Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2016 рік м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, про стягнення судових витрат на проведення судово-будівельної експертизи,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що в січні 2015 року він звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за товар неналежної якості та відшкодування завданих збитків. Підставою для звернення з позовом було наступне.

Позивач замовив у відповідача залізобетонний паркан. Відповідач запевнив позивача, що паркан виготовлений з найкращих матеріалів, витримує як високі так і низькі температури, буде здійснювати захист від сильного вітру, його профіль та матеріал, з якого він виготовлений, є якісним і найкращим на ринку України та відповідав нормам та стандартам ДБН. Позивач за придбаний паркан сплачував кошти за двома чеками. Після сплати загалом 89800 грн. - повного розрахунку в обумовлені сторонами строки, весь придбаний позивачем залізобетонний паркан було встановлено силами відповідача за адресою: вул. Шкільна 50 «г» в с. Відножено, Василівського району Запорізької області. Паркан простояв півтора місяці і впав внаслідок того, що залізобетоні стовбці, на яких він тримався, не вигримали вагу паркану, оскільки були виготовлені з порушенням норм ДБН, з рушенням технології залізобетонного залиття стовбців та з порушенням умов і технології встановлення паркану. Стовбці не були розраховані на вагу паркану, оскільки були виготовлені з неякісного матеріалу, що призвело до їх падіння.

Як було з'ясовано під час судового розгляду справи, відповідачем проігноровані вимоги законодавства, а саме: ДБН В.2.6- 98:2009 «Бетонні та лізобетонні конструкції. Основні положення», бо не були виконані проектні роботи з підготовки до монтажу паркана на об'єкті замовника, що є обов'язком відповідача. Якість реалізованих відповідачем залізобетонних конструкцій (стовбців і секцій) паркану та бетону, з якого вони виготовлені, взагалі не відповідають вимогам, які висуваються до якості вказаного товару, встановленим вказаним ДБН.

З метою з'ясування причин руйнування паркану позивачем по справі було заявлено клопотання про призначення судово-будівельної експертизи, яке було задоволено судом та проведення якої доручено спеціалістам Експертно-консультапійного дентру «Будівельник», який в подальшому був реорганізований в ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза». Оплату за проведення експертизи було покладено на позивача.

Відповідно до Висновку №86 судової будівельно-технічної експертизи, експертами було встановлено повне руйнування 48 секцій паркану, в тому числі, 192 залізобетонних плит

та 49 стовпів-опор залізобетонного паркану, ремонт яких неможливий. Залишки залізобетонного паркану - 46 секцій необхідно демонтувати негайно, тому що практично всі стовпчики мають тріщини, які можуть спричинити руйнування та падіння залишків паркану з врахуванням його знаходження біля школи, є реальна загроза життю та здоров'ю школярів. Якісні характеристики залізобетонного паркану (конструкція опор та секцій паркану) встановленого за адресою: вул.Шкільна 50г в с.Відножено Василівського району Запорізької області - не відповідають вимогам будівельних та технічних норм; у зв'язку з відсутністю необхідної виконавчої документації (журналу виконання робіт з монтажу паркану, акти прихованих робіт, тощо) експертам неможливо встановити відповідність виконання робіт з встановлення (монтажу) паркану діючим вимогам нормативно-правових актів, технічним нормам та будівельним правилам; залишки стовпців-опор паркану мають суттєві дефекти - тріщини у місцях обпирання плит і є загроза їх падіння у будь - яку мить, залишки паркану необхідно негайно демонтувати; основним фактором, під впливом якого змінилися якісні характеристики та утворилися дефекти залізобетонного паркану (його елементів) є порушення технології під час виготовлення залізобетонних елементів паркану, а саме - низька якість бетону (2,996 МПа) та відсутність належного армування стовпів-опор плит; причиною утворення дефектів (пошкоджень та руйнувань) залізобетонного паркану та його елементів є порушення, в першу чергу, технології виготовлення залізобетонних елементів паркану, низька якість бетону та неправильне армування; порушення технології виготовлення елементів паркану, в даному випадку стовпців-опор, низька- якість бетону та неправильне армування стали істотними і спричинили падіння паркану. Відповідачем як до проведення експертизи, так і до закінчення розгляду справи судом по суті, на пропозицію експерту під час дачі ним роз'яснень експертного висновку у судовому засіданні - не було надано документів щодо конструкцій плит паркану, його опор- стовпчиків, сертифікати на матеріали, які використовувалися під час виготовлення елементів паркану, документів про джерело їх придбання відповідачем.

На виконання ухвали Василівського районного суду від 12.05,2015 р. по справі № 311/125/15-ц позивач уклав договір з ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» від 03.06.2015 р. № 010 про виконання судово-будівельної експертизи по вищезазначеній справі.

Відповідно до рахунку № 010 від 03.06.2015 року, вартість судово-будівельної експертизи склала 20 000 грн.

Згідно квитанції від 12.06.2015 р. № 0.0.396109743.2, вартість судово- будівельної експертизи була оплачена позивачем у повному обсязі.

Рішенням та додатковим рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21.10.2015 року у справі № 311/198/2015-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за товар неналежної якості та відшкодування завданих збитків, зокрема з ФОП ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2:

89 800 грн. - грошових коштів, сплачених за товар неналежної якості;

5000 грн. - на відшкодування моральної шкоди;

6156 грн. - на відшкодування майнової шкоди;

4 579 грн. 68 коп. - витрати на правову допомогу;

на користь держави - судовий збір в сумі 1055 грн. 35 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.01.2016 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

У зв'язку з відсутністю на момент винесення Василівським районним судом рішення по справі № 311/ 198/2015-ц у позивача були відсутні оригінали та копії договору № 010 від 03.06.2015 p., рахунку № 010 від 03.06.2015 р., акту прийому- передачі виконаних робіт та квитанції від 12.06.2015 р. № 0.0.396109743.2, тому він був позбавлений можливості підтвердити власні витрати на проведення експертизи та відшкодувати їх шляхом стягнення з відповідача.

Позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 20 000 гри. 00 коп. судових витрат, понесених на проведення судово-будівельної експертизи по справі № 311/198/2015-ц; судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання позивач та його представник в особі ОСОБА_4 не зявилися, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_1 проти позову заперечує, вважає його безпідставним, посилаючись на те, що цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм та порядок вирішення питання щодо стягнення судових витрат, а саме, вирішення питання про розподіл судових витрат, що підлягають стягненню у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України під час розгляду цивільної справи або винесенням додаткового рішення у відповідності до положень ст.220 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року, копія якого є в справі, у цивільній справі за позовом: ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, за участю третьої особи Запорізького обласного управління у справах захисту прав споживачів, про стягнення грошових коштів за товар неналежної якості,- позов задоволено частково та суд вирішив: «Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Петровича:89 800 грн. грошових коштів, сплачених за товар неналежної якості; 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 6156 грн. на відшкодування майнової шкоди; 4 579 грн. 68 коп. витрат на правову допомогу, а всього - 105 535 (сто пять тисяч пятсот тридцять пять) грн. 68 коп. В іншій частині позову відмовити».

Додатковим рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року, копія якого є в справі, було стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1055 грн. 35 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.01.2016 року, копія якого є в справі, рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

27.01.2016 року вищевказане рішення Василівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року набрало законної сили, а отже, відповідно до ст.14 ЦПК України, воно є обовязковим до виконання.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12.05.2015 року, копія якої є в справі, під час розгляду судом вищевказаної цивільної справи, було призначено за клопотанням позивача та його представника судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку №86 судової будівельно-технічної експертизи, копія якого є в справі, експертами було встановлено повне руйнування 48 секцій паркану, в тому числі 192 залізобетонних плит та 49 стовпів-опор залізобетонного паркану ремонт яких неможливий. Залишки залізобетонного паркану 46 секцій необхідно демонтувати негайно, тому що практично всі стовпчики мають тріщини, які можуть спричинити руйнування та падіння залишків паркану з врахуванням його знаходження біля школи, є реальна загроза життю та здоровю школярів. Якісні характеристики залізобетонного паркану (конструкція опор та секцій паркану) встановленого за адресою: вул.Шкільна 50г і с.Відножено Василівського району Запорізької області - не відповідають вимогам будівельних та технічних норм; у

звязку з відсутністю необхідної виконавчої документації (журналу виконання робіт з монтажу паркану, акти прихованих робіт тощо) експертам неможливо встановити відповідність виконання робіт з встановлення (монтажу) паркану діючим вимогам нормативно-правових актів, технічним нормам та будівельним правилам; залишки стовпців-опор паркану мають суттєві дефекти тріщини у місцях обпирання плит і є загроза їх падіння у будь яку мить, залишки паркану необхідно негайно демонтувати; основним фактором під впливом якого змінилися якісні характеристики та утворилися дефекти залізобетонного паркану (його елементів) є порушення технології під час виготовлення залізобетонних елементів паркану, а саме низька якість бетону (2,996 МПа) та відсутність належного армування стовпів-опор плит; причиною утворення дефектів (пошкоджень та руйнувань) залізобетонного паркану та його елементів є порушення, в першу чергу, технології виготовлення залізобетонних елементів паркану, низька якість бетону та неправильне армування; порушення технології виготовлення елементів паркану, в даному випадку стовпців-опор, низька якість бетону та неправильне армування стати істотними і спричинили падіння паркану.

На виконання ухвали Василівського районного суду від 12.05.2015 року позивач уклав Договір з ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» від 03.06.2015 р. № 010 про виконання судово-будівельної експертизи, копія якого є в справі.

Відповідно до рахунку № 010 від 03.06.2015 року, копія якого є в справі, вартість судово-будівельної експертизи склала 20 000 грн.

Відповідно до квитанції від 12.06.2015 року № 0.0.396109743.2, копія якого є в справі, вартість судово- будівельної експертизи була оплачена позивачем у повному обсязі.

Сторони виконали умови Договору, що підтверджується Актом виконаних робіт, копія якого є в справі.

Як вбачається з п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.20124 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, у тому числі, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦІ1К України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.20124 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно із главою 8 розділу I ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та проаналізувавши вищевикладені норми, в судовому засіданні встановлено той факт, що під час судового розгляду цивільної справи за позовом: ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, за участю третьої особи Запорізького обласного управління у справах захисту прав споживачів, про стягнення грошових коштів за товар неналежної якості, позивач поніс судові витрати, повязані, в тому числі, з проведенням

судової будівельно-технічної експертиз, в розмірі 20 000 грн. Цей факт також не оспорюється відповідачем та його представником в судовому засіданні.

Але, разом з тим, під час судового розгляду зазначеної справи, позивач не заявляв клопотання про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, повязаних з проведенням судово- будівельної експертизи, це питання не було предметом розгляду, а також не надавав документи, які б підтверджували факт понесення ним цих витрат. Тому, під час ухвалення судового рішення це питання не вирішувалося, як і під час ухвалення додаткового рішення.

Цей факт не оспорюється позивачем та його представником в судовому засіданні.

Посилання позивача на той факт, що на момент винесення Василівським районним судом рішення по справі 21 жовтня 2015 року у нього були відсутні оригінали та копії договору № 010 від 03.06.2015 p., рахунку № 010 від 03.06.2015 р., акту прийому- передачі виконаних робіт та квитанції від 12.06.2015 р. № 0.0.396109743.2, є безпідставними та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, до питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення, належить питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п.п.1,4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.20124 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставістатті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Таким чином, цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм та порядок вирішення питання щодо стягнення судових витрат, а саме, вирішення питання про розподіл судових витрат, що підлягають стягненню у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, під час розгляду цивільної справи або винесення додаткового рішення у відповідності до положення ст.220 ЦПК України. У будь-якому випадку, законодавець допускає таке стягнення тільки в межах цивільної справи, під час розгляду якої й були понесені та документально підтверджені судові витрати.

Отже, судові витрати пов'язані з проведенням судових експертиз, не можуть стягуватися у самостійному позовному чи іншому проваджені, інакше, ніж у зазначеному вище порядку, а тому, позовні вимоги суд вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог позивач суду не надав.

Вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат в даній справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, задоволенню не підлягають у звязку з безпідставністю позовних вимог та відмовою у позові.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.20124 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст.22 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 220 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_5