15.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/6697/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федченко В.М.,

при секретарі - Джурнко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою про встановлення юридичного факту, в якій просив встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3, померлою 04.01.2005 року, на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 04.01.2005 року померла його мати ОСОБА_3, яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира була набута його матірю в порядку обміного ордеру №003155 від 25.09.1996 року в житлово-будівельному кооперативі №142 «Іскра», який видавався на склад сімї з трьох осіб: ОСОБА_3В, ОСОБА_2, ОСОБА_1, пай за яку було сплачено членом кооперативу в повному обсязі у 1986 році.

З 25.09.1996 року і по теперішній час він постійно проживав разом зі спадкоємцем за місцем її реєстрації, але не був зареєстравоний за вказаною адресою. Його брат ОСОБА_2 у 1997 році виїхав на постійне місце проживання в Ізраїль, де і проживає на теперішній час. Спору щодо спадку між ним та його братом ОСОБА_2 не має. Заявник не звернувся до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину в передбачений законодавством строк, у звязку з тим, що є інвалідом 3-ї групи з дитинства, має вади слухом та мовою, у звязку з чим не міг використати належним чином свої права, щодо звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно з моменту вселення в неї, тобто з 1996 року, але паспорт отримав лише в 2005 році, тому і був зареєстрований в квартирі 21.04.2005 року, тобто вже після смерті матері.

У 2015 році він звернувся до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, але постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 30.07.2015 року йому було відмовлено у прийняті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №142, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коробова буд.2, у звязку з тим, що на час відкриття спадщини він не був зареєстрований разом зі спадкодавцем, тому пропустив строк для прийняття спадщини і відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Оскільки на час відкриття спадщини він постійно проживав спільно із своєю матір'ю - спадкодавцем, за адресою: АДРЕСА_2 і протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про свою відмову від неї, є таким, що фактично прийняв спадщину, тобто вступив у спадкові правовідносини.

Заявник в особі свого представника ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити, згідно обгрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся.

Вислухавши пояснення представнкиа заявник, та допитаанного в судовму азсдіанні свідка, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ч. 2 ст. 256 ЦПК України зазначається, що у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України надає вичерпний перелік складу спадщини, згідно з яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місце відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно довідки серії МСЕ-ДНА-01 №450155 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 являється інвалідом третьої групи з 31.01.2005 року (а.с.8).

Згідно обміного ордеру №003155 від 25.09.1996 року ОСОБА_3 на склад сімї з трьох осіб: ОСОБА_3В, ОСОБА_2, ОСОБА_1 на право заняття в порядку обміну було надане житлове приміщення з двох кімнат за адресою АДРЕСА_3 (а.с.10).

Згідно довідки виданої головою Житлово-будівельного кооперативу №142 «Іскра» пай за квартиру АДРЕСА_1 був виплачений у повному обсязі в 1986 року членом кооперативу (а.с. 11).

ОСОБА_3 померла 04 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №122 (а.с.9).

30 липня 2015 року державний нотаріус Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 на час відкриття спадщини не був зареєстрований разом зі спадкодавцем, тому пропустив строк для прийняття спадщини і відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 20).

Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, ОСОБА_1 необхідно для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 04.01.2005 року.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заявник, згідно даних його паспорту, зареєстрован за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 21 квітня 2005 року, а паспорт виданий 25 січня 2005 року Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, тобто після смерті його матері (а.с. 6 зворот).

Відповідно до акту, складеного сусідами померлої, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (які проживають ІНФОРМАЦІЯ_5), останні підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 з 1996 року по день смерті матері і по теперішній час. ОСОБА_2 у 1997 році виїхав на ПМП в Ізраїль. (а.с. 19).

Спору щодо спадку між ОСОБА_1 та його братом ОСОБА_2 не має.

Згідно довідки №231 від 22.07.2015 року виданої головою ЖБК №142 «Іскра» ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 один (а.с.18).

В судовому засіданні, був допитаний у якості свідка ОСОБА_9, який підтвердив той факт, що ОСОБА_1 постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1996 року разом зі своєю матірю ОСОБА_3 по день її смерті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_10, померлою 04.01.2005 року, на час відкриття спадщини.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_10, померлою 04.01.2005 року, на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя : В.М. Федченко