Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2321/16-ц
Провадження № 2/553/818/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.09.2016м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Юхно С.П.,
при секретарі Модіної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові вказано, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 Зважаючи на те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі позивач просила суд задовольнити позовні вимоги.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Управління міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про день і час розгляджу справи.
Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи з ухваленням по справі заочного рішення.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 травня 2000 року, договором дарування від 19 березня 2012 року, витягом про Державну реєстрацію прав.
Згідно довідки про склад сім'ї КП «ЖЕО № 2» № 2448 від 06 червня 2016року відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1
За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру), користуються (ним) нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з актом від 08 червня 2016 року відповідач ОСОБА_2 з січня 2014 року не проживає по АДРЕСА_1, його особистих речей не має.
Згідно ч. 2 ст.485 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. ст.7, 10 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.
Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин з січня 2014 року, тому він втратив право користування вказаним приміщенням, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 7, 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 317, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Полтава, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Полтава, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с. Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. П. Юхно