Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2807/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

17 серпня 2016 Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Мотивував позов тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, зареєстрованому 27.04.1991. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2013, яке вступило в силу 25.03.2013, шлюб розірваний, з даного часу сторони спільного господарства не ведуть. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у жовтні 1997 року за спільні кошти було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1997 - квартиру АДРЕСА_1, вартість якої становила 289000 грн. Дана квартира є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просить виділити йому у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 250000 грн., виділити ОСОБА_2 у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 250000 грн.

В судовому засіданні зменшив позовні вимоги та просив виділити йому у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 192250 грн., виділити ОСОБА_2 у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 192250 грн. Пояснив, що за спільні сімейні гроші в шлюбі була куплена спірна квартира, а саме була продана спадщина відповідача - будинок з надвірними спорудами, яку вони прибрали та навели порядок, та було проданий його власний автомобіль.

Відповідач та її представник адвокат заперечували щодо позовних вимог, надали суду письмові заперечення. Суду пояснили, що позивач та відповідач, перебуваючи в шлюбі, хотіли купити квартиру та відшукавши нормальний варіант, знайшли покупця ОСОБА_3 на спадщину ОСОБА_2, оскільки на купівлю нової квартири у відповідача не було коштів. Спадщину продали за 4500 доларів США. Продаж будинку призначений був на 15.10.1997 у м. Золотоноша, перед цим ОСОБА_3 30.08.1997 передав вказані грошові кошти відповідачу. За кошти від продажу спадщини 01.10.1997 була придбана спірна квартира і право власності оформлено на відповідача.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що тітка ОСОБА_2 заповіла їй будинок, згодом будинок продали, а за ці кошти ОСОБА_2 купила квартиру. Проданий будинок був у занедбаному стані.

Суд вислухавши пояснення сторін, представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п.2.ч.2.ст. 218 ЦК України зазначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Встановлено та не заперечувалось учасниками процесу, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.04.1991.

Відповідно до заповіту від 22.12.1987 ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_2 (дівоче ОСОБА_2) будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в смт. Драбів Черкаської області.

Згідно розписок від 30.08.1997 ОСОБА_2 отримала, а ОСОБА_6 передав горошові кошти в сумі 4500 доларів США за продаж будинку АДРЕСА_1. Угода буде нотаріально посвідчена 15.10.1997.

Також встановлено, що сторонами у шлюбі було придбано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 33,1 кв.м, жилою - 17,1 кв.м, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 01.10.1997, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу.

Факт проживання сім»єю подружжя на день укладання вказаного договору сторонами визнаний.

Як зазначено в договорі купівлі-продажу, засвідченого державним нотаріусом Золотоніської районної в/о Драбівської державної нотконтори Гавриленко Н.П., від 15.10.1997 ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 придбав будинок АДРЕСА_1. Продаж вчинено за 9500 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Спірною залишається сума, на яку сторони придбали спірну квартиру.

Так, позивач зазначає, що допомагав відповідачу відремонтовувати занедбану спадщину, а також надав невистачаючу суму на купівлю квартири з коштів, за які продав свій автомобіль. Реальна сума за яку купив спірну квартиру - 5000 доларів США.

Відповідач зазначає, що всі кошти з продажу спадщини були витрачені на купівлю квартири.

Отже, кошти на купівлю були надані кожним з подружжя на купівлю рині спірної квартири.

Ніким з сторін не запечується той факт, що квартира була придбана з метою проживання в ній сім»ї.

Отже, доводи Відповідача, що сторони купували спірну квартиру за тільки за кошти від продажу її спадщини не доведені в судовому засіданні належними і допустимими доказами, а тому не беруться до уваги.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами за спільні кошти подружжя та є об»єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та підлягає поділу порівну.

Таким чином, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між подружжям в судовому порядку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Приписами ст.71 СК України встановлено способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу даної норми встановлено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

На момент розгляду справи вартість майна (квартири) між сторонами не узгоджена.

Відповідно до п. 23, 24 постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Крім того, в п. 25 постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Окрім того, позивач звернувся до суду про поділ спільного майна подружжя в рівних ідеальних частках.

За таких обставин та керуючись ст. 3, 10, 11, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, , ст.ст. 57-74 СК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька