РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар Слободенюк В.М.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок руйнування житла,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить, з врахуванням остаточних позовних вимог, стягнути на його користь з відповідача 7 000 грн. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником АДРЕСА_1. На початку серпня 2015 року в даній квартирі було виявлено на стінах та стелі помешкання плями від проникнення води з верхнього поверху. Внаслідок цього оздоблення стін та стелі стали непридатними для подальшого використання. Комісією з членів ТзОВ «ЖЕО ЖБК» було встановлено факт одноразового підтоплення АДРЕСА_1 з інженерних комунікацій АДРЕСА_2, власником якої являється ОСОБА_3 Згідно висновків і рекомендацій комісії АДРЕСА_1 потребує ремонту. Окрім того, протягом усіх літніх місяців 2015 року відповідач здійснювала у своїй квартирі ремонтні роботи та замінювала підлогу, внаслідок чого було завдано шкоду міжповерховому перекриттю, що в свою чергу, призвело до руйнування стелі в одній із кімнат помешкання позивача. Комісією ТзОВ «ЖЕО ЖБК» було встановлено, що у стелі АДРЕСА_1 знаходиться отвір діаметром 10 см, який утворився після проведення ремонтних робіт в АДРЕСА_2. За висновками комісії кв.128 потребує ремонту. Вимогу компенсувати збитки, завдані затопленням, а також вимогу виконати належний ремонт міжповерхового перекриття та опорядження стелі у помешканні позивача, відповідач відхилила, та повідомила, що може лише заклеїти отвір у стелі декоративним елементом. З цієї причини позивач не має можливості провести ремонтні роботи, також існує ризик подальшого руйнування міжповерхового перекриття, що може призвести до аварійної ситуації. Усі зазначені обставини зумовили виникнення у позивача значних душевних переживань.

У судовому засіданні позивач підтримав позов з мотивів у ньому наведених, та допитаний в якості свідка показав, що неодноразово, зокрема у 2007 р., 2013-2015 р., відповідачем здійснювалося затоплення його квартири, надавалися приписи на усунення порушень. Відповідач та її чоловік характеризуються недобросовісністю по відношенню до сусідів. Тривалий час відповідач проводить ремонтні роботи, внаслідок чого завдала шкоди його помешканню, в стелі однієї із кімнат з'явився отвір великого розміру та в серпні 2015 року здійснено затоплення квартири. В зв'язку із завданням шкоди постійно відчуває неспокій.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та вказав, що обставини викладені в позовній заяві підтверджуються відповідними доказами. Зокрема факт спричинення відповідачем шкоди у вигляді отвору у стелі квартири позивача відповідачем визнається, а затоплення квартири позивача підтверджується актами від 4, 5 та 21 серпня 2015 року, показаннями свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Шум, гам від ремонтних робіт, які проводить відповідач завдає позивачу душевні хвилювання. Позивач, який являється інвалідом І групи навіть вдень не має можливості покинути житло, щоб відпочити. Не усунення пошкоджень його житла відповідачем також спричиняє хвилювання, оскільки позивач переживає чи будуть такі порушення усунені в майбутньому.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що в серпні 2015 році при проведенні ремонтних робіт у власній квартирі, майстрами було пошкодження стелю в квартирі позивача. В той самий день позивачу було запропоновано усунути порушення та відшкодувати шкоду, на що він не погодився і сказав, що буде викликати правоохоронні органи. Щодо затоплення квартири позивача заперечила, та пояснила, що акт від 05 серпня 2015 року складено неправомірно, її квартиру обстежувала одна працівниця ТзОВ «ЖЕО ЖБК», яка сліди підтоплення не виявила і вони були відсутні взагалі. Інші особи, які підписували акт від 05 серпня 2015 року, її квартиру не відвідували. Про складені акти вона дізналася із позовної заяви. Загалом у неї з позивачем та його жінкою ОСОБА_5 склалися неприязні відносини і при будь-якій можливості вони звинувачують відповідача у завданні їм шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що позов визнається частково в частині завдання шкоди на суму 798 грн., яка встановлена висновком експерта. По суті позовної заяви пояснив, що затоплення у серпні 2015 року квартири позивача внаслідок неправомірних дій відповідача не доведено, акт від 05 серпня 2015 року не може бути належним доказом. Відповідачем та свідком ОСОБА_6 вказувалося, що обстеження квартири проводила лише одна особа - ОСОБА_7, що не заперечувалося свідком ОСОБА_5 Вказана особа не виявила жодних слідів підтоплення у квартирі відповідача ОСОБА_3, не дослідила звідки ллється вода у квартиру позивача. В акті вказано причину залиття квартири - одноразове підтоплення з інженерних комунікації квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище, однак не вказано в чому саме конкретно проявилося підтоплення. Акти складені працівниками ТзОВ «ЖЕО ЖБК» не оскаржували, оскільки вони не підлягають оскарженню і про їх існування відповідач та її представник дізналися в суді. Жодних доказів завдання позивачу моральної шкоди останній суду не надав, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Свідок ОСОБА_5, яка являється дружиною позивача, в судовому засіданні вказала, що відповідач постійно затоплює їхню квартиру, але до суду вони звернулися вперше. ОСОБА_3 протягом двох років проводить ремонтні роботи у своїй квартирі і 04 серпня 2015 року нею було здійснено отвір в стелі однієї із кімнат їхньої квартири. З приводу цього ОСОБА_5 звернулася до Рівненської міської ради та в ЖЕК. 04 серпня 2015 року наприкінці дня, після шостої години вечора, до них в квартиру прийшла працівниця ЖЕКу і разом із ОСОБА_5 вони виявили, що, окрім отвору в кімнаті, в коридорі на стелі і стінах з'явилися плями від затоплення. Це було на вечір, а тому вона нікуди не зверталася і до ОСОБА_3 не ходила. Зранку вона передзвонила в ЖЕК і пішла до відповідача. Через деякий час прийшов майстер з ЖЕКу, яка оглянула квартиру ОСОБА_5 та піднялася до ОСОБА_3 Звичайно за цей час ОСОБА_3 могла ліквідувати всі сліди підтоплення у своїй квартирі, а тому майстром нічого виявлено не було. При складенні акту від 05 серпня 2015 року присутні були всі члени комісії, але зайти в квартиру ОСОБА_3 вони не змогли, так як двері були зачинені. До складення акту квартиру ОСОБА_3 оглядала лише одна особа - ОСОБА_7 Окрім того, ОСОБА_5 вказала, що ремонт у квартирі вона з чоловіком робили власними зусиллями, а тому пошкодження квартири у вигляді отвору в стелі та затоплення зумовили серйозні душевні страждання у позивача, зокрема 04 серпня 2015 року вона змушена була викликати ОСОБА_1 швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_6, яка являється дочкою відповідача, вказала, що була вдома 05 серпня 2015 року. В цей день зранку до них прийшла ОСОБА_5, яка повідомила їх, що нібито вони затоплюють її квартиру. На пропозицію зайти до квартири і все оглянути вона відмовилася і пішла. Через деякий час прийшла працівниця з ЖЕКу, яка оглянула квартиру, і не виявивши жодних слідів підтоплення, так як скрізь було сухо, пішла. З приводу затоплення вказана працівниця нічого не складала і на підпис нічого не надавала, ні відразу, ні потім.

Свідок ОСОБА_8, яка являється сусідкою сторін, в судовому засіданні вказала, що їй відомо про факт здійснення отвору в квартирі позивача відповідачем. Відповідачем декілька разів пропонувалося позивачу усунути шкоду, на що він відмовлявся. Щодо затоплення квартири позивача їй нічого не відомо, вона була вдома у відповідача і 4, і 5 серпня 2015 року, але жодного підтоплення не бачила. Також вказала, що конфліктні відносини між сторонами існують вже багато років, і якщо б дійсно було затоплення квартири позивача про це би знав весь під'їзд.

Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями статті 319 ЦК України (ч. ч. 1, 2, 4, 5) передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.11.2010 року, виданого згідно розпорядження міського голови №1034-р від 29.10.2010 року.

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище ніж квартира позивача.

04 серпня 2015 року після проведення ремонтних робіт в АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_3.) в стелі однієї із кімнат квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу, утворився отвір діаметром 10 см.

Дані обставини визнані сторонами, тому згідно ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Окрім того, 04 серпня 2015 року у квартирі позивача сталося залиття.

Як пояснили в судовому засіданні ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5, допитані в якості свідків, залиття сталося з квартири АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище, власником якої є відповідач ОСОБА_3, що підтверджується актом від 05 серпня 2015 року.

Як слідує з акту про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 05 серпня 2015 року комісія у складі голови комісії, майстра технічної дільниці - ОСОБА_7, майстра ремонтної дільниці - ОСОБА_9 та слюсаря-сантехніка - ОСОБА_10 ТзОВ «ЖЕО ЖБК» склали акт про те, що 04 серпня 2015 року в АДРЕСА_1 трапилось залиття на системі центрального опалення, з'явились темні плями на стелі ванної кімнати та коридору, намокли шпалери в коридорі. Причиною залиття є одноразове підтоплення з інженерних комунікацій квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище (власник ОСОБА_3.). Квартира АДРЕСА_1 потребує ремонту.

Разом з тим, як слідує з показів відповідача, свідка ОСОБА_6 та не заперечується свідком ОСОБА_5 на виклик останньої в зв'язку з залиттям квартири з'явилася лише майстер технічної дільниці ОСОБА_7, яка обстежувала квартиру відповідача і не виявивши жодних слідів підтоплення, так як підлога в квартирі була суха, пішла не склавши акт. З показань ОСОБА_5 також слідує, що згодом при складенні акту були присутні всі члени комісії, однак потрапити в квартиру відповідача вони не змогли, так як двері ніхто не відчинив. Особисто ОСОБА_5 в квартиру відповідача не заходила.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правил), у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил.

Вказаний акт про залиття повинен складатися комісією у складі: головного інженера виконавця послуг - голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету.

При цьому в акті необхідно чітко зазначити причини залиття.

Разом з тим, вищеописаний акт складений з порушенням Правил, оскільки при обстеженні квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 присутні не були, а ОСОБА_7 провівши обстеження квартири АДРЕСА_2 слідів підтоплень, пошкоджень інженерних комунікацій (систем водовідведення та водопостачання) тощо на момент обстеження в даній квартирі не виявила. Таким чином, вказаний акт не може враховуватися судом як доказ у даній справі та не може бути покладений в основу рішення суду. Інших доказів позивачем надано не було.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 показали, що ні 04, ні 05 серпня 2015 року жодного затоплення квартири АДРЕСА_1 із квартири АДРЕСА_2 здійснено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачам.

У судовому засіданні відповідачем та її представником подані належні докази, які спростовують факт залиття квартири позивача з вини відповідача, а тому підстави для стягнення з відповідача відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям, відсутні.

Як слідує з висновку експерта від 26.03.2016 року №160323/1_ФМ судової будівельно-технічної експертизи проведеної за ухвалою суду в даній цивільній справі загальна вартість відновлювальних ремонтних робіт в томі числі з будівельними матеріалами по усуненню фактичного пошкодження стелі в одній з кімнат квартири АДРЕСА_1 становить 798 грн.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи визнання відповідачем позову в частині відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження стелі в одній з кімнат квартири АДРЕСА_1, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження стелі в розмірі 798 грн.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи похилий вік позивача, його непрацездатність та не спроможність власними силами усунути пошкодження, спричинені відповідачем, розмір моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, не усуненням та триваючим характером порушення, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає в сумі 500 грн.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати за проведення експертизи в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження стелі кімнати АДРЕСА_1, у розмірі 1 333 грн. 33 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 62 грн. 83 коп.

Керуючись статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок руйнування житлазадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 798 (сімсот дев'яносто вісім) гривень та на відшкодування моральної шкоди 500 (п'ятсот) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 1 333 (одна тисяча триста тридцять три) гривні 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 62 (шістдесят дві) гривні 83 копійки.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлено 19 вересня 2016 року.

Суддя О.О. Першко