У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на проживання і користування квартирою та зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення, за зустрічним позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позов, обґрунтовуючи його тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_3 більше семи років. Шлюб офіційно не укладали, оскільки дітей у них не було. Вони проживали у спірній двокімнатній квартирі разом з матерю чоловіка ОСОБА_4, яка померла в травні 2015 року. У вересні 2015 року помер ОСОБА_3, та постало питання про виселення позивача з вказаної квартири.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила визнати за нею право на проживання та користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» укласти з нею договір найму житлового приміщення.

У березні 2016 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» звернулося до суду з зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що наймачем квартири та власником особового рахунку був ОСОБА_3, який знятий з реєстраційного обліку у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Станом на 30 березня 2016 року у квартирі залишається зареєстрованою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Вказував, що ОСОБА_2 самовільно займає квартиру, оскільки за життя ОСОБА_3 не звертався до адміністрації ЖЕД з приводу реєстрації інших осіб в зазначеній квартирі, житлово-комунальні послуги нараховувалися тільки на зареєстрованих у квартирі осіб.

Позивач вимоги припису ЖЕД-402 від 29 лютого 2016 року про добровільне звільнення самовільно зайнятого жилого приміщення не виконала та продовжує проживати в спірній квартирі.

Посилаючись на вказані обставини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» просило виселити ОСОБА_2 із самовільно зайнятого жилого приміщення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право користування квартирою АДРЕСА_1.

У решті вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» задоволено.

Виселено ОСОБА_2 із жилого приміщення, а саме6 квартири АДРЕСА_1

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на законних підставах вселилася та займає спірну жилу площу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач проживає у спірній квартирі за відсутності спеціального ордеру на вселення, тобто без достатніх правових підстав та з порушенням встановленого порядку, а тому підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.ст. 64, 65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 зі змінами, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на проживання і користування квартирою та зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення, за зустрічним позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович