У Х В А Л А

23.09.2016 Справа №607/10461/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК позовна заява має містити зміст позовних вимог. Однак зміст позовних вимог ОСОБА_1 є суперечливим та не конкретизованим, оскільки суть позову ним сформульовано: «про визнання права власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1», а в прохальній частині позову позивач просить суд: «прийняти рішення з оприділенням його частки в спадковому майні, яке належало ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно наведеного переліку, який є в ОСОБА_2 районній державній нотаріальній конторі. Такі вимоги не є позовними вимогами в розумінні Цивільного процесуального кодексу України. Позовні вимоги повинні бути заявлені чітко і зрозуміло, відповідно до вимог Цивільного законодавства України.

Позивачем не оплачено судового збору ні за ставками встановленими для визначення судового збору за вимогу майнового характеру, ні за ставками встановленими для визначення судового збору за вимогу немайнового характеру.

У разі заявлення позивачем вимоги про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві необхідно вказати ціну позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна та згідно з п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

З метою встановлення вартості спірного майна позивач вправі звернутися до суб'єктів оцінної діяльності щодо визначення вартості даного нерухомого майна чи ідентичного йому.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

При пред'явленні зазначеного позову позивачем ОСОБА_1 судового збору не сплачено.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцемпозовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 гривню 20 копійок) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 гривень).

У разі заявлення позивачами другої вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується відповідно до вимог п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими ставка судового збору за фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 гривень).

Посилання позивача на те, що суму судового збору необхідно визначити в ході розгляду справи не обґрунтовані.

Відповідно доп. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позивач, не вказує, яким чином саме відповідачем ОСОБА_2 районною державною нотаріальною конторою порушені його права, свободи та інтереси з приводу зазначених позовних вимог. Зокрема, позивач не зазначає, чи звертався він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, чи видано йому свідоцтво про право на спадщину на будь-яке майно, чи було ним відмовлено в цьому та що зумовило звернення до суду з цього приводу. Будь-яких доказів, які б підтверджували викладені обставини на обґрунтування позовних вимог у цій частині, позивач у позовній заяві не зазначає, що є порушенням вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

При цьому суд вважає безпідставним в даному випадку посилання позивача на розяснення Пленуму Верховного суду України, надані в п. 7 Постанови № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» про те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу. Наведене не звільняє позивача від обовязку зазначати у позовній заяві докази на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином позивачу ОСОБА_1 слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме:

1)викласти чіткий та зрозумілий зміст позовних вимог;

2)викласти обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги;

3)зазначити докази на підтвердження цих обставин;

4)у разі заявлення вимоги про визнання права власності на спадкове майно, визначити та вказати в позовній заяві ціну позову, виходячи з дійсної вартості спірного майна, зазначити докази на підтвердження ціни позову та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, з урахуванням ціни позову, визначеної, виходячи з дійсної вартості спірного майна, та з урахуванням викладених вище вимог закону щодо визначення розміру судового збору, на розрахунковий рахунок:0002, код одержувача: 37977726; банк одержувача ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001, код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012, призначення платежу судовий збір, код 02886692, пункт 1.1., та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

5)у разі заявленння вимоги немайнового характеру сплатити за неї судовий збір у розмірі 551,20 гривень на розрахунковий рахунок:0002, код одержувача: 37977726; банк одержувача ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001, код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012, призначення платежу судовий збір, код 02886692, пункт 1.2., та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя