УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,

Харківської міської ради, треті особи: Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що наймачем спірної квартири був ОСОБА_6, з яким вона з 2005 року сумісно проживала без реєстрації шлюбу, а 23 червня 2009 року вона зареєструвалась у зазначеній квартирі. У квартирі також зареєстрований син ОСОБА_6 - ОСОБА_5, проте з дня реєстрації у ній не проживав.

Позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, а вона залишилася проживати у спірній квартирі та сплачувала усі комунальні послуги.

Посилаючись на те, що за життя ОСОБА_6 ніколи не спілкувався із сином ОСОБА_5, не укладав ніяких угод або домовленостей щодо користування квартирою, просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що на час смерті батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був неповнолітнім та мав поважну причину не проживати у спірній квартирі, а також враховуючи обставини, які свідчать про намір його матері ОСОБА_7, як законного представника, зберегти за ним право користування спірною квартирою (звернення до начальника дільниці № 13 КП «Жилкомсервіс», а також до суду з позовом про захист права на житло та скасування реєстрації ОСОБА_4 у спірній квартирі), дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання його таким, що втратив право користування квартирою.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

Т.О. Писана