнити та просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення між сторонами по справі сімейних стосунків залишилася проживати разом з ОСОБА_1 (а.с. 11, 16).

Позивачка обґрунтовувала свій позов тим, що вона разом з малолітньою донькою, ОСОБА_3, хоча і зареєстровані в с. Ковтунове Шосткинського району, але працює по трудовому договору в місті Жуковський Московської області Російській Федерації, і там проводить більшість часу, та в учбовий період їх з відповідачем дочка також проживає та навчається в школі міста Жуковський Московської області Російській Федерації (а.с. 19, 21-24). Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 раніше надав дозвіл на виїзд його дочки разом з позивачкою до Російської Федерації та Єгипту, останній період якого сплив 17 серпня 2016 року, але наданий час відмовляється у наданні такого дозволу (а.с. 15). Також мотивує свій позов неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків, вказуючи на те, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 21.03.2013 року було вирішено стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 починаючи з 20 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, але відповідач не сплачує аліменти на утримання їхньої дитини, хоча не надала суду жодних доказів про несплату відповідачем аліментів, та того факту, що вона взагалі зверталася до відповідної державної виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення аліментів з відповідача.

Відповідач, в свою чергу, обґрунтовував свої заперечення проти позову тим, що давши дозвіл на виїзд за кордон його доньки ОСОБА_3 до досягнення її шістнадцяти років, остання може виїхати разом з позивачкою до Російської Федерації назавжди і у нього не буде більше можливості бачитися зі своєю донькою.

Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетину держаного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

В свою чергу, відповідно до ст. 142 Сімейного кодексу України, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Суд вважає, що надання дозволу на виїзд малолітньої ОСОБА_3 за кордон без згоди її батька ОСОБА_2 строком до досягнення дитиною шістнадцяти років, суттєво порушує права батька, так як у нього не буде реальної можливості протягом тривалого часу бачитися зі своєю дитиною чи навіть знати де саме вона перебуває, і таким самим чином будуть порушуватися права дитини бачитися з батьком.

Крім того, суд враховує і те, що позивачка не є громадянкою Російської Федерації, працює там по строковому трудовому договору та не має постійного місця проживання за кордоном, що вразі втрати її роботи чи виникнення проблем з житлом, ставить права та інтереси дитини - громадянки України, в сумнівні умови, якщо дозвіл на право виїзду за кордон буде надано на тривалий час, тим паче, що позивачка разом дитиною мають зареєстроване належним чином місце постійного проживання в Україні.

Тому суд вважає, що розумним та справедливим буде надання відповідного тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон тривалістю один рік.

Враховуючи викладене, необхідно позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме надавши дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Російської Федерації чи в іншу країну, у разі наявності туристичної путівки для відпочинку та оздоровлення, у супроводі матері, ОСОБА_1 або у супроводі бабусі, ОСОБА_5, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2, строком на 1 рік з моменту набрання рішенням законної сили, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Шосткинської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини задовольнити частково.

Надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Ясени Сумського району Сумської області, за кордон до Російської Федерації чи в іншу країну, у разі наявності туристичної путівки для відпочинку та оздоровлення, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, або у супроводі бабусі, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, строком на 1 (один) рік з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок в рахунок відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.В. Дашутін