У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми за договорами банківських вкладів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 1 квітня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») у Сакському відділенні № 5 Кримського регіонального управління були укладено договір банківського вкладу № SAMDN4279 «Стандарт» та № SAMDN4597 «Стандарт», за умовами яких банк отримав від неї грошові вклади у розмірі 20 тис. доларів США та 9 тис. доларів відповідно, строком на 6 місяців зі сплатою 8,5 % річних. У лютому 2014 року вона звернулась до банку з вимогою дострокового розірвання договорів, проте її було відмовлено. У травні 2014 року вона надіслала банку вимогу про повернення банківських вкладів, однак її вимога залишилась без реагування, вклад їй повернуто не було.

Позивачка просила, з урахуванням уточнених вимог, стягнути з банку на її користь суму банківського вкладу у розмірі 20 тис. доларів США з нарахованими відсотками у розмірі 3 301 долар 93 центи США, суму банківського вкладу у розмірі 9 тис. доларів США з нарахованими відсотками у розмірі 1 485 доларів 86 центів США та витрати на правову допомогу у розмірі 1 945 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову. У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 лютого 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 за договором банківського вкладу № SAMDN4279 «Стандарт» від 1 квітня 2013 року в розмірі 20 тис. доларів США та відсотки за користування коштами розмірі 3 301, 93 доларів США, а всього 23 301, 93 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 за договором банківського вкладу № SAMDN4597 «Стандарт» від 1 квітня 2013 року в розмірі 9 тис. доларів США та відсотки за користування коштами в розмірі 1 485, 86 доларів США, а всього 10 485, 86 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 1 945 грн.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Судом установлено, що банк не спростував належними та допустимими доказами наявність депозитних зобов'язань перед позивачем за договорами від 1 квітня 2013 року, не спростував відомостей про відкриття по таких договорах особливих рахунків, наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачем на суму 29 тис. доларів США. При цьому, судом апеляційної інстанції зазначено, що представник позивача у судовому засідання надала оригінали договорів та квитанції про внесення ОСОБА_4 на рахунок філіалу «Кримського РУ» відділення № 55 коштів загальною сумою 29 тис. доларів США.

Відповідачем зазначено, що після окупації Автономної Республіки Крим та м. Севастополя філія Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» з 21 квітня 2014 року не мала правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність і на даний час немає доступу до інформації щодо клієнтів, які уклали договори з вказаною філією.

Проте стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія.

Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про задоволення позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П. Штелик