АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 12 квітня 2016 року районного суду м. Києва

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_2 - про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування автомобіля та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності та визнання недійсним правочину відчуження автомобіля,який згодом уточнював.

Зазначав,що 23.01.2014 року померла ОСОБА_5,з якою він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 2002 року і по час її смерті. За час спільного проживання ними було придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 50,60 кв.м., житловою площею 21,20 кв.м.; паркінг В-9 за цією ж адресою, площею 23,50 кв.м.; земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 : 01 : 072 : 0043 за адресою: вул..Квіткова.1 у смт.Ворзель Київської області, площею 0,0673 га. та житловий будинок на ній , загальною площею 232,30 кв.м., житловою площею 83,40 кв.м.; автомобіль НОМЕР_2; автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4); грошові кошти в сумі 92100 доларів США та 5 000 швейцарських франків, що перебувають в індивідуальному сейфі ОСОБА_5 за №234, що що розташований у АТ «Райффайзен Банк Аваль», за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26.

Посилаючись на те,що зазначене майно придбане за їх спільні з ОСОБА_5 кошти,просив визнати за ним право власності на 1/2 частину цього майна, а також визнати недійсним договір незаконного відчуження ОСОБА_3 автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) ОСОБА_4 та витребувати в останнього цей автомобіль.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 28.10.2014 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 2002 року по 23.01.2014 року . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вищевказаного майна. Визнано недійсним договір відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) на користь ОСОБА_4,витребувано цей автомобіль у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,скасовано реєстрацію автомобіля за ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено .

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2015 року рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 28.10.2014 року змінено у частині задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю, зазначено ,що встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року до 23.01.2014 року . В інший частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою ВССУ від 09.09.2015 року рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 28.10.2014 року та рішення Апеляційного суду м.Києва від 05.02.2015 року скасовані в частині вирішення вимог про визнання недійсним договору та витребування автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) ,з передачею справи в цій частині на новий розгляд. В інший частині судові рішення залишені без змін.

Під час нового судового розгляду ОСОБА_2 подала позовну заяву до ОСОБА_1,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності на автомобіль в якому зазначала,що придбаваючи автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) вона не знала та не могла знати про те,що автомобіль перебуває в спорі і відчужений особою,яка не мала на це права.

Зазначений позов був прийнятий до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 12.04.2016 року у задоволенні обох позовів відмовлено.

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення цих вимог. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення в цій частині,неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи та помилковість висновків суду. Вважає,що судом безпідставно не ураховано того,що ОСОБА_3,знаючи про накладення арешту на спірний автомобіль, незаконно відчужив його ОСОБА_4 ,який в подальшому через надання довіреності на іншу особу та діючи через неї, незаконно відчужив автомобіль ОСОБА_2,а отже він має право на витребування цього автомобіля у ОСОБА_2 відповідно до положень ст..ст.387,388 ЦК України, як власник рухомого майна, яке вибуло з його володіння поза його волею.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду в частині вирішення її позову скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог про визнання її добросовісним набувачем та визнання за нею права власності на автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4). Зазначає,що придбаваючи автомобіль у ОСОБА_9,який діяв за дорученням ОСОБА_4,вона не знала і не могла знати,що власник автомобіля ОСОБА_4 не мав права його продавати. Вважає,що рішення суду в оскаржуваній нею частині є незаконним,суд безпідставно вважав її вимоги недоведеними та неналежним чином обґрунтованими. Нею подані усі докази щодо придбання спірного автомобіля і вони наявні у справі.

В суді апеляційної інстанції кожен з представників апелянтів свою апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній,у задоволенні іншої апеляційної скарги просив відмовити.

ОСОБА_3,ОСОБА_4 в судові засідання двічі не з'явилися, повідомлялися за адресами наявними у матеріалах справи, про зміну адреси не повідомляли, було також зроблено оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» № 126 від 08.07.2016 року на стор.13 . З огляду на положення ч.5 ст.74 ,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним, а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню,а в апеляційній скарзі ОСОБА_2 слід відмовити виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні обох позовів,суд виходив з того,що сторони не виконали вказівок суду касаційної інстанції,не надали належних доказів стосовно власника автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) на час його відчуження та придбання, що позбавляє суд вирішити спір. Крім того,ОСОБА_1 не змінив правові підстави позову,що робить неможливим витребування майна у ОСОБА_2

Проте погодитися з такими висновками суду не можна оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального і процесуального права та не відповідають встановленим обставинам справи,що,відповідно до ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 23.01.2014 року померла ОСОБА_5,який на час смерті належав автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4),д.н.з. НОМЕР_3 ( т.1 а.с.161 зв.) який вона придбала згідно довідки -рахунку серії НОМЕР_5 від 28.08.2013 року у Заїки Т.М.( т.2 а.с.19,т.3 а.с.65-71).

Щодо спадкування належного їй майна,у тому числі і вказаного автомобіля, виник спір.

11 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності та визнання недійсним правочину відчуження автомобіля.

Ухвалою суду від 11.06.2014 року ,в порядку забезпечення позову , накладено арешт на спадкове майно ,у тому числі й на автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4), д.н.з. НОМЕР_3 ( т.1 а.с.28-29).

Про постановлення ухвали про забезпечення позову ОСОБА_3 був обізнаний,вона була оскаржена його представником ОСОБА_11 в апеляційному порядку і ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 10.09.2014 року скасована з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову ( а.с.233-235 т.2).

03.09.2014 року ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги вимогами про визнання недійсним правочину відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) та подав повторно заяву про забезпечення позову шляхом заборони проводити перереєстрацію цього автомобіля ( т.2 а.с.118-119,121).

05.09.2014 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги і просив визнати недійсним правочин відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) на ім'я ОСОБА_4 ( т.2 а.с.128-120).

Проте,09.08.2014 року ,згідно даних в реєстраційній картці ТЗ, відбулася перереєстрація вказаного автомобіля на ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку № ВІА 854727 від 08.08.2014 року( т.2 а.с.130, т.3 а.с.61-62).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.09.2014 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині уточнених позовних вимог та заборонено органам МРЕО ДАІ УМВС України проводити перереєстрацію спірного автомобіля ( т.2 а.с.135-136).

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 06.11.2014 року зазначена ухвала залишена без змін ( а.с.54-56 виділених матеріалів).

Інформація щодо заборони проводити реєстраційні дії щодо автомобіля Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) була внесена до НАІС ДДАІ МВС України лише 03.09.2014 року ( т.2 а.с.150) і на час перереєстрації спірного автомобіля на ОСОБА_4 відомості у державному реєстрі заборон щодо заборони здійснювати перереєстрацію були відсутні .Разом із цим на цей час власник автомобіля була понад півроку як померлою і фізично не могла здійснити зняття автомобіля з реєстраційного обліку або надати доручення іншій особі на вчинення таких дій.

Згідно із заявою № 46328011 від 12.08.2014 року на ім'я начальника ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві ОСОБА_2,діючи за довіреністю від ОСОБА_9,який діяв від імені ОСОБА_4 за довіреністю від 11.08.2014 року , посвідченою приватним нотаріусом КмНО Льовушкіною С.А.,від імені власника автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4)яким зазначений ОСОБА_4, зняла автомобіль з обліку для реалізації ( т.2 а.с.155-158,т.3 а.с.56-60). А згідно з довідкою - рахунком №862758 від 12.09.2014 року через ФОП «ОСОБА_7» придбала цей автомобіль у свою власність ( т.4 а.с. 134).

13.10.2014 року ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги,в тому числі й вимогою про витребування автомобіля із чужого незаконного володіння ОСОБА_4

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року право власності на зазначений автомобіль визнано за ОСОБА_1

Рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2015 року.

З вищенаведеного слідує , що ОСОБА_3 з червня 2014 року,а ОСОБА_4 з вересня 2014 року були обізнані про те,що відносно автомобіля Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) існує спір та заявлено позов на забезпечення якого накладено заборону щодо перереєстрації цього автомобіля, що ОСОБА_5 померла до відчуження належного їй автомобіля, проте заволоділи і розпорядилися не належним їм майном , відчуживши його.

20.01.2016 року ОСОБА_1 змінив та доповнив позовні вимоги вимогою про витребування спірного автомобіля із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на його користь,обґрунтовуючи свої вимоги ст..ст.216,387,388 ЦК України ( а.с. 154-155 т.4).

Зазначене спростовує посилання суду першої інстанції на те,що позивач не змінив та не обґрунтував свої позовні вимоги після розгляду справи судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Згідно частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісність набуття в розумінні статті 388 ЦК України полягає в тому, що майно придбавається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна від набувача, при цьому випадки такого витребування законодавством обмежуються, зокрема пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що витребування майна можливе в разі його вибуття з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Такі правові висновки зроблений у постановах Верховного Суду України від 10.10.2012,21.11.2012 р.,02.09.2015 р.,від 11.02.2015 р.і в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У пункті 26 Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5, роз'яснено, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України.

У судовому засіданні беззаперечно встановлено і таке не оспорювалося сторонами,що спірний автомобіль на час смерті ОСОБА_5 належав їй і за життя вона його не відчужувала.

Перереєстрація автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) з ОСОБА_5 на ОСОБА_4 відбулася 09.08.2014 року,тобто через вісім місяців після смерті його власниці.

З огляду на це слід вважати ,що відчуження автомобіля після смерті ОСОБА_13 відбулося поза її волею,а відтак ОСОБА_1, як правонаступник ОСОБА_14, має право витребувати належний йому автомобіль від ОСОБА_2 Вимоги позивача за первісним позовом є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі частини першої статті 388 ЦК України шляхом витребування у відповідачки цього автомобіля.

Позов ОСОБА_2 з наведених підстав задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_2 - про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування автомобіля задовольнити.

Визнати недійсним договір купілі-продажу автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) на підставі довідки-рахунку № ВІА 854727 від 08.08.2014 року виданої ОСОБА_4 ТОВ «Ореон Трейд» .

Витребувати автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі НОМЕР_4) від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3,ОСОБА_4 про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 760/12505/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 7793 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.