Провадження № 22-ц/780/1410/16 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 26 19.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 988 425 грн. 90 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошті у розмірі 378 750 доларів США строком до 04 квітня 2018 року зі сплатою 14 % річних. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, тому в числі за вказаним кредитним договором. Позичальник не виконує належним чином умови кредитного договору, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 04 квітня 2008 року та додатковою угодою до кредитного договору № 1 в розмірі 988 425 грн. 90 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачі зазначають, що ОСОБА_2 ніколи не отримував коштів у сумі 378 750 доларів США і банк їх позичальнику не надавав. Останній платіж відповідачем був здійснений у жовтні 2010 року, а тому суд безпідставно не застосував строк позовної давності. Суд також не з'ясував обставин щодо строку дії кредитного договору та договору поруки, не звернув увагу на те, що такі строки у договорах не були встановлені, та залишив поза увагою ту обставину, що договір є споживчим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року між АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 75 000 доларів США, що еквівалентно 378 750 грн. за курсом НБУ на день укладення договору на строк не пізніше 04 квітня 2018 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

04 квітня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 194984, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2

Станом на 20 листопада 2013 року заборгованість ОСОБА_2 становить 988 425 грн. 90 коп., з яких: за додатковою угодою № 1 до кредитного договору: 568 634 грн. 57 коп. - тіло кредиту, 390 785 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 0 - 29 005 грн. 96 коп. - відсотки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору та договору поруки відповідачами не виконані, а тому вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Підстави для застосування строку позовної давності відсутні, оскільки останній платіж був здійснений позичальником 27 вересня 2011 року.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Стаття 553 ЦК України визначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов кредитного договору, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2, та право вимоги за яким перейшло до ПАТ «Дельта Банк», позичальник повинен повернути кредитні кошти у строк до 04 квітня 2018 року.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Дельта Банк» просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість по відсотках у розмірі 29 005 грн. 96 коп. за кредитним договором № 0. Однак згідно наданої суду довідки, ПАТ «Дельта Банк», прострочена заборгованість по вказаному кредитному договору станом на 20 листопада 2013 року складає: по тілу кредиту - 0 (нуль) доларів США, відсотки - 0 (нуль) доларів США та комісія - 0 (нуль) доларів США.

Таким чином, звернення позивача до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 є передчасним, оскільки згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики у разі прострочення повернення чергової частини позики.

Оскільки на момент звернення до суду відповідач не мав простроченої заборгованості за кредитним договором № 0, колегія суддів приходить до висновку, що наявність поточної заборгованості за відсотками за користування кредитом не дає банку право звертатись до суду з вимогами про стягнення нарахованих відсотків, строк сплати яких не настав.

Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості за додатковою угодою № 1, ПАТ «Дельта Банк» не надав доказів того, що така додаткова угода була укладена між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 і право вимоги за нею перейшло до позивача.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, суд апеляційної інстанції сприяючи сторонам у здійсненні ними своїх прав, з метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності, оголосив у справі перерву та просив ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» надати розрахунок заборгованості та фінансові документи, що підтверджують кожен платіж відповідача

Однак, ПАТ «Дельта Банк» зазначені документи до суду апеляційної інстанції не надав, та, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, двічі в судові засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Натомість ПАТ «Укрсиббанк» було надано до суду відповідь, з якої вбачається, що згідно акту прийому-передачі прав вимоги за кредитними договорами від 15 лютого 2012 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору від 08 грудня 2011 року прийняв від ПАТ «Укрсиббанк» право вимоги за кредитний договір № 0. У акті прийому-передачі відсутні відомості про те, що ПАТ «Дельта Банк» було також передано право вимоги за додатковою угодою № 1.

В той же час при зверненні до суду ПАТ «Дельта Банк» надав суду копію акту прийому-передачі прав вимоги за кредитними договорами від 15 лютого 2012 року, в якому рукописним текстом міститься дописка про передачу ПАТ «Дельта Банку» право вимоги за додатковою угодою № 1.

Враховуючи, що в наданій суду з ПАТ «Укрсиббанк» завіреній копії акту прийому-передачі прав вимоги за кредитними договорами відсутні дані про передачу права вимоги за додатковою угодою № 1, зазначена додаткова угода позивачем суду не надана, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не довів належними да допустимими доказами укладення такої угоди між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2, а також, що право вимоги за зазначеною угодою на момент предявлення позову належало ПАТ «Дельта Банк».

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не грунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового по суті позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» МФО 380236, , юридична адреса 01133, м. Київ вул. Щорса 36-Б на користь ОСОБА_2, зареєстрованого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 3 785.10 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят п'ять гривень, 10 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.