06.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/6822/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/6822/14-ц
2/205/2186/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна», у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

скасувати наказ № 303к від 17.09.2007р. про його звільнення за ст.40 КЗпП України та змінити формулювання причин звільнення з «звільнений за прогул без поважних причин, ст.40 КЗпП України» на «звільнений за власним бажанням, ст.38 КЗпП України», а також змінити дату звільнення з «17.09.2007р.» на «27.06.2008р.»;

стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 11 426,22 грн.;

стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.;

покласти на службову особу, винну в його незаконному звільненні обовязок покрити шкоду, заподіяну відповідачу у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що позивача 13.02.2007р. було прийнято на роботу електромонтером з ремонту і обслуговування електрообладнання пятого розряду ремонтно-механічного цеху Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна». 14.02.2007р. при виконанні обовязків, покладених трудовим договором, був уражений електрострумом, впав та отримав травми. Починаючи з лютого 2007 року він потребує постійного лікування, після отриманих травм знаходився на стаціонарному лікуванні з 19.02.2007р. по 07.03.2007р. та з 26.04.2007р. по 21.05.2007р. В період його амбулаторного лікування наказом від 17.09.2007р. ОСОБА_1 було звільнено за ст.40 КЗпП України, за прогули.

Представником відповідача надані суду заперечення, в яких він посилаючись на безпідставність заявлених вимог та пропуск позивачем строку звернення до суду, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2015р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.10.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

13.04.2016р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2015р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.10.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на правову необізнаність ОСОБА_1, який не знав, що за пропуск робочих днів потрібно приносити працедавцю саме листок непрацездатності, а також на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що при звільненні позивача за ст.40 КЗпП України роботодавцем було дотримано усі вимоги чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 13.02.2007 року працював на Публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» (далі ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна») на посаді електромонтера з ремонту та обслуговуванню електрообладнання ремонтно-механічного цеху (а.с.6-7).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013р. встановлено факт нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 14.02.2007р. об 11.00 год. при виконанні ним своїх трудових обовязків на посаді електромонтера ремонтно-механічного цеху ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна», зобовязано ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. Бабушкіна» скласти акт за формою Н-1 про вказаний нещасний випадок на виробництві та видати його потерпілому ОСОБА_1

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до наказу № 303 від 17.09.2007р. ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули (в тому числі за відсутність на роботі більше трьох годин на протязі робочого часу) без поважних причин, а саме був відсутній на роботі 29.06.2007р., з 02.07.2007р. по 04.07.2007р., а також з 13.08.2007р. по 15.08.2007р. (а.с.12).

Згідно виписки з протоколу первинної профспілкової організації підприємства № 49 від 17.09.2007р., останньою було надано згоду на звільнення позивача на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважної причини (а.с.48).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що відповідач всупереч вимогам трудового законодавства не взяв до уваги, що після нещасного випадку на виробництві, він був вимушений проходити періодичне амбулаторне лікування, а також у звязку з загостренням інших хвороб періодично звертатись до лікарів за медичною допомогою, у звязку з чим був відсутній на роботі.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2007р. позивач звертався о 17.00 год. до Української сільської амбулаторії; 02.07.2007р. був на прийомі в амбулаторії за своїм місцем проживанням з метою отримання путівки, листок непрацездатності йому не видавався; 03.07.2007р. о 13.00 год. позивач звертався до Української сільської амбулаторії; 04.07.2007р. з 16.00 год. до 16.30 год. знаходився на прийомі у лікаря-невропатолога ОКМБ; 13.08.2007р. та 14.08.2007р. звертався на прийом до лікаря Криничанської районної лікарні; 15.08.2007р. позивача було викликано до Лінейного відділу на ст. Дніпродзержинськ, де він перебував з 12.00 год. до 14.20 год. (а.с.29, 31,32,34,35,36,103,114,115).

Водночас, відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян № 455 від 13.11.2001р., затвердженої Наказом Міністерства охорони здоровя України 13.11.2001р. № 455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.12.2001р. (далі Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з п.1.7 Інструкції видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обгрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п.1.8 Інструкції листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в одному лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів. За наявності показань для подальшого лікування іншим лікувально-профілактичним закладом видається новий листок непрацездатності (довідка) як продовження попереднього.

Згідно з п.1.9 Інструкції листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки факт тимчасової непрацездатності працівника згідно із чинним законодавством може підтверджуватись виключно листком непрацездатності, а також враховуючи, що представником відповідача у судовому засіданні не заперечувався факт не надання ОСОБА_1 роботодавцеві належним чином оформлених листків непрацездатності за 29.06.2007р., з 02.07.2007р. по 04.07.2007р. та з 13.08.2007р. по 15.08.2007р., суд доходить висновку, що позивач у ці дні був відсутній на робочому місці без поважних причин.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що позивач не знав про те, що на підприємство потрібно надавати докази, підтверджуючі поважність причин неявки на роботу, оскільки матеріали справи містять пояснювальну записку від 02.07.2007р., в якій позивач зобовязався надати довідки за 15, 18 та 29 червня 2007 року.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Враховуючи недоведеність позивачем факту поважності причин відсутності на роботі 29.06.2007р., з 02.07.2007р. по 04.07.2007р. та з 13.08.2007р. по 15.08.2007р., суд доходить висновку про безпідставність заявлених вимог, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позову в цілому, оскільки права ОСОБА_1 відповідачем при його звільненні не порушені.

Керуючись ст.40 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2