АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7354/16 Справа № 199/2601/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Баранніка О.П., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

08 квітня 2016 року ПАТ «Актабанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 28.05.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування поточного карткового рахунку НОМЕР_1, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредитний ліміт шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті України на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Миттєва готівка». Банк належним чином виконав свої зобов'язання та відкрив відповідачеві картковий рахунок на загальну суму 30000,00 грн. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 54187,53 грн. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по зазначеному кредитному договору, станом на 01.03.2016 року, у розмірі 54187,53 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 26780,51 грн., відсотків у сумі 7,02 грн., комісії в розмірі 27300,00 грн. та штрафу в сумі 100,00 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 54187,53 грн., а саме: тіло кредиту - 26780,51 грн., відсотки - 7,02 грн., комісію - 27300,00 грн., штраф - 100,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Належне повідомлення відповідача про слухання справи 20.12.2016 року о 12-20 год. підтверджується розписками його представників від 09.11.2016 року, що діють у межах повноважень на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с. 111, 81). Про наявність поважних причин для відкладення розгляду справи відповідачем чи його представниками суд не повідомлено.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між публічним акціонерним товариством «Актабанк» та ОСОБА_2 28 травня 2013 року було укладено договір №201461 про відкриття та обслуговування поточного карткового рахунку НОМЕР_1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитний ліміт шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Миттєва готівка» (а.с. 12-15).

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору, зокрема, картковий рахунок обслуговується за дебетно-кредитною схемою, за якою платіжні операції здійснюються в межах витратного ліміту (залишку коштів, які обліковуються на картковому рахунку, а в разі їх недостатності або відсутності - за рахунок встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту).

Згідно п. 4.1. зазначеного вище кредитного договору банк надає клієнту кредитний ліміт в розмірі 30000,00 гривен, що може бути змінений шляхом укладання додаткової угоди (про встановлення кредитного ліміту) до цього договору або за ініціативою Банку згідно з п.5.4.12 цього договору.

Відповідно до п. 4.4. договору за користування кредитним лімітом, в тому числі і простроченим, банк нараховує, а клієнт сплачує проценти. Відсоткова ставка за користування кредитним лімітом, в тому числі і простроченим, зазначається в тарифах.

Пунктом 4.6 кредитного договору погоджено, що проценти з користування кредитним лімітом нараховуються на суму використаного кредитного ліміту (в тому числі прострочену суму) на кінець кожного дня, виходячи з умовної кількості днів у році - 360 днів (факт/360), при цьому враховується день використання кредитного ліміту та не враховується день його погашення.

Також, згідно з п. 4.8. банк щомісячно в останній банківський день місяця нараховує щомісячну комісію за обслуговування кредитного ліміту в розмірі, зазначеному в Тарифах. Щомісячна комісія за обслуговування кредитного ліміту нараховується на суму встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту в разі, якщо станом на день нарахування такої комісії по кредитному ліміту існує заборгованість (Кредитний ліміт є використаним) в розмірі, зазначеному в тарифах, та підлягає сплаті клієнтом в частині мінімального щомісячного платежу.

Пунктом 4.9. кредитного договору встановлено, зокрема, що з наступного місяця після використання кредитного ліміту та до повного його погашення у клієнта виникає обов'язок щомісячно, не пізніше 16:00 годин 25 числа сплачувати мінімальний щомісячний платіж.

Відповідно до п. 7.9. договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 10 років.

Згідно п. 8.6 кредитного договору, до договору додаються: додаток №1 «Тарифи по випуску та обслуговуванню банківських платіжних карток ПАТ «Актабанк»» - «Миттєва готівка» та додаток №2 «Графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту».

Невід'ємною частиною кредитного договору №201461 від 28.05.2013 року є додаток №1 «Тарифи на випуск та обслуговування банківських платіжних карток ПАТ «Актабанк» - «Миттєва готівка», відповідно до п. 12.1 якого відсоткова ставка за користування кредитним лімітом - 0,01% річних (а.с.15 зворот).

Згідно п. 12.2. зазначеного вище додатку №1 мінімальний щомісячний платіж - 7% від суми встановленого кредитного ліміту.

Пунктом 12.3. Тарифів на випуск та обслуговування банківських платіжних карток ПАТ «Актабанк»» - «Миттєва готівка» погоджено, що щомісячна комісія за обслуговування кредитного ліміту при сумі використаного кредитного ліміту на кінець місяця більше 15 грн. - 3,5% від суми встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до п. 12.5 зазначених тарифів, штраф за неналежну (не в строк, не в повному обсязі) плату мінімального щомісячного платежу - 50,00 грн.

Також встановлено, що додатком №2 до договору №201461 від 28.05.2013 року погоджено «Графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту», згідно якого кінцевий строк погашення кредитного ліміту - 25.10.2015 року (а.с.16).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з повернення кредитних коштів за кредитним договором №201461 від 28.05.2013 року, перед банком утворилась заборгованість, яка, станом на 01.03.2016 року, становить 54187,53 грн., та складається з тіла кредиту - 26780,51 грн., заборгованості за відсотками - 7,02 грн., комісії - 27300,00 грн., штрафу у сумі 100,00 грн. Розмір заборгованості підтверджується представленим банком детальним розрахунком, що відповідає умовам вищевказаного договору, та випискою з особового рахунку боржника (а.с.6-9, 10-11).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд, встановивши у повному обсязі фактичні обставини у справі, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Актабанк» та правомірно стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №201461 від 28.05.2013 року, станом на 01.03.2016 року, у загальному розмірі 54187,53 грн., а саме: 26780,51 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7,02 грн. - заборгованість за відсотками, 27300,00 грн. - заборгованість по комісії та штраф у розмірі 100,00 грн. Розмір даної заборгованості підтверджується наданими банком розрахунком заборгованості на аркушах 6-9, який є арифметично правильним та відповідає умовам договору, а також випискою з особового рахунку НОМЕР_1 за період з 28.05.2013 року по 01.03.2016 року на аркушах 10-11.

Доводи апелянта про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог через наявність у договорі №201461 умов, які є несправедливими, суперечать вимогам законодавства та порушують права відповідача, зокрема, як споживача, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом розгляду даної справи не є недійсність вказаного договору чи його окремих частин. Більше того, в суді апеляційної інстанції не заявлено про оспорювання відповідачем, на час розгляду справи, зазначеного вище договору №201461 чи його частин; відповідні письмові докази відповідачем суду не представлені, клопотань про їх витребування чи зупинення апеляційного провадження у справі - не заявлено, що стверджується матеріалами справи, журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про невідповідність розрахунку розміру заборгованості умовам кредитного договору є недоведеними, безпідставними та спростовуються наданим банком детальним розрахунком боргу і випискою з особового рахунку відповідача. Колегія зауважує, що власного розрахунку боргу відповідачем не надано, клопотання про призначення відповідної судової експертизи чи витребування додаткових письмових доказів у банку - не заявлено, що стверджується матеріалами справи, журналом та звукозаписом судового засідання апеляційного суду.

Більше того, апеляційним судом встановлено, що банком умови договору виконані належним чином шляхом встановив на платіжну картку відповідача кредитного ліміту у розмірі 30000,00 грн., а також шляхом передання клієнту (відповідачу) відповідної платіжної банківської картки та конверту з пін-кодом до картки, що підтверджується розписками ОСОБА_2 від 28.05.2013 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.15). Дані факти, згідно змісту апеляційної скарги, відповідачем не оспорюються.

З представлених банком розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_2 періодично частково виконував умови договору №201461, що свідчить про визнання ним умов даного договору та факту його укладання.

Колегія зауважує, що відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що в суді першої чи другої інстанцій заява про застосування позовної давності ні в письмовій, ні в усній формі не надавалась, тому питання щодо застосування позовної давності судом не вирішується.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального чи процесуального права, що призвели до неправомірного вирішення справи по суті, а зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді