Справа № 591/527/16-ц
Провадження № 2/591/807/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Ханюкової-Липової І.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області, державного кадастрового реєстратора, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, третя особа Сумська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,0647 га по пров. Пришибському, 21 в м. Суми, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 004508 від 11 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 17605. Цей Державний акт складено в двох примірниках, на підставі документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки, яка розроблялась у складі Генерального плану м. Суми, та проекту відведення земель, регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», з яких перший отримав позивач, а другий, разом з технічною документацією зберігається, на даний час, в архіві управління Держземагенства м.Суми, вул. Гамалія, 25. Отриманий Державний акт на право приватної власності на землю, містить план зовнішніх меж з поворотними точками по пров. Пришибський, 21, та опис спільних меж із суміжними земельними ділянками: по пров. Паризької комуни, 28, пров. Пришибський, 23, земля загального користування по вул. Марко Вовчок і пров. Пришибський.

Цей план і опис меж, перенесені з підписаного акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, у 2002 році. Дана обставина підтверджується підписом, поставленим на Державному акті інженером-землевпорядником управління земельних ресурсів Сумської міської ради, тобто, земельна ділянка, власником якої є позивач, сформована у 2002 році, на підставі технічної документації із землеустрою, погоджена із суміжними землекористувачами, закріплена на місцевості збереженими межовими знаками із зазначеними координатами, зареєстрована в Державному реєстрі земель, шляхом внесення відомостей про неї в Поземельну книгу з визначеним кадастровим номером та разом із Реєстраційною книгою записів державних актів на право приватної власності на землю, зберігаються в архівах управління Держземагенства та регіональній філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» м. Суми.

Позивач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САВ № 582155 від 25.03.2008 р., витяг про право власності на нерухоме майно серія ССК № 365044 від 18.04.2008р., та технічний паспорт на житловий будинок по пров. Пришибський, 21, квартал №538, в якому міститься план присадибної ділянки, який відповідає плану зовнішніх меж в Державному акті на право приватної власності на землю, та огорожі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Розпоряджатися своїм нерухомим майном в повній мірі позивач зможе лише за умови присвоєння кадастрового номера земельній ділянці по пров. Пришибський, 21, м. Суми, тому з метою реалізації прав власника він неодноразово звертався до начальника управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області та до Державного кадастрового реєстратора із заявами (від 27.08.2013р., 28.08.2013р., 21.03.2014р., 12.06.2014р., 9.10.2014р., 22.01.2015р., 20.03.2015р., 23.03.2015р., 26.03.2015р.) про надання йому Витягу, з указаним кадастровим номером на зареєстровану земельну ділянку, для здійснення цивільного правочину, відповідно до законодавства, шляхом перенесення відомостей про неї, в автоматизованому спрощеному порядку, на підставі технічної документації із землеустрою, яка зберігається в архіві Держземагенства, на основі якої був складений, у 2002р., Державний акт на право приватної власності на землю, з Державного реєстру земель до електронного реєстру інформаційної бази даних Автоматизованої системи Державного земельного кадастру, та надання йому копії зазначеної технічної документації. Але кожного разу отримував відмови з підстав відсутності, в архіві управління, технічної документації із землеустрою на його приватизовану у 2002р. земельну ділянку, або невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і «Порядку ведення Державного земельного кадастру», а саме: суміжні землекористувачі (повторно) не підписалися а акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Вважає зазначені відмови не законними, просить скасувати прийняті Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову. Крім того, зазначає, що формування повторно земельної ділянки виконувалось як на паперових носіях так і в електронному форматі (ХМL), в програмному комплексі Digitals XE, в результаті чого було отримано каталоги координат кутів зовнішніх меж земельної ділянки, по координатах вирахувано площу, складено кадастровий план та кадастровий номер: :07:004:ХХХХ; (без номера самої земельної ділянки) із зазначенням: зовнішніх меж; поворотних точок меж земельної ділянки; лінійних промірів між точками по межах та її площа. Всі ці проміри зійшлися з планом зовнішніх меж на Державному акті позивача, та зі збереженими межовими знаками поворотних точок моєї земельної ділянки на місцевості, а це значить, що він має право навіть на повторну реєстрацію земельної ділянки зазначеної в його Державному акті на право приватної власності на землю, з присвоєнням їй чотиризначного кадастрового номера, навіть без підписів суміжних землекористувачів в новому акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, бо вони на даний час збережені після складання такого акту в 2002р. Суміжні землекористувачі по пров. Пришибський, 23, мали можливість повторно підписати акт, або зробити заяви чи скарги, щодо порушень межі чи технічних помилок, але вони не з'явились для підписання, і заяв чи скарг не надходило. Вважає, що дії Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_2 щодо відмови в повторній реєстрації земельної ділянки по пров. Пришибський, 21, без повторного погодження з землекористувачами суміжної земельної ділянки по пров. Пришибський, 23, є не законними. Вважає, що як власник земельної ділянки, має повне право на отримання Витягу із Державного земельного кадастру з указаним кадастровим номером на свою земельну ділянку по пров. Пришибський, 21, для реалізації своїх прав власника.

Дії Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_2 заподіяли позивачу збитків більш ніж на 4000 грн. Ці кошти він вимушений був витратити на відновлення технічної документації із землеустрою, яка втрачена з архіву Держземагенства, та на судові витрати з 2013 по 2015р р., не враховуючи відшкодування за вчинення моральної та фізичної шкоди більш ніж на 6000 грн., бо він є інвалідом II групи, за три роки стресового стану побував три рази в лікарні.

Просив зобовязати Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_3 Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області в триденний строк з моменту вступу в силу рішення суду перенести відомості про сформовану земельну ділянку по провулку Пришибський, 21 в місті Суми, розмір якої 0,0647 га зазначений на плані зовнішніх меж в Державному акті на право приватної власності на землю серії СМ 004508 від 11 квітня 2002 року, та зареєстровану на паперових носіях в Державному реєстрі земель, тобто складових його реєстраційних: Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №17605 з визначеним кадастровим номером, тобто місцеположенням поворотних точок земельної ділянки на території Сумської міської ради і Поземельної книги, до Державного реєстру земель на електронних носіях інформаційної бази даних, АС Державного земельного кадастру, в автоматизованому спрощеному порядку, відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» та на підставі відновленої у 2014 році технічної документації із землеустрою, замовленої на мої кошти у паперовій та електронній формі, замість втраченої з архіву управління за 2002 р., без повторного підписання акту прийомки передачі межових знаків на зберігання суміжними землекористувачами по провулку Пришибському, 23 м. Суми, та передати відомості про вказану земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з наданням позивачу, як власнику нерухомого майна, Витягу, тобто довідки про присвоєння кадастрового номера його земельній ділянці для здійснення цивільного правочину. Просив також стягнути з відповідача ОСОБА_3 Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області в відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди 4000 грн. - витрати, понесені на відновлення втраченої з архіву управління Держгеокадастру технічної документації із землеустрою, на підставі якої у 2002 році був складений Державний акт на земельну ділянку по провулку Пришибському, 21 м. Суми, та витрати на правову допомогу, а також 6000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що через неправомірні дії відповідачів він позбавлений права реалізувати свої законні права як власник земельної ділянки, чим йому завдана моральна шкода та матеріальні збитки. Просив задовольнити його вимоги.

Представник відповідача управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області в судовому засіданні позов не визнав, вважав, що всі дії управління та державного реєстратора відповідали вимогам закону.

Державний кадастровий реєстратор управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що відмовляючи відповідачу у державній реєстрації земельної ділянки та видачі витягу з Державного реєстру, діяла в межах закону, оскільки у поданих позивачем документах був відсутній акт про погодження меж земельної ділянки позивача із суміжними землевласниками.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області та третьої особи в судове засідання не зявилися.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю № 17605 від 11.04.2002 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0647 га по пров. Пришибському, 21 в м. Суми. (а.с.8).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до начальника управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області та до Державного кадастрового реєстратора із заявами (від 27.08.2013 р., 28.08.2013 р., 21.03.2014 р., 12.06.2014 р., 09.10.2014 р., 22.01.2015 р., 20.03.2015 р., 23.03.2015 р., 26.03.2015 р. 06.04.2015 р.) про надання Витягу з указаним кадастровим номером на зареєстровану земельну ділянку розташовану за адресою м. Суми, пров. Пришибський, 21, для здійснення цивільного правочину, шляхом перенесення відомостей про неї, в автоматизованому спрощеному порядку, на підставі технічної документації із землеустрою, яка зберігається в архіві Держземагенства, на основі якої був складений, у 2002р., Державний акт на право приватної власності на землю, з Державного реєстру земель до електронного реєстру інформаційної бази даних Автоматизованої системи Державного земельного кадастру, та надання йому копії зазначеної технічної документації. (а.с.14, 16, 18, 20, 22).

В задоволенні цих заяв було відмовлено, про що надавалися письмові відповіді ( а.с.15, 17, 19, 21,) та винесені рішення Державного кадастрового реєстратора ОСОБА_2 від 11.11.2014 р., від 31.01.2015 р., від 20.03.205 р. (а.с.23, 24, 98) про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам закону, та рекомендовано узгодити межі з суміжними власниками (користувачами) земельної ділянки.

Як вбачається з відповіді управління містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на звернення ОСОБА_1 від 30.07.2013 р. вбачається, що спірного питання щодо спільної межі між земельними ділянками № 21 та № 23 по пров. Пришибському не існує, оскільки на даний час ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на землю, а користувачами земельної ділянки № 23 вона не приватизована. (а.с.27-28).

З листа управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області від 18.06.2014 року вбачається, що в архіві управління відсутня землевпорядна документація, на підставі якої можливо перенести відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, тому ОСОБА_1 необхідно замовити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі у паперовій та електронній формі (а.с.19).

Встановлено, що технічна документація була виготовлена ОСОБА_1 на паперових та на електронних носіях, згідно з договором від 03.09.2014 року (а.с.54-62). Як вбачається з даної технічної документації, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання відсутні підписи суміжних землекористувачів, та зазначено, що вони не зявилися.

Встановлено також, що суміжні землекористувачі були повідомлені про необхідність зявитися для підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, але не зявилися.

Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст.377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

З огляду на вищезазначене вбачається, що розпоряджатися своїм нерухомим майном позивач в повній мірі зможе лише за умови присвоєння кадастрового номера земельній ділянці по пров. Пришибський, 21, м. Суми, який вже визначений тому, що розмір та місцеположення поворотних точок адреса земельної ділянки, визначені в Державному акті на право приватної власності на землю від 11.04.2002р., але не закодовані в цифровому форматі.

Відповідно до ст.90 Земельного Кодексу України від 25.10.2001р. №2768-III, позивач як власник земельної ділянки, зазначеної в Державному акті має право розпоряджатися своєю земельною ділянкою.

Без присвоєння кадастрового номеру права позивача, як власника земельної ділянки, порушені з боку відповідачів. При проведенні у 2002р. землевпорядних робіт були встановлені межові знаки, про що був складений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та підписаний землекористувачами спільної межі по пров. Пришибський, 21 та 23. Це свідчить, що встановлення саме такої спільної межі, яка показана в Державному акті на плані земельної ділянки з описом меж суміжних землекористувачів була погоджена у 2002р. Формування земельної ділянки позивача та державна реєстрація права власності на неї, у 2002р., проводилася відповідно до законодавства, яке діяло на той час.

29.10.2014р. була повторно проведена горизонтальна зйомка земельної ділянки позивача. Кути поворотних меж вирахувані в системі координат (СК-63р). Геодезичні роботи виконано супутниковими GPS приймачами TOPCON Positioning Systems GB-1000(L1), GB-500(L1) та оптичним теодолітом 2-Т30.

Формування, повторно, земельної ділянки виконувалось як на паперових носіях так і в електронному форматі (ХМL), в програмному комплексі Digitals XE, в результаті чого було отримано каталоги координат кутів зовнішніх меж земельної ділянки, по координатах вирахувано площу, складено кадастровий план та кадастровий номер: 910136300:07:004:ХХХХ; (без номера самої земельної ділянки) із зазначенням: зовнішніх меж; поворотних точок меж земельної ділянки; лінійних промірів між точками по межах та її площа. Всі ці проміри зійшлися з планом зовнішніх меж на Державному акті позивача, та зі збереженими межовими знаками поворотних точок його земельної ділянки на місцевості, тобто позивач має право на присвоєння кадастрового номеру його земельній ділянці навіть без підписів суміжних землекористувачів в новому акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, бо вони на даний час збережені після складання такого акта в 2002р.

Відповідно до ст.50, ст.56 Закону України «Про землеустрій» підписання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання суміжними власниками (землекористувачами) передбачено тільки у разі формування нової ділянки, або при її поділі чи об'єднанні. Земельна ділянка позивача сформована, оскільки він має Державний акт на право приватної власності на землю.

Судом встановлено, що суміжні землекористувачі по пров. Пришибський, 23, мали можливість підписати акт, або зробити заяви чи скарги, щодо порушень межі чи технічних помилок, але вони не з'явились, заяв чи скарг не надходило.

Статтею 196 ЗК України в редакції, що діяла на час виникнення у ОСОБА_1 права власності на його земельну ділянку по пров. Пришибському, 21, було визначено, що державна реєстрація земельних ділянок становить офіційне посвідчення права власності на землю і права землекористування, а відповідно до ст.202 ЗК України, вона здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Під час приватизації земельної ділянки по пров. Пришибський, 21, м. Суми були чинними ряд наказів та вказівок Держкомзему України, зокрема: вказівка від 16.02.1998р. №9 «Про створення єдиної системи нумерації земельних ділянок для ведення державного земельного кадастру» в якій були зазначені: наказ від 04.05.1999р. №43 «Про затвердження Інструкції про порядок, складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю», також від 29.02.2000 № 27 і від 12.02.2002р. №17 про внесення змін та доповнень до Інструкції; вказівка від 20.03.2002р. №12 «Про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення Державного реєстру земель»; наказ від 02.07.2003р. №174 «Про затвердження тимчасового порядку державної реєстрації земель». В цих вказівках було зазначено, що Державний реєстр земель це складова частина Державного земельного кадастру, який складається з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельні ділянки і формується за допомогою АС Державного земельного кадастру.

Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі Книга реєстрації) це документ суворого обліку, який є складовою частиною Державного реєстру земель та містить відомості на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Всі ці вищенаведені нормативно-правові документи вказують на те, що земельна ділянка по пров. Пришибський, 21, м. Суми, на яку ОСОБА_1 отримав 11.04.2002р. Державний акт на право приватної власності на землю, була зареєстрована у Державному реєстрі земель із визначенням її кадастрового номера.

Відповідно до вказівок Держкомзему України від 16.02.1998р. №9, від 12.05.1998р., від 20.03.2002р. №12 та Наказу №162 структурні елементи кадастрового номера визначаються на підставі: індексної кадастрової карти; чергового кадастрового плану; реєстру кадастрових номерів; відомостей обробки теодолітного ходу, вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; плану меж земельної ділянки або кадастрового плану земельної ділянки, складеного за результатами кадастрової зйомки.

Відповідно до ст.195 Закону України про «Державний земельний кадастр», основним завданням його ведення є: забезпечення повноти відомостей про всі земельні ділянки; застосування єдиної системи просторових координат та системи ідентифікації земельних ділянок; запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється на основі технічної документації із землеустрої, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), між якими межі проходять по прямим, тобто координатами поворотних точок визначаються розмір і кадастровий номер географічне місцеположення, адреса земельної ділянки в межах адміністративно-територіального устрою, закодоване у цифровому форматі.

Сумська міська рада, попередній власник, передала позивачу у приватну власність сформовану та зареєстровану, як об'єкт цивільного права, земельну ділянку розмір якої 0,0647 гектарів, указаний на кадастровому плані зовнішніх меж в Державному акті, відповідно до Генерального плану м. Суми, з визначеним кадастровим номером, який представляє собою адресу, закодовану цифрами: Сумська область, територія Сумської міської ради код об'єкта адміністративно-територіального устрою України, КОАТУУ, (НОМЕР_1:); на території Зарічного району м. Суми номер кадастрової зони , НКЗ, (07:); на території Пришибського кварталу №538 м. Суми номер кадастрового кварталу, НКК, (004:); по пров. Пришибський, 21 номер земельної ділянки, НЗД, (ХХХХ) визначений, але не присвоєний, тобто визначена адреса місцеположення поворотних точок земельної ділянки, у якої визначений, але не присвоєний кадастровий номер.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 02.04.2002 № 449 (зі змінами внесеними постановами КМУ від 16.10.2008р. №926 та від 12.11.2008р. №1019) встановлено, що раніше видані (до 01.01.2013р.) державні акти на право власності на землю та постійного користування землею, залишаються чинними, тобто відсутність в акті зазначеного кадастрового номеру на земельну ділянку не може ставити під сумнів право власності або постійного користування тих фізичних на юридичних осіб, які їх отримали.

З 1 січня 2013 р. набрав чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», яким передбачено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних правочинів лише після внесення відомостей про неї до обох інформаційних баз даних електронного реєстру АС Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Цим законом передбачений такий механізм перенесення відомостей до обох реєстрів, при якому враховується те, що земельна ділянка як об'єкт цивільного права, зазначена в Державному акті на землю, має своїх власників, права яких не скасовані, відповідно до законодавства.

Відповідно до розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.2, абз.1 земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004р., вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, тобто являються об'єктом цивільного права, мають розмір та визначений, але не присвоєний кадастровий номер земельної ділянки. Згідно з п.2, абз.4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону у разі, якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013р. в порядку встановленому законом.

В Постанові КМУ №1051 від 17.10.2012р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», зазначено, що кадастрові номери земельних ділянок, визначені, але не присвоєні, вважаються присвоєними, а земельні ділянки зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа, якщо така документація затверджена в установленому порядку до 1 січня 2013р. Відповідно до п.2, абз.5 Постанови КМУ у разі, якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрої в порядку, встановленому законом.

Право власності позивача зареєстровано, як на земельну ділянку, яка зазначена у Державному акті, так і на будинок, (Свідоцтво та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с.11-12, отже позивач має право на присвоєння кадастрового номера, який вже визначений, але не присвоєний, в спрощеному автоматизованому порядку на підставі технічної документації із землеустрою.

Також Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952 визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до надбання чинності цим Законом визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч.4 Закону у разі, якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до надбання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Тобто лише на несформовані земельні ділянки Закон вимагає виготовлення нової технічної документації із землеустрою, а на сформовані земельні ділянки, які зазначені в Державному акті на право власності на землю, відповідно до законодавства, технічна документація із землеустрою може бути взята з архіву Держземагенства, де вона зберігається, і відомості про межі земельної ділянки переносяться в автоматизованому порядку в електронний реєстр інформаційної бази даних АС ДЗК.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких також належать: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з проаналізованих в судовому засіданні доказів та наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що право позивача як власника земельної ділянки порушене і підлягає захисту. Дії посадових осіб державного органу, які полягали у відмові у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0647 га за адресою м. Суми, пров. Пришибський, 21, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1, та рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру є неправомірними, тому ці рішення підлягають скасуванню.

Необхідно зобовязати Державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області вжити передбачені законом дії щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей, про земельну ділянку площею 0,0647 га за адресою м. Суми, пров. Пришибський, 21, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 004508 від 11 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 17605, та присвоїти цій земельній ділянці кадастровий номер.

Дійшовши таких висновків, суд не може взяти до уваги викладені в запереченнях відповідачів доводи про те, що немає підстав та технічно неможливо внести відомості про земельну ділянку, яка перебуває у власності позивача, до державного реєстру земель, оскільки для цього позивач повинен був подати оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, та документацію із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. При цьому суд виходить з того, що в судовому засіданні встановлено відсутність оригіналу оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (за 2002 рік), яка повинна була зберігатися в архіві Держземагентства, але з невідомих причин не зберіглася, тобто подати оригінал такої документації позивач не мав змоги. Крім того, встановлено, що у 2014 році ОСОБА_1 замовив та виготовив нову технічну документацію із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа, та подав разом із своєю письмовою заявою до відповідача. Відповідач відмовив внесення до Державного земельного кадастру відомостей, про земельну ділянку та рекомендував погодити межі земельної ділянки із суміжними землевласниками. Така вимога є неправомірною, оскільки з огляду на наведені вище вимоги нормативно-правових актів, погодження меж сформованої земельної ділянки, на яку власник має державний акт на право приватної власності на землю, законом не вимагається. Встановлено, що спірного питання щодо спільної межі між земельними ділянками № 21 та № 23 по пров. Пришибському не існує, оскільки на даний час ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на землю, який не визнаний недійсним та не скасований, а також будь-які спори між суміжними землевласниками (користувачами), які б на даний час вирішувалися в судовому порядку, відсутні. Тому, на думку суду, небажання суміжних землевласників (користувачів) повторно підписувати акт передачі на зберігання межових знаків, які на даний час збережені, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та не спростовано іншою стороною, не може бути підставою для відмови позивачу у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей, про земельну ділянку. Такі дії відповідачів не ґрунтуються на вимогах закону та перешкоджають реалізації законних прав позивача щодо розпорядження своєю власністю.

В той же час суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки встановлено, що рішення присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці по пров. Пришибському, 21 в м. Суми, ще не прийнято, і це питання є предметом розгляду даної справи. Тому лише після вирішення даного спору та внесення таких відомостей до Державного земельного кадастру, у позивача зявиться право вимагати надання йому витягу з Державного реєстру після звернення з відповідною заявою, тобто суд захищає лише порушене право, але не в праві вирішувати на майбутнє питання про захист прав.

Крім того, суду не надано доказів в обґрунтування вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними рішеннями чи діями відповідачів. Матеріальна шкода у зазначеному позивачем розмірі не підтверджується платіжними документами про здійснення певних витрат на вказані суми. В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди позивач надав виписки з медичної документації, які підтверджують його перебування на стаціонарному лікуванні у 2013, 2014 та у 2015 р.р. у звязку з наявністю хронічних захворювань, враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи загального захворювання. В судовому засіданні не було встановлено причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями відповідачів та наслідками, які б полягали у погіршенні стану здоровя, що потребувало перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Керуючись ст.16, 391, ЦК України, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України, ст.195, розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст.55, 56 Закону України «Про землеустрій», ст.ст.10, 60, 208, 212, 213 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області та Державного кадастрового реєстратора щодо відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0647 га за адресою м. Суми, пров. Пришибський, 21, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1, та скасувати як незаконні рішення Державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 11.11.2014 року № РВ-014, від 31.01.2015 року № РВ-015, від 20.03.2015 року № РВ-015.

Зобовязати Державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області вжити передбачені законом дії щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей, про земельну ділянку площею 0,0647 га за адресою м. Суми, пров. Пришибський, 21, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 004508 від 11 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 17605, та присвоїти цій земельній ділянці кадастровий номер.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою, яка не брала участі в розгляді справи протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

СУДДЯ