Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом автогосподарства при Головному управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року автогосподарство при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві (далі - ГУ МВС України в м. Києві) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 18 листопада 2009 року о 23 год 30 хв в м. Києві по Кільцевій дорозі, відповідач, керуючи автомобілем «Мітсубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1, під час перестроювання з крайньої правої смуги в крайню ліву не надав дорогу автомобілю «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 який належить автогосподарству при ГУ МВС України в м. Києві, під керуванням о/у в ОВС ВВБ в м. Києві ОСОБА_6, який рухався в крайній лівій смузі в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 10.1,10.3 ПДР України.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав значні пошкодження. Позивач просив відшкодувати майнову шкоду, яка згідно зі звітом від 07 травня 2010 року № 93, наданого товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна компанія» (далі - ТОВ «Незалежна експертна оцінка») щодо вартості ремонту автомобіля «Шкода Октавія», складає 80 323 грн 11 коп.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня

2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, позовні вимоги автогосподарства при ГУ МВС України в м. Києві задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь автогосподарства при ГУМВС України в м. Києві матеріальну шкоду в розмірі 80 323,11 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, за таких обставин: 18 листопада 2009 року о 23 год. 30 хв. в м. Києві по Кільцевій дорозі, керуючи автомобілем «Мітсубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1, під час перестроювання з крайньої правої смуги в крайню ліву водій ОСОБА_4 не надав дорогу автомобілю «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 який належить автогосподарству при ГУ МВС України в м. Києві, під керуванням о/у в ОВС ВВБ в м. Києві ОСОБА_6, який рухався в крайній лівій смузі в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. п. 10.1, 10.3 ПДР України. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав значні пошкодження.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року позовні вимоги Автогосподарства при ГУ МВС України в м. Києві до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Автогосподарства при ГУМВС України в м. Києві майнову шкоду в розмірі 80 323,11 грн, витрати за проведення експертизи в розмірі 500 грн, судовий збір у розмірі 808,23 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року змінено та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь Автогосподарства при ГУМВС України в м. Києві майнову шкоду в розмірі 50 171 грн, витрати на експертизу в розмірі 500 грн, судовий збір в розмірі 501,71 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, всього стягнуто 51 292,71 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року яким змінено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення, судом касаційної інстанції зазначено, що судом залишено поза увагою та не надано належної оцінки дійсним обставинам у справі, а саме: висновку від 24 березня 2011 року № 17/03, де зазначено, що дії водія автомобіля «Шкода Октавія» ОСОБА_6 знаходились у причинно-послідовному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, тобто не надано правової оцінки дій ОСОБА_6, другого водія учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки оцінювач ОСОБА_7, на звіті якого ґрунтуються позовні вимоги про стягнення шкоди не має свідоцтва ЦЕКК Міністерства юстиції України за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», а відповідно до висновку від 24 березня 2011 року № 17/03, дії водія автомобіля «Шкода Октавія» ОСОБА_6 знаходились у причинно-послідовному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Оскільки позов не містить вимог про визначення ступеня вини учасників ДТП з відповідним визначенням розміру шкоди, позовні вимоги не доведені.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року рішення апеляційного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд касаційної інстанції зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, а суд відповідно до ч. 2 ст. 1190 ЦК України, за заявою потерпілого може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступні обставини.

Протягом розгляду справи, з приводу вказаної дорожньо-транспортної пригоди проводились наступні дослідження.

Звіт №93 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 07 травня 2010 року, здійснений експертом ОСОБА_7, відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 80 323, 11 грн.

Висновок №17/03 експертного автотехнічного дослідження від 24 листопада 2011 року, здійснений експертом ОСОБА_8 про те, що дії водія автомобіля «Шкода Октавія» ОСОБА_6 знаходились у причинно-послідовному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, оскільки він мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом екстреного гальмування. В даній дорожній ситуації, виходячи з вимог ПДР України, з ціллю забезпечення безпеки руху, водій автомобіля «Шкода Октавія» ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. п. 1.5 2.3 б), а також п. п. 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України, згідно з якими, «у випадку виникнення небезпеки для руху чи перешкоди, які водій об'єктивно здатен побачити, він повинен негайно прийняти міри для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об'їхати перешкоду» і «в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.».

Також, при даному розгляді справи у суді апеляційної інстанції, на усунення протиріч у вказаних висновках, судом встановлено, що експерт ОСОБА_8 помер, у зв'язку з чим допитати його як експерта, який проводив експертне дослідження від 24 березня 2011 року № 17/03 можливості не має.

Оскільки у сторін виникли протиріччя щодо вини водія автомобіля «Шкода Октавія» ОСОБА_6, судом апеляційної інстанції призначена судова автотехнічна експертиза, саме для визначення дій водіїв в дорожньо-транспортній пригоді та їх ступеня вини.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 25 вересня 2015 року №7791/15-52, вирішити питання щодо технічної можливості уникнути ДТП у водіїв та оцінити їх дії відповідно до вимог ПДР України, за обсягом наданих матеріалів неможливо, а вирішення даних питань потребує всебічної юридичної оцінки всіх доказів по справі, що виходить за межі компетенції експертів.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач має право вимоги до ОСОБА_4, як винної особи у вчиненні ДТП, вина якого встановлена постановою про адміністративне правопорушення, оскільки постанова Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2010 року залишена без змін постановою апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2011 року, оскільки відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_6 жодних рішень щодо встановлення його вини у ДТП 18 листопада 2009 року не приймалось.

Крім того, є правильними висновки судів в частині визначення розміру матеріальної шкоди щодо взяття до уваги звіту ТОВ «Незалежна експертна компанія» виконаного оцінювачем ОСОБА_7, оскільки останній на момент виконання звіту мав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача за напрямами оцінки майна: «Оцінка об'єктів в матеріальній форма» та спеціалізацією в межах напряму «Оцінка дорожніх транспортних засобів».

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Доводи касаційної скарги щодо того, що оцінювач, на підставі звіту якого визначено розмір матеріальної шкоди, не мав свідоцтва ЦЕКК Міністерства юстиції України за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», є безпідставними, оскільки оцінка збитку здійснена оцінювачем, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво для проведення такої оцінки, замовленої на підставі договору, а не в рамках здійсненої експертизи, призначеної судом.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук