Провадження № 2/317/783/2016
Справа № 317/1902/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Лебідь О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору. Позивач просить визнати недійсним іпотечний договір № 014/17-39/1519-34 від 25.12.2007 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером 1267.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивач перебуває із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1990 р. Нещодавно за адресою реєстрації його дружини поштою ним отримано копію ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 02.03.2016 р. про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі № 317/988/16-ц за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, та копію відповідного позову. З отриманого позову він дізнався, що його дружина 25.12.2007 р. у якості майнового поручителя уклала із ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» іпотечний договір № 014/17-39/1519-34, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером 1267. За вказаним іпотечним договором його дружина в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/17-39/1519-34 від 24.12.2007 р., передала ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» в іпотеку земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в с. Хортиця Запорізького району Запорізької області, пров. Соловїний, буд. 13, на території Долинської сільської ради, кадастровий номер :21:001:0305, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 712920, виданого Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області 31.07.2007 р. Право власності на земельну ділянку набуто в порядку приватизації за час шлюбу, однак про передачу його дружиною в іпотеку земельної ділянки він не знав, згоди на укладання іпотечного договору не надавав. Вважає, що відсутність нотаріально посвідченої згоди на передачу належної подружжю на праві спільної сумісної власності земельної ділянки в заставу (іпотеку) свідчить про те, що оскаржуваний іпотечний договір суперечить приписам чинного законодавства, порушує його право власності.

Представником ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ОСОБА_7 подані заперечення на позов, обґрунтовані тим, що ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» є правонаступником ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» відповідно до п. 1.3 Статуту, що зареєстрований 06.06.2012 р. Правочин, який укладений сторонами був спрямований на реальне настанн правових наслідків, банк надав позивачу кошти на будівництво квартири, а ОСОБА_4 їх отримав, що сторонами справи не заперечується. Оскільки під час укладання договору іпотеки сторонами дотримано вимоги законодавства, інших підстав для визнання договору недійсним позивачем не заявлено, позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови та умови кредитного договору підстав для задоволення позову немає. Також в п. 2.1.4 договору іпотеки № 014/17-39/1519-34, укладеному від 25.12.2007 р. зазначається, щ о предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності, не є часткою, паєм. ОСОБА_3 ніхто не спонукав до укладення договору, договір підписаний сторонами, які досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, на момент укладання договору ОСОБА_3 не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, погодилась на умови договору, засвідчивши власним підписом.

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 подані письмові пояснення по справі. За змістом даних пояснень ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що предметом іпотеки є земельна ділянка, яка набута ОСОБА_3 за час шлюбу внаслідок приватизації із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначений Земельним кодексом України. Тому згода позивача не була потрібна. Але 25 грудня 2007 р. під час нотаріального посвідчення спірного іпотечного договору позивач був у нотаріуса, знав кому та у звязку з чим передається в іпотеку земельна ділянка, тому надав згоду своїй дружині на укладання іпотечного договору, підпис якого засвідчений нею в день нотаріального посвідчення договору 25.12.2007 р. за реєстровим КПД-3506. В самій заяві є описка, яка була зроблена у звязку з тим, що перед посвідченням спірного іпотечного договору до неї звертався представник ЗАТ «ОТП ОСОБА_2». Наступний номер реєстрації цього дня був номер1266, за яким був посвідчений іпотечний договір між ОСОБА_4 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль». Після цього договору був посвідчений спірний іпотечний договір під реєстровим 1267. Крім цього, позивач був у нотаріуса в цей день 25.12.2007 р., розумів значення своїх дій, про що свідчить його підпис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У заяві від 23.08.2016 р. просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Представник позивача ОСОБА_8 зявився у судові засідання 03.06.2016 р., 21.06.2016 р., 21.07.2016 р., позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. В подальшому участі у розгляді справи не брав.

Представник відповідача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ОСОБА_7 зявився у судові засідання 04.05.2016 р., 21.07.2016 р., 23.08.2016 р., 06.09.2016 р., заперечував проти задоволення позову. В подальшому участі у розгляді справи не брав, про причини неявки суд не повідомляв.

Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_3 до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 зявилась до судового засідання 06.09.2016 р., заперечувала проти задоволення позову. В подальшому участі у розгляді справи не брала, подала заяву № 355/01-16 від 09.09.2016 р. про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі свідоцтвом про одруження від 16 червня 1990 року серії ІІ-ЖС № 436975 ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 16.06.1990 р.

Відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 712920, на підставі рішення сесії місцевої Ради від 25.05.2007 р. № 51 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: с. Хортиця, пров. Соловїний, № 13, Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області із цільовим признанням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

25.12.2007 р. ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 уклали іпотечний договір № 014/17-39/1519-34, який згідно його п. 1.1 забезпечує вимоги іпотеко держателя, що витікають з кредитного договору № 014/17-39/1519-34 від 24.12.2007 р., укладеним між іпотеко держателем та іпотекодавцем, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого іпотекодавець зобовязується перед іпотеко держателем повернути кредит у розмірі 99750,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитних договорів та відшкодувати іпотеко держателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитних договорів.

За умовами п. 1.2 іпотечного договору № 014/17-39/1519-34 від 25.12.2007 р. предметом іпотеки є нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована в с. Хортиця Запорізького району Запорізької області, пров. Соловїний, буд. 13 на території Долинської сільської ради, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 712920, виданого Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області 31.07.2007 р. Кадастровий номер :21:001:0305, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У п. 2.1.4 ОСОБА_3 гарантувала, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності, не є часткою, паєм.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 61 СК України (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 2913-VI) було встановлено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

09 лютого 2011 року набрав чинності Закон № 2913-VI, яким ст. 61 СК України доповнено частиною пятою такого змісту: обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Отже земельна ділянка земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована в с. Хортиця Запорізького району Запорізької області, пров. Соловїний, № 13 на території Долинської сільської ради, яка належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 712920, виданого Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області 31.07.2007 р. не є майном, набутим подружжям за час шлюбу, оскільки ОСОБА_3 безоплатно отримала її в приватну власність у 2007 році, використавши своє право громадянина на приватизацію.

Такий висновок суд робить з огляду на те, що правовідносини подружжя щодо спірної земельної ділянки виникли у 2007 році, а тому регулюються нормами ст. ст. 60, 61 СК України (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 2913-VI), за якими приватизована земельна ділянка не є спільним майном подружжя, а Закон № 2913-VI не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин.

Наявність заяви ОСОБА_1 про надання згоди ОСОБА_3 на укладання іпотечного договору, предметом якого є придбана у шлюбі земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована в с. Хортиця Запорізького району Запорізької області, пров. Соловїний, № 13 на території Долинської сільської ради, за її розсудом та на умовах, ним визначених, не має жодного юридичного значення.

Щодо посилань позивача на те, що оспорюваний договір порушує його право спільної сумісної власності на інше майно, що належить йому та ОСОБА_3, то суд виходить з наступного.

За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Диспозиція ч. 1 ст. 627 ЦК України визначила, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Диспозицією ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дозволяє суду зробити висновок про те, що іпотечний договір № 014/17-39/1519-34 від 25.12.2007 р. є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків та має зобовязальний характер.

Зобовязання, згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ст. 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вимоги до іпотечного договору містяться у ст. 18 Закону України «Про іпотеку». У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних у даній статті істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Проаналізувавши приписи п.п. 1.1, 3.1.8, 4.1.3, 4.1.1 оспорюваного іпотечного договору на які посилається позивач як на підставу визнання договору недійсним, суд прийшов до висновку, що вони не суперечать вищенаведеним нормам законодавства та не порушують права позивача.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що позивач не надав суду жодних доказів того, що внаслідок застосування п.п. 1.1, 3.1.8, 4.1.3, 4.1.1 оспорюваного іпотечного договору взагалі настали які-небудь негативні наслідки, порушені його права.

Інших обставин, які б слугували підставою для визнання іпотечного договору недійсним, позивач не зазначає. Таким чином, підстав для визнання іпотечного договору № 014/17-39/1519-34 від 25.12.2007 р. недійсним за вказаними у позові підставами, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 про визнання недійсним іпотечного договору відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян