Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман-страхування», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом та, з урахуванням його уточнень, просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь різницю між розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 11 479 грн 08 коп., та у відшкодування моральної шкоди -

10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 14 листопада

2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) по вул. Конєва, 8 в м. Києві за участю автомобіля «Toyotа», номерний знак

НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, та належного їй автомобіля «Mercedes-Benz CLS350», номерний знак НОМЕР_2, яким керував

ОСОБА_6

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винною у порушенні Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Враховуючи, що згідно з рахунком-фактурою, наданим публічним акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація» (далі - ПАТ «Українська автомобільна корпорація») вартість ремонту автомобіля «Mercedes-Benz CLS350», номерний знак НОМЕР_2, складала 136 893 грн

55 коп., при цьому приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Рітейл-страхування» (далі - ПрАТ «СК «Рітейл-страхування»), виплачено 25 542 грн 18 коп., просила стягнути з винної особи різницю між розміром шкоди і страховою виплатою.

При цьому при визначенні розміру завданої моральної шкоди зазначала, що внаслідок пошкодження майна було порушено звичний ритм її життя, здійснено додаткові непередбачувані витрати на усунення наслідків ДТП.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 червня

2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 27 432 грн 58 коп., на відшкодування моральної шкоди - 3 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_4, у касаційній скарзі просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 27 432 грн 58 коп. та на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що звіт ПрАТ «СК «Рітейл-Страхування» про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача в розмірі 25 542 грн 18 коп. не оскаржувався, а тому він є узгодженим, при цьому розмір матеріальної шкоди - 11 1479 грн 08 коп. є недоведеним. Крім того, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач внаслідок ушкодження її автомобіля, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що виплачена ПрАТ «Рітейл-страхування» сума є недостатньою для відшкодування заподіяних збитків власнику автомобіля «Mercedes-Benz CLS350», номерний знак

НОМЕР_2, а тому на підставі ч. 1 ст. 1194 ЦК України з винної особи підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля «Mercedes-Benz CLS350», номерний знак НОМЕР_2. Згідно технічного паспорту на автомобіль, право користування даним транспортним засобом має ОСОБА_6

14 листопада 2014 року в м. Києві по вул. Конєва, 8, відбулася ДТП за участі автомобіля «Mercedes-Benz CLS350», під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля «Toyotа», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована ПрАТ «СК «Рітейл Страхування» відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 квітня 2014 року № 9704203 з лімітом відповідальності - 50 000 грн.

Відповідно до звіту, наданого товариством з обмеженою відповідальністю«Юніверсал Асістанс-Україна (далі - ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна»), та проведеного на замовлення страховика,вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz CLS350» становила 56 769 грн 81 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 29 336 грн 23 коп.

Згідно з платіжним дорученням від 03 квітня 2015 року ПрАТ «СК «Рітейл-страхування» виплатило страхове відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 25 542 грн 18 коп., з урахуванням податку на додану вартість.

16 червня 2015 року ПрАТ «СК «Рітейл-страхування» змінило свою назву на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман-страхування» (далі - ПрАТ «Талісман-страхування»).

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_4 зазначала, що згідно рахунку-фактури від 02 березня 2015 року, наданої ПАТ «Українська автомобільна корпорація», вартість робіт з відновлення автомобіля «Mercedes-Benz CLS350» становила 136 893 грн 55 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з винної особи у вказаній ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку устраховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Крім того, законним і обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди на підставі

ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Доводи касаційних скарг зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновком суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у касаційних скаргах були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М.Коротун