Справа № 195/1403/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

20.12.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 06.09.2014 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся до Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: с.Стрюківка, вул. Набережна, 38, Томаківського району Дніпропетровської області, що належав його матері ОСОБА_4, яка померла 06 вересня 2014 року.

Відповідно до вимог чинного законодавства він прийняв спадщину подавши у шестимісячний строк від часу відкриття спадщини в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Державний нотаріус Марганецької ДНК в.о. Томаківської державної нотаріальної контори, постановою від 21.09.2016 року, відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як спадкодавцем на все належне їй майно було складено заповіт на дружину його брата ОСОБА_3.

Відповідно до положень ст. 1273 ЦК України, ОСОБА_3 не може відмовитись від зазначеного спадкового житлового будинку на його користь, так як сплинув строк, встановлений статтею 1270 зазначеного Кодексу протягом якого подається заява про відмову від прийняття спадщини.

Зазначений будинок та присадибну земельну ділянку його мати отримала в спадщину після смерті чоловіка (його батька) ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.04.2004 року, зареєстрованого: в реєстрі за № 580.

Позивач зазначає, що мати прийняла у володіння зазначене майно та володіла і користувалась ним як своєю власністю, а після її смерті він прийняв у фактичне володіння майно і відповідно користується ним дотепер, що підтверджується, наявним в нього, залишеним після смерті матері належним їй Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.04.2004 року.

Проте по причині передчасної смерті мати не встигла здійснити державну реєстрацій присадибної земельної ділянки в органах земельних ресурсів.

Позивач зазначає, що його мати отримала Свідоцтво про право власності на земельну ділянку, але по причині передчасної смерті не встигла здійснити її державну реєстрацію, а після її смерті має місце перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців, то в порядку правонаступництва він має право на отримання спадщини навіть при тих обставинах, що за свого життя спадкодавець не встиг здійснити державну реєстрацію на належне йому майно.

Також в його свідоцтві про народження, в графі «Мати» записана «Будник Жанна Іванівна», а в зазначеному її свідоцтві про смерть, померла записана як «Буднік Жанна Іванівна», але документ, який би підтверджував зміну матірю прізвища з «Будник» на «Буднік», у нього відсутній і він не може підтвердити його наявність.

Позивач зазначає, що за життя, ОСОБА_4 виховувала та утримувала його, завжди визнавала його своїм сином, одразу після його народження, виховувала його - водила до дитсадку, ходила на батьківські збори в школу, де він навчався, слідкувала за його успіхами у навчанні, матеріально утримувала.

Коли він досягнув повноліття і став самостійно проживати він продовжував спілкуватися з матірю, постійно підтримував її, допомагав господарювати в домоволодінні - саджав на земельній ділянці городину, доглядав за садом, ремонтував будинок, а коли мати померла, то разом з рідними поховали її.

Позивач зазначає, що відповідач по справі, ОСОБА_3, відмовляється оформляти на себе у власність зазначене спадкове майно.

Позивач зазначає, що він являється учасником бойових дій, тому, відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилися, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що проти даного позову не заперечує.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Зі свідоцтва про смерть серії І-КИ № 570757, виданого 09.09.2014 року виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 дійсно померла 06.09.2014 року /актовий запис № 56/, яка є матір'ю позивача у даній справі.

Позивач звернувся до Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: с.Стрюківка, вул. Набережна, 38, Томаківського району Дніпропетровської області, що належав його матері ОСОБА_4, яка померла 06 вересня 2014 року.

21.09.2016 року Державний нотаріус Марганецької ДНК в.о. Томаківської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як «…заповіти, складені на імя спадкоємця ОСОБА_1 були скасовані на підставі ст. 1254 ЦК України, заповітами складеними пізніше, тому відповідно до вимог розділу ІІ глави 10 п.5 п.п. 5.2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та ст. 1223 ЦК України видати свідоцтво про право на спадщину не можливо», що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.09.2016 р.

Відповідно до положень ст. 1273 ЦК України, ОСОБА_3 не може відмовитись від зазначеного спадкового житлового будинку на користь позивача, так як сплинув строк, встановлений статтею 1270 зазначеного Кодексу протягом якого подається заява про відмову від прийняття спадщини.

Зазначений будинок та присадибну земельну ділянку мати позивача отримала в спадщину після смерті чоловіка (батька позивача) ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.04.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 580; ОКП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» за № 4543590; Виводівській сільській раді Томаківського району Дніпропетровської області.

З матеріалів справи вбачається, що мати позивача прийняла у володіння зазначене майно та володіла і користувалась ним як своєю власністю, а після її смерті позивач прийняв у фактичне володіння майно і відповідно користується ним дотепер, що підтверджується, наявним в нього, залишеним після смерті матері належним останній Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.04.2004 року. Але ОСОБА_4 в звязку з передчасною смертю не встигла здійснити державну реєстрацій присадибної земельної ділянки в органах земельних ресурсів.

На звернення адвоката ОСОБА_6, який представляє його інтереси, Відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області листом від 04.10.2016 року за вих. № 34-421-99.4-2461/2-16 повідомив, що за адресою розташування житлового будинку, право власності на присадибну земельну ділянку та для підсобного господарства зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 002574 та надав належним чином завірену ксерокопію Державного акта.

Згідно даних технічного паспорту та зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за законом загальна площа житлового будинку складає 102,8 кв.м., житлова площа складає 20,2 кв.м., площа присадибної земельної ділянки 0,25 га, для підсобного господарства 0,04 га.

Володіння матірю позивача, а потім позивачем зазначеним житловим будинком та присадибною земельною ділянкою не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 21.10.2016 року складає 41 300,00 гривень, земельної ділянки 9 100,00 гривень.

З повідомлення державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори від 07.12.2016 р. за вих. № 1998/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 38916771 від 17.11.2014 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_4, заводилась спадкова справа 264/2014, копію якої додано до матеріалів справи.

Викладені обставини та письмові докази, свідчать про те, що мати позивача фактично являлась власником зазначених житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки. Оскільки мати отримала Свідоцтво про право власності на земельну ділянку, але по причині передчасної смерті не встигла здійснити її державну реєстрацію, а після її смерті має місце перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців, то в порядку правонаступництва він має право на отримання спадщини навіть при тих обставинах, що за свого життя спадкодавець не встиг здійснити державну реєстрацію на належне йому майно.

Також в свідоцтві про народження позивача, в графі «Мати» записана «Будник Жанна Іванівна», а в зазначеному її свідоцтві про смерть, померла записана як «Буднік Жанна Іванівна», але документ, який би підтверджував зміну матірю прізвища з «Будник» на «Буднік», у нього відсутній і він не може підтвердити його наявність, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 416018.

Зазначені ним обставини також підтверджуються довідкою за вих. № 642 від 25.07.2016 року, наданою Виводівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, в якій зазначено, що позивач у даній справі доводився ОСОБА_4 - сином.

Відповідно до п. 15 постанови ВСУ "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.95 року суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Крім того, ч. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також визначено, що при вирішенні питання про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Відповідач по справі, ОСОБА_3, дійсно відмовляється оформляти на себе у власність зазначене спадкове майно, оскільки у заяві зазначила, що проти позову не заперечує.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача, із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Позивач являється учасником бойових дій і має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 065895, але при цьому просить суд судові витрати по даній справі віднести за його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60,88, 212, 215, п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, ст. 128, 130 СК України, п. 15 постанови ВСУ "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.95 року, ст. 53, 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1261, 1268 1270, 1273, 1274 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт, що померла 06 вересня 2014 року в с. Камянське, Нікопольського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 доводилася ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рідною матірю.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_4, право власності в порядку спадкування, на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, відповідно до даних технічного паспорту: глинобитний обкладений цеглою з розміром загальної площі 102,8 кв.м., житлової площі 20,2 кв.м.; з надвірними спорудами: літня кухня цеглова «В», гараж цегловий «Г», уборна деревяна, сарай деревяний Ж», погріб цегловий «В», що знаходяться за адресою: с.Стрюківка, вул. Набережна, 38, Томаківського району Дніпропетровської області;

- земельну ділянку площею 0,29 га, яка розташована за адресою: с.Стрюківка, вул. Набережна, 38, Томаківського району Дніпропетровської області, Виводівської сільської ради, передана для присадибної ділянки 0,25 га, підсобного господарства 0,04 га, та належала ОСОБА_7 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 002574, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 95/442.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя:/підпис/ОСОБА_8

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус