Справа №463/4411/15-ц
Провадження №2/463/829/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.09.2011 року №ВLаЖГА00069099 в сумі 20556 грн. 73 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору, ОСОБА_2 надав позичальнику кредит в розмірі 8500 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 10,00% річних строком до 01.09.2014 року. Однак відповідач свої зобовязання перед банком не виконував належним чином, своєчасно грошові кошти для погашення зобовязання за кредитом не сплачував, у звязку із чим допустив утворення заборгованості, що складається: з тіла кредиту в сумі 3341 грн. 80 коп., відсотків в сумі 653 грн. 86 коп., комісії в сумі 1833 грн. 02 коп., а також плати за пропуск платежів в сумі 14728 грн. 05 коп. А тому просить позов задоволити.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, а тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток про виклик у судове засіданні через поштове відділення за зареєстрованим місцем проживання останнього.

А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд задовольняє позов частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір 01.09.2011 року №ВLаЖГА00069099 (а.с.7-14), відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 8500 грн. на термін до 01.09.2014 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 10,00% річних та комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту.

В судовому засіданні встановлено, і вказані обставини відповідачем у встановленому законом порядку не спростовані, ОСОБА_3, як позичальник за умовами кредитного договору, кредитні кошти в сумі 8500 грн. отримав, і свої зобовязання по їх поверненню відповідач визнавав вносячи періодичні платежі з погашення кредитної заборгованості згідно з розрахунком (а.с.6).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім цього, у відповідності до п.1.5.1 кредитного договору позичальник взяв на себе зобовязання здійснювати повернення відповідної частини кредиту та оплату процентів щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, що відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконував не належним чином, починаючи з 02.10.2013 року порушуючи умови договору щодо здійснення щомісячних платежів, грошові кошти на погашення кредитної заборгованості не вносив, у звязку із чим допустив утворення заборгованості. Згідно з представленим в матеріалах справи розрахунком (а.с.6), розмір заборгованості позичальника станом на 17.08.2015 року становив по тілу кредиту в розмірі 3341 грн. 80 коп., по відсотках в сумі 653 грн. 86 коп., та по комісії в сумі 1833 грн. 02 коп.

Таким чином, оскільки відповідач не виконав свої зобовязання по договору кредиту, внаслідок чого допустив утворення заборгованості по виконанню кредитних зобовязань в розмірі 5828 грн. 68 коп., а тому суд вважає, що позивач вправі відновити свої порушені майнові права шляхом стягнення вказаної заборгованості за кредитним договором із відповідача, у звязку із чим позовні вимоги в цій частині слід задоволити.

Крім цього, п.4.2 кредитного договору, сторонами передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно щомісячного виконання боргового зобовязання, при тому що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі 25,00% від суми кредиту. Також п.4.3 договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме не поверненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, в розмірі 0,50% розрахованих за методом «факт/360».

Як вбачається зі зазначеного розрахунку заборгованості, додатково позивачем розраховано до оплати відповідачу в якості заборгованості плату за пропуск платежів починаючи з 02.03.2015 року, що станом на 17.08.2015 року становило 14728 грн. 05 коп. та просить цю суму стягнути із відповідача разом із іншою заборгованістю по кредитному договору.

Відповідно до правових положень ст. 549 ЦК України штраф та пеня, як різновиди неустойки, є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у розі порушення ним зобовязання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин, оскільки відповідач порушив взяті на себе кредитні зобовязання, протягом періоду з 02.10.2013 року по 17.08.2015 року такі безпідставно не виконував, тому вимоги про стягнення з нього штрафних санкцій у формі різновиду неустойки є підставними. В той же час суд враховує, що розмір нарахованої неустойки в декілька разів перевищує розмір заборгованості за кредитним договором, а тому з метою недопущення дисбалансу прав обох сторін, вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 2000 грн. та в цій частині позовні вимоги задоволити частково.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», , заборгованість по кредитному договору від 01.09.2011 року №ВLаЖГА00069099 в розмірі 7828 (сім тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок, що складається з заборгованості по: тілу кредиту в розмірі 3341 гривень 80 копійок, відсотках в сумі 653 гривень 86 копійок, комісії в сумі 1833 гривень 02 копійки, та неустойки (плата за пропуск платежів) в розмірі 2000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.