Справа № 621/3175/15-ц
Пр. № 2/621/222/16
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми, отриманої відповідно до розписки,

в с т а н о в и в:

11 грудня 2015 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 грошової суми, отриманої відповідно до розписки, яка, з урахуванням остаточних уточнень, складає 26053,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив про те, що 24 червня 2012 року між ним та ОСОБА_4 було складено письмову розписку, відповідно до якої ним було передано на користь відповідачки 1000 доларів США на підтвердження бажання купити будинок, розташований по пров. Котляревського, 23 в с. Кринички Харківського району Харківської області, який належав батькові відповідачки ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_4 мала зібрати всі необхідні документи для оформлення майбутнього договору купівлі - продажу будинку. Грошові кошти передані за розпискою, визначено як завдаток, однак, відповідач у добровільному порядку повернути грошові кошти відмовилася, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. В результаті розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_4 дійсно готувала необхідні документи для оформлення договору купівлі - продажу будинку, діяла на підставі довіреності, посвідченої 25 червня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 За таких обставин вважає, що ОСОБА_4 не мала достатніх правових підстав для виконання зобов`язань щодо продажу будинку, а відповідно, грошові кошти, отримані відповідачкою, є безпідставно набутими і відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, мають бути йому повернуті.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та пояснив, що мав намір купити будинок, належний ОСОБА_6, розташований по пров. Котляревського, 23 в с. Кринички Харківського району Харківської області. У зв`язку з чим, у присутності свідків, передав ОСОБА_4 одну тисячу доларів США, вважав, що ці грошові кошти підуть в рахунок вартості будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позовних вимог ОСОБА_3 не визнала та вказала, що батьки домовилися з ОСОБА_3 щодо продажу будинку. Останній наполягав на завдатку у розмірі одна тисяча доларів США, про що нею було складено відповідну розписку, оскільки за станом здоров`я батьки були позбавлені можливості скласти документ. Кошти забрав батько, але на протязі півтора років, доки батько був живий, ОСОБА_3 з вимогою про повернення грошових коштів не звертався.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Так, судом встановлено та власне не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_4, яка є донькою померлого ОСОБА_6, 24 червня 2012 року, склала та підписала розписку, в якій зазначила, що отримала від ОСОБА_3, 1000 доларів США у якості завдатку за будинок, який продає її батько ОСОБА_8, розташований в с. Кринички Харківського району Харківської області, пров. Котляревського №23. Зобовязалася продати будинок до 01 жовтня 2012 року. Розписка підписана свідками ОСОБА_9, ОСОБА_10 ( а.с.4)

Позивач вважає отримані ОСОБА_4 грошові кошти безпідставно набутими, які, відповідно до положення ст. 1212 ЦК України, мають бути йому повернуті.

Так, загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Так, рішенням Зміївського районного суду Харківської області № 621/1529/15-ц у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми встановлено, що померлий 13 червня 2014 року ОСОБА_6 був власником будинку № 23 по пров. Котляревського в с. Кринички Харківського району Харківської області. 24 червня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та членами сім`ї останнього мала місце усна домовленість з приводу купівлі - продажу вищезазначеного будинку. ОСОБА_4, яка є донькою померлого ОСОБА_6, 24 червня 2012 року склала та підписала розписку, в якій зазначила, що отримала від ОСОБА_3 одну тисячу доларів США у якості завдатку за будинок, який продає її батько ОСОБА_8

Крім того, допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, кожний окремо зазначили, що 24 червня 2012 року приїхали до батьків (нині померлі ОСОБА_6 та ОСОБА_13П.) де також був присутній ОСОБА_3 На сімейній раді вирішили продати будинок в с. Кринички та придбати батькам квартиру в с. Бірки, оскільки вони не мали змоги за віком самостійно здійснювати за собою догляд. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_9 запропонували скласти розписку про отримання завдатку у сумі 1000 доларів США, яку під диктовку склала та підписала ОСОБА_4, оскільки батько не міг писати. Гроші ОСОБА_3 поклав на стіл та їх забрали батьки. За вказані кошти в подальшому виготовлялась документація, необхідна для оформлення договору купівлі продажу будинку. Документами займалась ОСОБА_4 за довіреністю від ОСОБА_6 Оскільки позивач ухилився від купівлі будинку, 13 листопада 2012 року будинок було продано іншій особі, за кошти від продажу якого батькам придбане житло у с. Бірки Зміївського району Харківської області.

Свідок ОСОБА_9 суду показала про те, що ОСОБА_4 склала розписку про отримання грошових коштів, оскільки кошти необхідні були для виготовлення документації. У подальшому стало відомо про те, що будинок продано іншій особі.

Таким чином, достовірно встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 існували договірні правовідносини з приводу купівлі - продажу будинку № 23 по пров. Котляревського в с. Кринички Харківського району Харківської області, що відповідно до положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 вересня 2014 року (справа № 6-122 цс 14), предметом якої був спір про стягнення безпідставно набутих коштів, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про повернення коштів з підстав, передбачених саме ст. 1212 ЦК України, з урахуванням вищевикладеного аналізу норм законодавства, є всі підстави вважати, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого права, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли і явною є обставина того, що такий захист має бути реалізований за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, з урахуванням положень, що регулюють питання правонаступництва.

Таким чином, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 202, 205, 1212 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми, отриманої відповіно до розписки відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: