У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною заявою, в обгрунтування якої посилався на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року виділено в натурі ОСОБА_5 в рахунок ідеальної ј частки в житловому будинку № 8 по вул. Лієпайська в м. Бердянськ відповідні приміщення в житловому будинку, а також відповідні надвірні господарські будівлі та споруди, зобов'язано ОСОБА_5 для облаштування ізольованої квартири у житловому будинку виконати будівельні роботи з дотримання вимог ДБН, усунено ОСОБА_5 перешкоди у здійсненні права користування ј частиною житлового будинку, зобов'язавши відповідачів не перешкоджати йому в доступі до альтанки «Д», літньої кухні «К», будівлі літнього типу «З» за вказаною адресою.

Заявник посилається на те, що ОСОБА_5 отримав у суді виконавчий лист відносно одного з боржників ОСОБА_4, в якому зазначена тільки частина резолютивної частини рішення, а саме про усунення перешкод у здійсненні права користування частиною житлового будинку та надвірних споруд. Вказаний виконавчий лист пред'явлено до виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби, 08 травня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Після отримання копії постанови 16 травня 2015 року ОСОБА_4 направив до відділу державної виконавчої служби пояснення про неможливість добровільного виконання вимог, які отримано державним виконавцем 22 травня 2015 року. 10 червня 2015 року виконавче провадження зупинено. 04 грудня 2015 року без повідомлення боржника та членів його родини працівники відділу державної виконавчої служби за участю працівників правоохоронних органів здійснили вселення ОСОБА_5 до господарських будівель та споруд. Заявник посилається на те, що ОСОБА_5 не виконано зобов'язання здійснити у житловому будинку «А» будівельні роботи для облаштування ізольованої квартири. У зв'язку з цим інша частина резолютивної частини судового рішення не може бути виконана у примусовому порядку. ОСОБА_5 не набув права приватної власності на виділені йому рішенням суду зі спільної часткової власності об'єкти нерухомого майна. Вважає, що виконавчий лист не підлягає виконанню до здійснення ОСОБА_5 реалізації права приватної власності на виділені об'єкти нерухомого майна зі спільної часткової власності.

Додатково посилається на те, що виконавчий лист має містити весь текст резолютивної частини судового рішення, а не тільки абзац щодо усунення перешкод. При цьому виконавчий лист видано тільки на одного боржника ОСОБА_4, а відомості щодо іншого боржника ОСОБА_7 у виконавчому листі не вказано. Крім цього згаданим судовим рішенням ОСОБА_5 надано право отримати у власність окрему будівлю, у свою чергу він не виконав інші два абзаци резолютивної частини судового рішення.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні заяви суди попередніх інстанцій правильно дійшли висновку про те, що оскаржуваний заявником виконавчий лист відповідає вимогам, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», він виданий за заявою стягувача ОСОБА_5, у ньому вказано резолютивна частина судового рішення щодо вимог про усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку та вказано відомості щодо боржника ОСОБА_4

Крім цього суди виходили також з того, що рішення суду в частині виділення в натурі ј частки в житловому будинку відповідних приміщень, надвірних будівель та споруд ОСОБА_5 виконано, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У частині зобов'язання виконати у житловому будинку «А» будівельні роботи з дотриманням вимог ДБН для облаштування ізольованої квартири судове рішення не виконано у зв'язку з відсутністю вільного доступу для ОСОБА_5 до вказаної частини житлового будинку.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій із дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, виходячи із норм ст.ст. 368, 369 ЦПК України, статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на її недоведеність та необґрунтованість.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик