Справа № 758/7447/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Подільської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 про виселення, суд,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Подільської районної у м. Києві ради від 12.07.2007 року № 201 будинок АДРЕСА_2 в якому мешкають відповідачі, визнано непридатним для проживання, а тому їх постійне проживання в даному будинку загрожуватиме життю та здоров'ю.

Зазначає, що відповідно до ст. 110 ЖК УРСР, громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

Згідно ч. 2 ст. 111 ЖК УРСР, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв'язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Посилається на те, що будинок на АДРЕСА_2 було передано в управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 року № 1112.

Обґрунтовуючи вимоги вказує на те, що згідно ч. 4 ст. 132 ЖК УРСР, надаване громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу, яка визначає, що надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 101, 111, 114, 132 ЖК УРСР, звертається з даним позовом до суду та просить виселити відповідачів із гуртожитку на АДРЕСА_2 з наданням іншого житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, згідно прохальної частини позовної заяви просить справу слухати без його участі та ухвалити рішення згідно з вимогами чинного законодавства України.

Відповідачі також в судове засідання не з'явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду надано заяву від відповідача ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 згідно якої він визнає позов позивача та просить справу розглядати за його відсутності.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача та відповідачів, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так зі змісту статті 31 ЦПК України вбачається, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Крім того, стаття 174 ЦПК України визначає, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вже зазначалося вище, відповідачем ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 надано до суду заяву про визнання позову позивача, яка приєднана до справи.

Суд дослідивши в сукупності матеріали справи та врахувавши встановлені в судовому обставини, приходить до висновку, що зазначена заява відповідача про визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує права, свободи чи інтереси як сторін так і інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем, що в свою чергу є підставою для задоволення позову позивачки.

Стаття 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 101, 111, 114, 132 ЖК УРСР, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27, 31, 60, 88, 174, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та його малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 із гуртожитку на АДРЕСА_2.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та його малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко