АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/6214/2016 головуючий у 1-й інстанції: Марцинкевич В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Ошедшій А.Д.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Страховий капітал", про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 6 жовтня 2012 року з вини відповідача, було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки "PorscheCayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2012 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Страховий капітал" (далі - ПрАТ "СК "Страховий капітал"), страхова компанія здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика в сумі 50000 грн.

Згідно звіту № 514 від 30 жовтня 2012 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Стірекс", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Porsche Cayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті пошкодження при ДТП, станом на 30 жовтня 2012 року складає 175192 грн. 51 коп.

Відповідно до висновку експерта № 093/15 від 31 березня 2015 року судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю "PorscheCayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 6 жовтня 2012 року становить 196130 грн. 54 коп.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяні збитки, позивач просив стягнути на свою користь майнову шкоду в розмірі 146130 грн. 54 коп., а також 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 294 грн. 86 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи та, на думку позивача, не вірно застосував чинне законодавство, зокрема ч. 2 ст. 1192 ЦК України, внаслідок чого не правильно визначив розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню на користь позивача; також, судом було безпідставно відмовлено у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 6 жовтня 2012 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Porsche Cayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1, та автомобіля марки "Сitroen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Зазначена пригода сталася з вини ОСОБА_2, якого постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2012 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "СК "Страховий капітал" згідно полісу № АВ/378763 від 16 березня 2012 року, страхова компанія здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика в сумі 50000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 102-103).

Згідно звіту № 514 від 30 жовтня 2012 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Стірекс", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Porsche Cayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті пошкодження при ДТП, станом на 30 жовтня 2012 року складає 175192 грн. 51 коп. (а. с. 59-67).

Відповідно до висновку експерта № 093/15 від 31 березня 2015 року судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю "PorscheCayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, станом на 6 жовтня 2012 року становить: з урахуванням пошкоджень задньої частини - 50294 грн. 86 коп., з урахуванням пошкоджень задньої та передньої частин - 67191 грн. 90 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля станом на 6 жовтня 2012 року становить: з урахуванням пошкоджень задньої частини - 50294 грн. 86 коп., з урахуванням пошкоджень задньої та передньої частин - 67191 грн. 90 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю "Porsche Cayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, станом на дату проведення експертизи становить: з урахуванням пошкоджень задньої частини - 160863 грн. 07 коп., з урахуванням пошкоджень задньої та передньої частин -196130 грн. 54 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, посилаючись на ч. 2 ст. 1192 ЦК України та висновок автотоварознавчої експертизи № 093/15 від 31 березня 2015 року, згідно якого вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, станом на 6 жовтня 2012 року та з урахуванням пошкоджень задньої частини становить 50294 грн. 86 коп., а також ураховуючи те, що позивачу було відшкодовано ПрАТ "СК "Страховий капітал" 50000 грн., тому з відповідача підлягає стягненню 294 грн. 86 коп. Крім того, оскільки позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст.ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди, то у задоволенні вимог в цій частині також слід відмовити.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Так, згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 6 жовтня 2012 року, у присутності працівника ДАІ учасниками вказаної ДТП було засвідчено пошкодження обох транспортних засобів, зокрема, автомобілю позивача "Porsche Cayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2: задній бампер, кришка багажника, що зафіксовано відповідною довідкою (а. с. 6).

При розгляді даної справи судом першої інстанції також було встановлено, що звіт № 514 від 30 жовтня 2012 року з приводу визначення вартості матеріального збитку, який був наданий позивачем як підстава визначення ціни позову, є необґрунтованим, оскільки у ньому не було досліджено наявність попередніх ушкоджень автомобілю, що є суттєвою обставиною та впливає на розрахунок матеріального збитку.

У зв'язку з цим, на запит суду листом № 45/7484 від 26 грудня 2014 року Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем Міністерства внутрішніх справ України підтверджено, що з автомобілем "Porsche Cayenne Turbo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 9 грудня 2011 року відбулася ДТП, в результаті якої автомобілю спричинені пошкодження: передня права частина, бокова права частина, бокова ліва частина (а. с. 82-83).

З цього ж листа вбачається, що 15 червня 2011 року даний автомобіль був зареєстрований за позивачем ОСОБА_1, однак 18 січня 2014 року вказаний автомобіль був знятий з реєстрації для реалізації, а 6 червня 2014 року - вдруге знятий з реєстрації наступним власником (а. с. 84).

Отже, з 18 січня 2014 року позивач не є власником даного транспортного засобу.

У зв'язку з викладеними обставинами, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2015 у справі була призначена судова автотоварознавча експертиза (а. с. 79-80).

Саме тому, з урахуванням попередньої ДТП за участю даного автомобіля, висновком експерта № 093/15 від 31 березня 2015 року встановлено, що матеріальний збиток, спричинений автомобілю в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 6 жовтня 2012 року, з урахуванням пошкоджень задньої частини, станом на 6 жовтня 2012 року складає 50294 грн. 86 коп.

Крім того, експертом була визначена вартість матеріального збитку в сумі 160863 грн. 07 коп. (з урахуванням пошкоджень задньої частини) та 196130 грн. 54 коп. (з урахуванням пошкоджень задньої та передньої частини) станом на 31 березня 2015 року (на дату проведення експертизи).

Будь-яких доказів на спростування вказаного висновку експерта позивачем на подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, у зв'язку з тим, що страховою компанією у період з 8 липня 2013 по 11 липня 2013 було виплачено страхове відшкодування на загальну суму всього 50000,00 грн. у межах ліміту відповідальності страховика, то позивач мав реальну можливість своєчасно виконати відновлювальний ремонт автомобіля, який складав на той час 50294 грн. 86 коп. Претензій до страхової компанії позивачем також не було висунуто.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то для повного відшкодування завданої ним шкоди має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 294 грн. 86 коп. (50294 грн. 86 коп. - 50000,00 грн. = 294 грн. 86 коп.).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи та не вірно застосував чинне законодавство, зокрема ч. 2 ст. 1192 ЦК України, внаслідок чого не правильно визначив розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню на користь позивача, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційному суді, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів суду не надано.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції в частині відмови позивачу у стягненні моральної шкоди.

За змістом роз'яснень у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (ст.ст. 23, 1167 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди зазначив, що завдана йому моральна шкода полягає в душевних стражданнях, завданих у зв'язку із пошкодженням його майна та неможливістю експлуатувати належний йому автомобіль.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин моральна шкода завдана ОСОБА_1 полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його транспортного засобу (п. 3 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Позивачем доведено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні.

Ураховуючи характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин з ОСОБА_2 підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 511 грн. 56 коп.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2016 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В іншій частині позову про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судовогозборув розмірі 511 грн. 56 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: