1Справа № 335/5955/16-ц 2/335/1431/2016
18 липня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Дворниковій Я.П. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про усунення перешкод у користуванні квартирою.
В позовній заяві вказує, що на підставі договору довічного утримання (догляду) від 27.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 390, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
У відповідності до п. 10 договору право власності на відчужувану квартиру переходить до позивача з моменту укладення цього договору та державної реєстрації цього права.
Відповідно до довідки № 9476 Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів № 1 від 15. 09. 2014 року, за адресою: АДРЕСА_2: зареєстровані: ОСОБА_4 (особа, яку доглядає позивач) та ОСОБА_2.
Відповідач ОСОБА_2 в зазначеній квартирі більше року не проживає.
Разом з тим, відповідач добровільно знятися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 не бажає, на нього нараховуються комунальні платежі, що порушує права позивача, як власника майна.
Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.
В судове засідання відповідач не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечень не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання (догляду) від 27.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 390, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
У відповідності до п. 10 договору право власності на відчужувану квартиру переходить до позивача з моменту укладення цього договору та державної реєстрації цього права.
Відповідно до довідки № 9476 Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів № 1 від 15. 09. 2014 року, за адресою: АДРЕСА_2: зареєстровані: ОСОБА_4 (особа, яку доглядає позивач) та ОСОБА_2.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає в спірній квартирі більш ніж півроку.
Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до норм ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до норм ст.319 ЦК України встановлено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 ЦПК України .
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 в якій зареєстрований, але не проживає відповідач ОСОБА_2., що перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив паво користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В.Воробйов