АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Шебуєвої В.А.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Солом»янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року в справі за поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и л а:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві МаховаД.А. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог вказувала, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2459/14, виданого Солом»янским районним судом м. Києва від 04 серпня 2014 року про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріада Авто» та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 453097 доларів США заборгованості,що за курсом НБУ станом на 08.07.2013 року становить 3621608,48 грн. та 3441,00 грн. судового збору.

Посилаючись на те,що у строк наданий на самостійне виконання судового рішення, боржник не погасив борг,на виклики державного виконавця не з»являється,виконати рішення у примусовому порядку також не надається можливим, держаний виконавець просив задовольнити подання.

УхвалоюСолом»янського районного суду м.Києва від 01 лютого 2016 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Махової Д.А. задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_3 до виконання зобов»язань по виконавчому листу № 2-2459/14 виданого 04 серпня 2014 року Солом»янським районним судом м.Києва.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання державного виконавця. Зазначає,що про наявність заборгованості та про вказаний виконавчий лист і його перебування на виконанні у виконавчій державній службі,йому не було взагалі відомо. Суд прийняв передчасне рішення за поданням,без участі державного виконавця та з»ясування у нього обставин стосовно умисного ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що постановою Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. 23.02.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46579129 на підставі виконавчого листа № 2-2459/14, виданого 04.08.2014 року Солом»янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ТОВ «Тріада Авто» та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 453097,52 доларів США та 3 441,00 грн. судового збору. Боржнику запропоновано добровільно виконати рішення суду в 7-ми денний термін з моменту винесення постанови.

Цього ж дня вказаним державним виконавцем прийнято постанову, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 з забороною його відчуження.

Постанова про відкриття провадження направлена ОСОБА_3 24.02.2015 року, проте повернута поштовим відділенням з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з повідомленням ВРЕР-13 УДАІ в м. Києві від 26.02.2015 року за ОСОБА_3 зареєстровано три автомобіля , які постановою державного виконавця Маховою Д.А. 19.03.2015 року оголошено в розшук.

Викликами державного виконавця від17.03.2015 року, 30.11.2015 року ОСОБА_3 запрошувався на прийом до виконавця , однак вказані вимоги повернуті поштовим відділенням з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»..

Також державним виконавцем здійснювались заходи щодо розшуку нерухомого майна боржника - земельних ділянок .

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Постановляючи ухвалу про задоволення вказаного подання, суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду , в зв»язку з чим наявні всі підстави для тимчасової відмови йому у праві виїзду за кордон до виконання вищезазначеного зобов»язання .

Проте колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права.

Так, згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини .

При цьому саме невиконання боржником самостійно зобов»язань протягом строку, наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов»язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов»язань повинен вже відбутися і бути об»єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб»єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов»язання.

Підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України ,на думку державного виконавця, стали ті обставини, що боржник рішення суду не виконує, вимоги державного виконавця щодо явки на його прийом не виконує .

Проте , вважаючи зазначені державним виконавцем підстави достатніми для задоволення подання, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що невиконання боржником самостійно зобов»язань протягом строку, наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов»язків.

Не перевірено судом і наявність навмисних дій боржника щодо невиконання вимог державного виконавця, враховуючи ту обставину, що будь-яких належних доказів у розумінні ст. 57-60 ЦПК України про отримання боржником ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження та вимог державного виконавця про виклик на прийом , заявником не надано . Навпаки є докази щодо неотримання останнім вказаних документів, які були повернуті виконавцю.

При цьому не містять матеріали справи і доказів щодо направлення боржнику усіх інших вищевказаних процесуальних документів та про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 вчиняє дії спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, майна, зміну місця проживання чи місця роботи , перешкоджання в реалізації арештованого майна тощо) , заявник також не надав та на наявність таких не вказав.

Всі ці вказані обставини у їх сукупності свідчать про відсутність законних підстав вважати, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

На підставі викладеного, ухвалу суду неможна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 як безпідставного.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Солом»янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року скасувати.

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: