НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4463/16
№ 2/183/2446/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

03 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8671,97 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 19 травня 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. В порушення умов кредитного договору, Позичальником не повернуто своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в звязку з чим, станом на 11 червня 2013 року виникла заборгованість в сумі 8671,97 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитом. ОСОБА_2 померла 11 червня 2013 року. Позивач зазначив, що у відповідності до ст.ст. 1282 ЦК України, ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_2, який постійно проживав разом із спадкодавцем та не подав заяви про відмову від спадщини повинен задовольнити вимоги кредитора в повному обсязі. Позивачем 12 вересня 2014 року була направлена претензія до нотаріуса за місцем відкриття спадщини про наявність заборгованості. 25 вересня 2014 року позивачем отримано відповідь нотаріуса про долучення претензії до нотаріальної справи та доведення її до відома спадкоємців. Заборгованість на час звернення з позовом спадкоємцями не сплачена, а тому позивач просить стягнути заборгованість з відповідача.

В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні 13 жовтня 2016 року позов не визнав в повному обсязі, вказавши, що не є спадкоємцем померлої ОСОБА_2.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.

Судом встановлено, що 19 травня 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (Банк) і ОСОБА_2 (Позичальник) укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 належним чином договір не виконувала, станом на 11 червня 2013 року у неї виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 8671,97 грн., що включає в себе основну суму заборгованості за кредитом, що підтверджується довідкою-розрахунком Банку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 11 червня 2013 року.

Згідно зі спадковою справою, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2, померлої 11 червня 2013 року, 18 листопада 2013 року звернулася її донька ОСОБА_3 В`ячеславівна, а ОСОБА_1 18 листопада 2013 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4

Також, як вбачається зі спадкової справи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_217 вересня 2014 року. 22 жовтня 2015 року нотаріусом на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

У відповідності до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Оскільки матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про відмову від спадщини після померлої ОСОБА_2, позивач до належного кредитора спадкодавця із вимогою повернути заборгованість не звертався, заявив вимоги про стягнення грошової суми з особи, яка не є спадкоємцем боржника, а не про звернення стягнення на майно, передане належному спадкоємцю в натурі, вимоги позову не змінював, в судове засідання представників не направляв, просячи суд про розгляд справи у його відсутність, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов