Справа № 466/6078/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Лелик О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Територіальної громади в особі Львівської міської ради, третя особа Третя Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом , -

у с т а н о в и в :

07.07.2016 р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати реєстраційну службу внести відповідні зміни в реєстр права власності, а саме відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2014 року визнати недійсним витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий 19.09.2005 року ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на вищевказану квартиру по смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування вимог покликається на те, що його бабці - ОСОБА_5 та дідусю ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. Останні померли в 2000 році. За життя вони склали заповіт, яким заповіли належні їм на праві власності частини вказаної квартири його матері ОСОБА_4. Однак, остання через певні неточності у документації, не змогла вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відтак, в силу складених обставин зверталась до суду та рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2014 року за нею визнано право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом по смерті батьків. Мати позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері відкрилася спадщина за законом. Інших спадкоємців за законом немає. Однак він не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а саме витяг про державну реєстрацію нерухомого майна, право власності на яке визнано за рішенням суду за його матір'ю. Враховуючи викладене, змушений звернутися до суду для вирішення вищезазначеного питання за захистом свого права в порядку спадкування.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримала, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві. Також уточнила, що просить визнатиза позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування по смерті матері.

Представник відповідача Львівської міської ради Феник Л.М. проти позову не заперечила, покликаючись на розсуд суду при вирішенні даного питання.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які являються бабцею та дідусем позивача на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 21.07.1994 року.

Останні померли в 2002 році, про що свідчить свідоцтво про смерть від 23.08.2013 року серія НОМЕР_2 та свідоцтво про смерть від 23 серпня 2013 року серія НОМЕР_3.

За життя останні склали заповіти від 21.02.1997 року та 28.03.1997 року, згідно яких заповіли належні їм на праві власності частини вищевказаної квартири своїй дочці, матері позивача - ОСОБА_4. Однак остання, через певні неточності у документації, не змогла вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відтак, внаслідок складених обставин зверталась до суду з відповідними вимогами.

Так, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2014 року, за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом по смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що стверджується витягом з книги реєстрації актів про смерть № 540-ІІ-В/2014 (а.с.21).

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач, будучи єдиним спадкоємцем першої черги, сином спадкодавця, згідно вимог ст.1261 Цивільного кодексу України у встановлений законом строк звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті матері ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, яка відповідно до рішення суду від 18.09.2014 року належить померлій.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може, що стверджується листом нотаріуса від 28.03.2016 року №1025/02-14 .

Як встановлено, мати позивача ОСОБА_4 не встигла зареєструвати вищевказане рішення суду в реєстраційній службі Львівського міського Управління юстиції, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Крім цього, за життя не встигла подати таке в реєстраційну службу для внесення відомостей про те, що Витяг про реєстрації права власності на нерухоме майно, виданий 19.09.2005 року на ім'я ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 Цивільного кодексу України , відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Той факт, що квартира АДРЕСА_1 належить спадкодавцю ОСОБА_4 підтверджується документально, а саме: свідоцтвом НОМЕР_1 про право власності на квартиру від 21.07.1994 року, заповітом ОСОБА_5 від 21.03.1997 року за Реєстровим №1-872 на користь ОСОБА_4 Серія НОМЕР_4, заповітом від ОСОБА_6 від 28.03.1997 року за Реєстровим №3-946 на користь ОСОБА_4 Серія НОМЕР_5, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2014 року, актом ЛКП «Рясне-402» від 03.09.2014 року

Враховуючи те, що успадковане нерухоме майно не зареєстроване у відповідних органах, що стало підставою для відмови позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відтак, в силу дії ст.ст.3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України позивач лише в судовому порядку може захистити свої права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки померла ОСОБА_4, яка за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючі документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, на думку суду, до задоволення підлягають вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування по смерті його матері .

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57,60, 61, 209, 214 ЦПК України, ст.ст. 15, 1218,1220, 1296 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя І. Є. Зима