Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила поновити її на роботі, стягнути з публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України») на свою користь 4 594 грн 07 коп. - середній заробітку за час вимушеного прогулу, 2 473 грн 73 коп. - середній заробіток за час затримки розрахунку, 10 тис. грн - на відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що з 10 вересня 2012 року працювала на посаді заступника директора з виробництва філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор». Наказом від 26 жовтня 2015 року № 724 її звільнено з роботи з 27 жовтня 2015 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Своє звільнення вважає незаконним, оскільки після попередження про звільнення їй була запропонована лише одна посада, хоча у вересні 2015 року до штатного розпису була введена посада помічника керівника з економічної безпеки, яка відповідала її досвіду, кваліфікації, здобутим навичкам та знанням. Крім того, їй не були запропоновані інші вакантні посади, які існували у ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», не враховано її переважне право на залишення на роботі при вивільненні.

Також посилалася на те, що у відповідача не було скорочення штату та зміни у виробництві та праці, її звільнено без згоди профспілкового комітету, всупереч ст. 47 КЗпП України, не проведено розрахунок у строки, передбачені ст. 116 КзпП України.

Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора з виробництва філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Стягнуто з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2015 року до дня ухвалення рішення суду в розмірі 24 737 грн 30 коп. Стягнуто з ПАТ «ДПЗКУ» на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн. В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2016 року змінено. Зменшено розмір моральної шкоди, яка стягується на користь ОСОБА_3 із ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», з 10 тис. грн до 1 тис. грн. Виключено з мотивувальної частини рішення суду висновки про порушення ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» вимог ч. 2 , ст. 40, ст. ст. 43, 252 КЗпП України. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що позивачка працювала у відокремленому підрозділі ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на різних посадах із липня 1995 року. З 10 вересня 2012 року вона переведена на посаду заступника директора (з виробництва) філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Рішенням трудового колективу філії від 22 лютого 2011 року позивачка включена до складу профспілкового комітету первинної профорганізації філії, а рішенням профспілкового комітету філії від 22 грудня 2011 року ОСОБА_3 обрано заступником голови профспілкового комітету філії (а. с. 13-17).

Наказом в. о. ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 26 жовтня 2015 року № 742 позивачку звільнено з роботи з 27 жовтня 2015 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Ухвалюючи рішення про поновлення позивачки на роботі та стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при її звільненні відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства та процедури звільнення працівника за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Виходячи з відсутності доказів прямого зв'язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров'я позивачки, тривалості та тяжкості її страждань, апеляційний суд зменшив розмір моральної шкоди, стягнутої на користь позивачки з 10 тис. грн до 1 тис. грн, та виключив з мотивувальної частини рішення суду висновки про порушення ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 43, 252 КЗпП України.

У решті апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України , суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстави, зазначеної у п. 1 цієї статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (ч. 1 ст. 42 КЗпП України).

Апеляційний суд, погодившись із висновком суду першої інстанції в частині поновлення позивачки на роботі, послався на те, що відповідачем не доведено того факту, що на підприємстві мали місце зміни в організації виробництва і що відповідне рішення про скорочення штату відповідачем не приймалось.

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 13 липня 2015 року № 28-р директорам філій надано доручення про внесення пропозицій щодо можливості підвищення заробітних плат за рахунок оптимізації штатної чисельності працівників. У дорученні зазначено, що при розробці пропозицій в першу чергу необхідно звернути увагу на чисельність штатних працівників, не задіяних у виробничому процесі філії (адміністративний персонал).

Директором філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» листом від 22 липня 2015 року № 686 надано пропозиції щодо скорочення посад: заступника директора з питань безпеки та економіки (1 шт. од.), заступника директора з виробництва (1 шт. од.), заступника директора (1 шт. од.), менеджера з постачання (1 шт. од.), майстра (1 шт. од.).

Наказом від 17 серпня 2015 року № 546-к директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» уповноважено здійснити попередження працівників, посади яких підлягають скороченню, про майбутнє вивільнення.

27 липня 2015 року директор філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» направив листа до профспілкової організації філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» щодо отримання згоди на скорочення вищезазначених посад.

Згідно із переліком змін в штатному розписі керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» за жовтень 2015 року, які затверджені в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», 24 липня 2015 року із штатного розпису виводяться посади: заступника директора з питань безпеки та економіки (1 шт. од.), заступника директора з виробництва (1 шт. од.), заступника директора (1 шт. од.), заступника директора (1 шт. од.), менеджера з постачання (1 шт. од.). майстра (1 шт. од.).

Із матеріалів справи також вбачається, що наказом філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» від 27 липня 2015 року № 108 «Про внесення змін до штатного розпису» було внесено зміни з 27 жовтня 2015 року до штатного розпису відповідно до затвердженого в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 24 липня 2015 року переліку змін в штатному розписі керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор», згідно із яким із штатного розпису виведено й посаду позивачки - заступника директора (з виробництва) -1 шт. од.

Зазначений вище наказ виданий директором філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» у межах повноважень, наданих йому п. 7.8 Статуту філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор».

Відповідно до вказаного пункту Статуту структура і штатний розпис розробляються філією з урахуванням вимог колективного договору і подаються на затвердження голові правління товариства.

Тобто, подальші дії підприємства з приводу затвердження нового штатного розпису згідно зі Статутом є виключно компетенцією Голови правління товариства.

Згідно з п. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

При цьому, порядок, норми та строки для приватного підприємства законодавством не врегульовані.

З урахуванням вказаних норм закону та обставин справи, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не з'ясував фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не перевірив як доводів апеляційної скарги, так і законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, змінивши його в частині розміру стягнення моральної шкоди та виключивши з мотивувальної частини рішення суду висновки про порушення ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 43, 252 КЗпП України, не навів мотивів ухваленого ним судового рішення та обставин, які б спростовували доводи скарги, дійшов передчасного висновку про те, що на підприємстві не мали місце зміни в організації виробництва.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик