У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С. П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Харківської області, ГУМВС України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями органів досудового слідства та відшкодування судових витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року, касаційними скаргами заступника прокурора Харківської області та Державної казначейської служби України на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про зобов'язання Державне казначейство України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь 584 548 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та покласти на відповідача обов'язок відшкодувати йому витрати на оплату судової експертизи у розмірі 3 700 грн 00 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 незаконно перебував під слідством та судом 71 місяці 3 днів, тобто з 09 червня 2008 року по 11 червня 2014 року. Весь цей період часу відносно нього незаконно була обрана міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року, з урахуванням ухвал цього ж суду від 24 грудня 2015 року та 03 березня 2016 року про виправлення описок, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України завдану ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 281 509 грн 00 коп., шляхом зобов'язання Державну казначейську службу України виплатити кошти ОСОБА_4 з рахунку Державного бюджету України. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 витрати у розмірі 3700 грн 00 коп. шляхом зобов'язання Державну казначейську службу України відшкодувати сплачені судові витрати на оплату судово-психологічної експертизи від 27 березня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 травня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру та способу відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України спричиненої позивачу незаконними рішеннями органів досудового слідства моральної шкоди та судових витрат, зобов'язавши Державну казначейську службу України списати з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 83 414 грн 94 коп. завданої моральної шкоди та 3700 грн 00 коп. судових витрат.

В решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

У касаційній скарзі заступник прокурора Харківської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в незміненій його частині та рішення суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Вирішуючи спір, суди із дотриманням вимог статей ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, виходячи із норм ст.ст. 16, 23, ЦК України, статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», правильно дійшли до висновку про те, що на підставі виправдовувального вироку та постанови про закриття кримінального провадження у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди.

У той же час суд апеляційної інстанції, з урахуванням позовних вимог та ст. 11 ЦПК України, виправив допущені судом першої інстанції помилки в частині розміру відшкодування моральної шкоди та способу відшкодування спричиненої позивачу цієї шкоди, а також судових витрат.

Доводи, наведені в касаційних скаргах, висновки судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, заступника прокурора Харківської області та Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик