Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2032/15-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 30 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача 10000 матеріальну та 15000грн. моральної шкоди завдані їй пошкодженням кв.№ 1 в житловому будинку № 3 по вул. Ніни Сосніної в м. Малині Житомирської області. Зазначала, що внаслідок здійснення власником АДРЕСА_1 ОСОБА_2 перебудови своєї квартири, у квартирі позивача зявились тріщини та став протікати дах. В районі стику квартир залишено простір, який нічим не заповнений. Внаслідок дій відповідача ОСОБА_1 зазнала моральних страждань та втратила нормальні життєві звязки.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2953грн. матеріальної, 500грн. моральної шкоди та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 просить рішення змінити, стягнути з відповідача 3700грн. за проведення експертизи, 1200грн. за надання правової допомоги та 250грн. за оформлення довіреності. Зазначає, що під час розгляду справи до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги та прибутковий касовий ордер на суму 1200грн., квитанції про сплату витрат за проведення експертизи на суму 3700грн. Проте судом без належної правової аргументації було пропорційно розділено судові витрати.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 03 серпня 2015р. уклала із ОСОБА_3 договір про надання правової допомоги.

Згідно зі ст.ст.84,88, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобовязаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобовязаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

В угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат (повірений) приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання ним винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом (повіреним) інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката (повіреного) в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката (повіреного) з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката (повіреного).

Жодний із вказаних факторів, не має самостійного значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозвязку стосовно обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі, тощо) визначаються за домовленістю між сторонами і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно з роз'ясненнями п.47 постанови Пленуму ВССУ України №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано ст.ст.8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009р. №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013р. №6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,42,56 ЦПК).

Матеріалами справи доведено, що представник позивача не є адвокатом, а доказів того, що він є фахівцем в галузі права, має вищу юридичну освіту, суду першої інстанції він не надав.

Позивач заявила позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 10000грн. і 15000грн. моральної шкоди. Під час розгляду справи вона не зменшувала свої позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов було задоволено частково, судом пропорційно стягнуто судові витрати.

Судове рішення є законним. Порушень норм процесуального та матеріального права немає.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: