Дата документу 16.09.2016
ЄУ № 420/1487/16-ц
Провадження №2/420/750/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Бондар Ю.О.,

за участю секретаря Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.11.2012 року у розмірі 67614,83 грн. та судові витрати. Мотивує позов тим, що 16.11.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує умови договору, у звязку з чим станом на 30.06.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 67614,83 грн.

В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий Курєр», заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.

Умови ухвалення заочного рішення зазначені у ч. 1 ст. 224 ЦПК України, яка передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги заперечення представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд ухвалює рішення в загальному порядку.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між позивачем ПАТ КБ Приватбанк, що є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ КБ Приватбанк, та відповідачем ОСОБА_1 16.11.2012 року було укладено договір б/н (далі Договір).

Зазначений Договір у чинність ст. 1054 ЦК України є кредитним та складається з Заяви позичальника (далі Заява) та Умов і правил надання банківських послуг (далі Умови).

Згідно умов Договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу позивача відповідач повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди позивачу.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку, зокрема з Картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань.

На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунку.

Згідно п. 1.1.2.4 Умов, у разі незгоди зі зміною Правил та/або «тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Пунктом 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

З розрахунку заборгованості за договором від 16.11.2012 року, укладеним між Приват Банком та клієнтом ОСОБА_1, вбачається, що станом на 30.06.2016 р. сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 67614,83 грн., яка складається з: 14646,05 грн. заборгованість за кредитом, 49222,84 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 50,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, штрафи 500 грн. (фіксована частина), 3195,94 грн. (процентна складова).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка.

У чинність ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, суд вважає, що 50,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, штрафи 500 грн. (фіксована частина), 3195,94 грн. (процентна складова) не підлягають стягненню з відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Красний Луч Луганської області, де проживає відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (колонка сальдо простроченої заборгованості за кредитом), починаючи з 30.05.2014 року відповідач почав порушувати умови кредитного договору, таким чином сума штрафів була нарахована в період дії заборони нарахування цих сум, тому суд у чинність ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вважає що позовні вимоги в частині стягнення 50,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, штрафів: 500 грн. (фіксована частина), 3195,94 грн. (процентна складова) є необґрунтованими.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у чинність ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 614, 1054 ЦК України, згідно яких відповідач, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу позивача (кредитодавця) зобовязаний повернути кредит, сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1518 грн. (судовий збір 1378,00 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача 140 грн.) Враховуючи те, що задоволено 94,46 % позовних вимог (63868,89 грн. від 67614,83 грн. складає 94,46%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1433,90 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1518 грн. х 94,46 % / 100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.11.2012 року у розмірі 63868,89 грн., яка складається з: 14646,05 грн. - заборгованість за кредитом, 49222,84 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , 1433,90 грн. в рахунок понесених судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя