Справа № 168/160/16-ц
Провадження № 2/168/77/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2016 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

представника позивача Дричик А.В.,

прокурора Нечаї О.П.,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом органу опіки та піклування Старовижівської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

21 березня 2016 року орган опіки та піклування Старовижівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Позов мотивує тим, що діти перебувають на обліку у службі у справах дітей Старовижівської РДА як такі, що опинились в складних життєвих обставинах і проживають у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Рішенням виконкому Мизівської сільської ради від 18.12.2008 року №58 сім'ю ОСОБА_3 поставлено на облік як не благополучну.

Крім того, відповідачка ОСОБА_3 рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 20 жовтня 2009 року вже позбавлена батьківських прав відносно її старших дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та попереджена про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. Однак ставлення матері до дітей не змінилось, що підтверджується актами обстеження умов проживання дітей. Згідно з даними актами обстеження, сім'я проживає в незадовільних санітарних умовах, гроші отримані на дітей, використовуються не за призначенням, не забезпечуються необхідних умов для життя, виховання та повноцінного розвитку малолітніх дітей. Неодноразово було помічено, що діти знаходяться вдома самі протягом тривалого часу. Батьки зловживають спиртними напоями, на ґрунті пияцтва в сім'ї часто виникають сварки та бійки. Згідно повідомлення Старовижівського ВП Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 9 разів притягалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП ОСОБА_2 - 7 разів.

Також у позові зазначено, що з відповідачами неодноразово проводились заходи профілактичного характеру виконкомом сільської ради, працівниками служби у справах дітей, проте на шлях виправлення вони не стали, свідомо усунулись від виховання дітей. 17 лютого 2012 року, 12 березня 2016 року діти були вилучені із сім'ї разом з матір'ю та госпіталізовані в Старовижівську ЦРЛ для проходження медичного обстеження та лікування. Позивач вважає, що ситуація, яка виникла, становить реальну загрозу життю і здоров'ю малолітніх дітей. В зв'язку з цим, було прийнято рішення про негайне відібрання дітей та направлення до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації, де діти знаходяться на даний час. Рішенням Старовижівської районної державної адміністрації затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей.

Просить суд позбавити відповідачів батьківських прав, передати дітей органу опіки та піклування Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області для подальшого їх влаштування.

В ході розгляду справи представники позивача Максимук Л.П., Люклянчук Т.В., Дричик А.В. заявлені позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав, додатково пояснивши, що за результатами обстеження умов проживання дітей встановлено, що діти не забезпечені одягом, постільною білизною, в будинку брудно, не завжди є достатня кількість їжі, не прибрано. З відповідачами неодноразово проводились профілактичні бесіди. Відповідачі не заперечували факту неналежного виховання дітей і кожного разу обіцяли, що усунуть всі недоліки та обіцяли виправитись, однак фактично обіцянок не виконують. Встановлено також, що старший син часто не відвідує школу, оскільки залишається вдома доглядати за молодшими дітьми. В присутності батьків діти замкнені і мовчать, однак за відсутності батьків просять відібрати їх від батьків. У дітей виявлено контагіозне інфекційне захворювання, однак мати відмовилась від госпіталізації. Позивач вважає, що ситуація є критичною і з метою забезпечення інтересів дітей позов слід задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, пояснила, що наведені позивачем факти дійсності відповідають частково, однак вважає, що підстав для позбавлення її батьківських прав немає, оскільки по мірі можливостей вона забезпечує дітей продуктами харчування, одягом, шкільним приладдям. Діти мають іграшки, чисті, ситі, проживають в нормальних умовах, вона не працює, однак утримує домашнє господарство, в літній період заробляє кошти збираючи гриби і ягоди. Вважає, що викладені в позові обставини є перебільшеними. Щодо хвороби, виявленої в дітей, пояснила, що не повірила лікарям, оскільки вважала це алергією. Після відібрання дітей двічі (20 і 29 березня) провідувала їх у притулку. Любить своїх дітей, піклується про них, займається їх вихованням. Разом з ОСОБА_13 створила всі належні умови для їх проживання, розвитку та виховання. Зазначила, що не зловживає спиртним, хоча часто його вживає, шукає роботу, щоб мати можливість утримувати дітей. Протягом кількох років вона один раз зверталася за отриманням соціальної допомоги, однак їй відмовили, пояснивши, що потрібно прийти пізніше. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він як батько дітей про них піклується, від виконання своїх батьківських обов'язків не ухиляється. Звертався з проханням надати дітям путівку на курорт, за отриманням соціальної допомоги не звертався. Коли він з дружиною вживає алкоголь, діти цього не бачать. Діти розвинуті, гуляють, граються з однолітками, відвідують школу, вважає, що це все, що необхідне дітям. В 2016 році представники сільської ради до них не приходили жодного разу. Сільський голова упереджено відноситься до них. Вважає, що дітям створені належні умови для їхнього проживання. На даний час він не перебуває на обліку в Старовижівському районному центрі зайнятості, як безробітний, на заробітки за межі України не їздить, намагався працевлаштуватись, однак не зміг. Діти відвідують школу, де характеризується позитивно. Жодної загрози для життя і здоров'я дітей не має. Додав, що провідував дітей у притулку для дітей в м. Рожище, бажає їх забрати додому. Вважає, що позбавити його і дружину батьківських прав немає підстав. Просить у задоволенні позову щодо позбавлення його батьківських прав відмовити.

Прокурор в судовому засіданні просить позов задовольнити, оскільки при дослідженні у сукупності всіх доказів в справі все ж встановлено, що відповідачі ухиляються від належного виховання дітей, старший син, якому 14 років часто готує їжу молодшим, оскільки не завжди це роблять батьки, крім того, діти самостійно розпалюють піч. Така ситуація ставить під загрозу життя і безпеку дітей. Батьки притягались до адміністративної відповідальності, не заперечили, що зловживають алкоголем, не працевлаштувались і не робили нічого для працевлаштування. З часу відібрання дітей до моменту розгляду справи, вони не надали доказів того, що вчинили дії, які б були спрямовані на виправлення ситуації.

Суд, заслухавши пояснення сторін, прокурора, свідків, думку дітей, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Положеннями ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у незареєстрованому шлюбі (співмешканці). Також вони є батьками неповнолітніх: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 8).

Батьками неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_14 та ОСОБА_3 є (а.с. 6).

Згідно із довідкою про склад сім'ї та проживання неповнолітні діти проживають разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно з рішенням Мизівської сільської ради від 18.12.2008 року сім'я ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку як неблагополучна сім'я (а.с. 35).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 20 жовтня 2009 року ОСОБА_3, позбавлена батьківських прав щодо старших своїх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та попереджена про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8).

З актів обстеження умов проживання, актів матеріально-побутових умов у період з 06 листопада 2008 року по 11 січня 2016 року, що проводилися Службою у справах дітей Старовижівської районної державної адміністрації та Мизівською сільською радою Старовижівського району, встановлено, що сім'я проживає в незадовільних санітарних умовах, гроші отримані на дітей батьки використовують не за призначенням, не забезпечують необхідних умов для життя, виховання та повноцінного розвитку дітей, їжі не завжди достатньо, батьки бувають в стані алкогольного сп'яніння, в будинку брудно (а. с. 14-34).

ОСОБА_15 закладу «Старовижівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 10 березня 2016 року, повідомлено службу у справах дітей, що при обстеженні сім'ї ОСОБА_3 було виявлено високе контагіозне інфекційне захворювання та запропоновано стаціонарне лікування всіх членів сім'ї, від чого остання відмовилась. При огляді дітей матір перебувала в стані алкогольного сп'яніння (а.с.36).

Згідно з характеристикою Мизівської сільської ради Старовижівського району від 16 березня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зарекомендували себе з негативної сторони, схильні до зловживання алкоголем, недостатньо уваги приділяють вихованню дітей, часто залишають їх без нагляду (а. с. 11-12).

Згідно з повідомленням начальника Старовижівського ВП Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 9 разів притягалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, а ОСОБА_2 - 7 разів.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Старовижівської районної державної адміністрації від 18 березня 2016 року доцільним є позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітніх дітей (а.с.43-45).

Викладені у даному висновку служби у справах дітей обставини, які були взяті за основу при вирішенні питання про доцільність позбавленнявідповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, підтвердились під час розгляду справи в суді.

Згідно з довідками з місця навчання відповідачі не приділяють уваги навчанню дітей.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні, дала показання про те, що як сільський голова неодноразово особисто відвідувала відповідачів, умови проживання яких постійно не задовільні, були випадки коли, дітей доглядав найстарший 14 - річний син, а батьки в той час вживали алкоголь. В будинку антисанітарні умови, відсутні постіль, одяг, були випадки коли в будинку не було їжі. Таким чином дітям не створені умови для проживання і виховання. Сільська рада неодноразово проводила виховну роботу з відповідачами, однак її результат є тимчасовим, після отриманнями відповідачами матеріальної допомоги на дітей, останні витрачають кошти на алкоголь, а не за призначенням.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що як колишній сільський голова, а в даний час директор школи, знає сім'ю відповідачів. Умови проживання відповідачів і їх дітей, з часу позбавлення батьківських прав щодо старших дітей, не змінились. В будинку безлад, брудно, батьки частково реагували на вимоги соціальних служб, але результат був тимчасовий. Діти навчаються на початковому рівні, рівень успішності поганий, однак в поведінці є спокійними, самостійними, не відокремлюються від колективу, проте в школу приходять не охайні в брудному одязі, найстарший син пропускає навчання у зв'язку з тим, що доглядає молодших брата і сестер. В його присутності відповідачка відмовилась від госпіталізації дітей незважаючи на роз'яснення і вмовляння медиків і представників соціальних служб. Крім того харчування дітей в школі відбувається за рахунок батьків, частину цих коштів відповідачі сплатили.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що в складі комісії соціальних служб був присутній під час обстеження житлових умов відповідачів. Діти були неохайні, брудні. Вважає, що умов для проживання дітей в будинку не створено, вікно не було засклене, дровами незважаючи на наближення зими не забезпечені.

Відповідно до вимог ст.171 СК суд заслухав неповнолітніх дітей, крім неповнолітньої ОСОБА_7, якій 4 роки.

Так, неповнолітні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні розповіли, що часто їх доглядаєстарший брат ОСОБА_4, який готує їм їжу, розпалює піч. Батьки часто залишають їх самих вдома, йдуть до сусідів і випивають. Також повідомили, що в притулку є кращі побутові умови, ніж удома. Разом з тим, з батьками час проводили, хочуть, щоб батьки не пили.

З характеристик психологів дитячого притулку встановлено, що діти прив'язані до батьків, психологічний стан дітей позитивний, однак вони педагогічно занедбані.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з'ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідачі в достатній мірі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечували необхідного харчування, часто залишають дітей самих, що ставить під загрозу безпеку дітей, відмовились від госпіталізації після виявлення інфекційного захворювання. Діти проживають в антисанітарних умовах, для усунення яких не потрібні значні кошти.

Відповідачі вказаних обставин не спростували, а навпаки підтвердили, що іноді зловживають алкоголем, не працевлаштовувались, оскільки не змогли знайти роботу, разом з тим не навели жодних поважних причин цього, не звертались за матеріальною допомогою до держави, з чого суд робить висновок, що проживали за рахунок коштів, отриманих на дітей. Суд, вважає пояснення позивачів щодо неможливості знайти роботу такими, що не заслуговують на увагу, а дії і спосіб життя відповідачів свідчать про ухилення від обов'язків виховання дітей.

Суд враховує, що відповідачка ОСОБА_3 рішенням суду в 2009 р. попереджувалась про недопустимість аналогічної поведінки щодо дітей.

Крім того, суд враховує, що за час від першого судового засідання і протягом всього часу судового розгляду відповідачі не вчинили жодних дій, спрямованих на те, щоб спілкуватись з дітьми, виправити умови проживання, працевлаштуватись, довести своє виправлення, відвідували дітей лише до першого судового засідання.

Незважаючи на позитивне ставлення дітей до батьків, суд приходить до висновку, що застосування такого суворого заходу впливу до відповідачів як позбавлення батьківських прав відповідачів в цьому випадку є виправданим і доцільним.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Також згідно з ч. 5 ст. 167 СК якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з кожного з відповідачів в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст. 164 СК, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис про народження № 96 від 14 лютого 2002 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис про народження №3 від 28 січня 2008 року, складений Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис про народження №3 від 11 лютого 2009 року, складений Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, актовий запис про народження №3 від 16 березня 2012 року, складений Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, батьківських прав щодо неповнолітніх дітей:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис про народження №3 від 28 січня 2008 року, складений Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис про народження №3 від 11 лютого 2009 року, складений Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, актовий запис про народження №3 від 16 березня 2012 року, складений Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області.

Передати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, органу опіки та піклування Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області для подальшого їх влаштування.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Хаврона