ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2777/16-ц
Провадження № 2/362/195/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області та ОСОБА_2 (обєднання) власників будинків «Лісний» про встановлення сервітуту,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з вимогами про встановлення для останнього безоплатного земельного сервітуту на право проходу та проїзду до земельної ділянки з кадастровим № :01:009:1272, що розташована по вул. Польова, 25, в с. Іванковичі Васильківського району Київської області, через земельну ділянку зайняту відповідачем - ОСОБА_2 (обєднанням) власників будинків «Лісний».

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Він не заперечував проти того, що у власності її довірителя перебувають три земельні ділянки, але доступ до спірної земельної ділянки для завозу мінеральних добрив через територію ОСОБА_2 буди зручнішим.

Представник відповідача органу місцевого самоврядування, в судове засідання не зявився, від сільського голови до суду надійшов лист з запереченнями проти задоволення вимог позову, при цьому увага суду була звернута на те, що рішення органу місцевого самоврядування про надання позивачці трьох сполучених земельних ділянок надавалося для їх безперешкодного використання, що здійснювалося до теперішнього часу, а також на самовільне захоплення позивачем частини земельної ділянки площею 550 кв.м., що безпосередньо розташована між ОСОБА_2 та належною позивачці спірною земельною ділянкою проїзду до якої вона вимагає через територію ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_2 (обєднання) власників будинків «Лісний» вимоги позову не визнав, наполягаючи на тому, що підстав для задоволення позову не має, оскільки доступ до нерухомості позивача може здійснювати безпосередньо з вулиці Польової. Ним були надані фотографії вїзду-виїзду з подвіря № 25 належного позивачці саме по вулиці Польовій, а також викопіювання місцевості з відображенням земельної ділянки самовільно захопленої позивачем, безпосередньо розташованої між ОСОБА_2 та її спірною земельною ділянкою, проїзду до якої вона вимагає саме через територію Обєднання.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається з положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до положень ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 і ст.126 ЗК України, право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право, яким є державний акт, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими та районними радами. Використання земельної ділянки до встановлення меж цієї ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує право власності або користування землею, забороняється.

Як вбачається з положень ст. 391 ЦК України і ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Положеннями ст.401 ЦК України визначено право користування чужим майном (сервітут), в тому, щодо земельної ділянки (земельний сервітут), для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У відповідності до положень ст.ст.98 і 99 ЗК України, право земельного сервітуту це право власника земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Визначені таки земельні сервітути, як право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Як вбачається з положень п.22-2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (із змінами за постановою пленуму ВСУ № 2 від 19.03.2010 року) та п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7.02.2014 року, встановлюючи земельний сервітут, суд має врахувати що умовою його встановлення є неможливість задоволення потреб власника земельної ділянки для ефективного її використання в інший спосіб.

У відповідності до рішення № 28-4-ХХІУ від 10 вересня 2002 року Іванковичівської сільської ради, за відповідачем ОСОБА_2 (обєднанням) власників будинків «Лісний» закріплена земельна ділянка площею 6600 кв.м., що знаходиться на їх території, з наданням можливості громадянам для підїзду до своїх дворів, а рішенням № 390-11-6 від 2 серпня 2012 року наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо її відведення у власність товариству.

За рішенням № 56 від 25 червня 2010 року виконавчого комітету Іванковичівської сільської ради, ТОВ «Лісний» зобовязано надавати безстроковий, безперешкодний та цілодобовий та безкоштовний проїзд своєю територією позивачеві, її родині та транспорту, який прямує до її садиби.

З огляду витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 46415873 від 27.10.2015 року, технічної документації із землеустрою та державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ № від 4 жовтня 1996 року, позивач володіє трьома сполученими земельними ділянками з кадастровими № :01:009:1270, № :01:009:12721 та № :01:009:1272 (для ведення підсобного сільського господарства), по вул. Польова, 25, в с. Іванковичі, при цьому, остання земельна ділянка (яка є третьою та останню за свої розташуванням) безпосередньо межує з ТОВ «Лісний» та на плані меж зон обмежень земельних ділянок, що перебувають у власності позивача, її межі від точок «А» до «Б» межує з землями сільської ради, а перша земельна ділянка з кадастровим № :01:009:1270 від точок «В» до «Г» має вихід на вулицю Польову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні представником позивача недоведене, що задоволення вимог позову щодо встановлення земельного сервітуту для використання позивачем земельної ділянки не можливо здійснити будь-яким іншим способом, навпаки, зазначені обставини спростовуються зібраними по справі доказами, а саме, щодо вільного доступу до трьох сполучених земельних ділянок заявника та розташованого на ньому домоволодіння № 25, саме, через вулицю Польову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215, 218, 221, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.