Справа № 521/8452/13-ц
Провадження 2/521/4095/13
УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

05 червня 2013 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

судді Граніна В.Л., при секретарі Шкребтієнко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 21 травня 2013 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник ОСОБА_2, - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що рішення було ухвалено за відсутності відповідача ОСОБА_2, так як вона знаходилася на лікуванні в країні Ізраїль, а він не зміг зявитися вчасно у судове засідання, оскільки знаходився в Київському районному суді м.Одеси, крім того вказав, що ОСОБА_2, була впевнена, що судове засіданні було призначено на 12 год. 00 хв., а не на 10 год. 00 хв. Також зазначив, що заочне рішення є незаконним та необґрунтованим, так як суд неправильно дійшов висновку стосовного того, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що сторони втратили взаєморозуміння і у них різні погляди на життя та сім'ю.

При розгляді заяви про перегляд заочного рішення представник позивача заперечував проти її задоволення, представник відповідача доводи заяви підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення може бути скасоване, якщо судом встановлено одразу дві підстави: що відповідач не зявився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Інших підстав для скасування заочного рішення закон не передбачає.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше справа була призначена до розгляду на 24.04.2013 року, однак відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.30), у звязку з чим розгляд справи був відкладений на 21.05.2013 року. У цей день відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи, були повідомлені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.31), а також, те що представник відповідача у заяві про перегляд заочного рішення не заперечує той факт, що йому було відомо про дату судового засідання, однак він зазначає, що ОСОБА_2 була впевнена, про те що розгляд справи був призначений на 12 год. 00 хв., а не 10 год. 00 хв., тому він зявився саме у 12 год. 00 хв. коли справа вже була розглянута. При цьому вказує, що він не зміг зявитися у судове засідання вчасно, так як з 9 год. 00 хв. до 11 год. 40 хв. знаходився у іншому суді, чим сам підтвердив той факт, що йому було відомо про те, що розгляд справи був призначений до 12 год. 00 хв.

Таким чином, його посилання щодо призначення справи на 12 год .00 хв., судом не приймаються до уваги, так як вони нічим не підтверджуються, та спростовуються матеріалами цивільної справи і самим представником відповідача.

Доводи представника відповідача на те, що ОСОБА_2 у день ухвалення судом заочного рішення знаходилася на лікуванні, не дає підстав для скасування заочного рішення, оскільки на підставі ст.169 ч.4 ЦПК України уразі повторної неявки відповідача ( вне залежності від поважності причин) в судове засідання суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. ( постановляє заочне рішення). Крім того, згідно документів наданих представником відповідача, останні цикл лікування (терапії) ОСОБА_2 проходила, ще 20.02.2013 року. Також варто зазначити, що довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважила свого представника представляти її інтереси, була видана 30.05.2013 року (копія наявна в матеріалах справи). Таким чином, ОСОБА_2 була присутня у м.Одесі, дані обставини були також підтверджені її представником у судовому засіданні, однак жлдного разу до суду не з,явилась.

Посилання представника відповідача на те, що суд при ухваленні заочного рішення обмежився лише доказами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у справі у процесі - безпідставні.

Так, відповідач, або представник відповідача мали можливість реалізувати свої права у стадії судового розгляду справи, так як повідомлялися про призначені судові засідання в установленому законом порядку.

Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову не зобов,язувало суд відкласти справу, а навпаки було підставою для її розгляду, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, представник відповідача і при розгляді заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них.

Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольнив позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Крім того, суд враховує, що Україна є демократичною, правовою державою; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави; права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 1, частина друга статті 3, частина перша статті 55 Конституції України).

Право на судовий захист забезпечується конституційними гарантіями здійснення правосуддя судами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 акцентував: „Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо (абзац другий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Так, у справі „Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини наголосив, що „право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін немає права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення (пункт 40 мотивувальної частини Рішення від 3 квітня 2008 року).

Відповідно, до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Також суд враховує, що ніхто не може бути примушений до проживання в шлюбі і тому заперечення представника відповідача проти розірвання шлюбу є неспроможним, при тому, що позивач категорично наполягає на розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_3, який дії на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 21 травня 2013 року по цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції у встановленому законом порядку.

Суддя В.Л.Гранін