Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та земельної ділянки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив поділити між ним та відповідачем житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розміщений, посилаючись на те, що він є власником 1/3 частки домоволодіння та 1/3 частини земельної ділянки. Власником інших 2/3 частин є ОСОБА_4

Зазначав, що користуватися своєю часткою домоволодіння та земельної ділянки він не може, так як вони йому не виділені в натурі. На даний час усім майном користується ОСОБА_4 та добровільно поділити його не бажає.

З урахуванням наведеного, позивач просив поділити домоволодіння та земельну ділянку відповідно до другого варіанту поділу нерухомого майна, зазначеного у висновку судової інженерно-технічної експертизи від 12 грудня 2014 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Виділено ОСОБА_3, власнику 1/3 частини будинковолодіння, по житловому будинку літ. «А-1»: 1-4 - житлову кімнату 11,8 кв. м, 1-5 - житлову кімнату 13 кв. м, частину 1-6 житлової кімнати 5,2 кв. м; по надвірним будівлям та спорудам: 26 % огорожі № 1, ворота з хвірткою № 2, 47 % замощення літ. «І», що складає 20/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 300 кв. м, що дорівнює ідеальній частці, з геометричними розмірами по периметру від будинку за годинниковою стрілкою: 3,43 м, 2,0 м, 10,0 м по лінії розподілу; 17,36 м, 8,75 м, 4,53 м, 5,3 м по межі ділянки; 7,48 м, 4,29 м, 0,74 м, 3,22 м, 4,43 м по лінії розподілу.

Виділено ОСОБА_4, власнику 2/3 частини будинковолодіння, по житловому будинку літ. «А-1»: частину 1-6 житлової кімнати 16 кв. м, 1-7 - житлову кімнату 5,6 кв. м, 1-8 коридор 8,6 кв. м; по прибудові літ. «а»: 1-2 коридор 3 кв. м, 1-3 веранду 10,8 кв. м, 1-9 кухню 8,5 кв. м; по прибудові літ. «а1»: 1-1 коридор 3,1 кв. м; 1-10 санвузол 8,5 кв. м; 1-11 кладову 0,8 кв. м; по підвалу «пд./а»: III підвал 7,3 кв. м; по підвалу «ПД/al»: І підвал 1,8 кв. м; II підвал 7,8 кв. м; по надвірним будівлям і спорудам: літ. «а2» ґанок; літ. «Б» літня кухня; літ. «Г» гараж; № 1 огорожу 74; літ. «1» замощення 53 %; що складає 80/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 700 кв. м із геометричними розмірами по периметру від будинку проти годинникової стрілки: 3,43 м, 2,0 м, 10,0 м по лінії розподілу; 19,33 м, 6,61 м, 21,3 м, 35,02 м, 9,34 м по межі ділянки; 7,48 м, 4,29 м, 0,74 м, 3,22 м, 4,43 м по лінії розподілу.

Зобов'язано ОСОБА_4 виплатити ОСОБА_3 103 729 грн компенсації, що становить 13,3 % від вартості земельних поліпшень.

Зобов'язано ОСОБА_3 провести наступні роботи: влаштувати вхідний дверний проріз до частини І в приміщення 1-4; замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-3 та 1-4; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-5; встановити розподільчу перегородку між частиною І та II в приміщенні 1-6 відповідно до графічної частини; перепланувати приміщення № 1-4 відповідно до графічної частини для забезпечення вимог ДБН щодо рівня комфорту; переглянути влаштування інженерних мереж та санітарно-технічних зручностей.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального парва та порушення норм процесуального пара, просить змінити оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким виділити в натурі позивачу 1/3 частки домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 1 висновку судової інженерно-технічної експертизи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки домоволодіння загальною площею 112 кв. м та 1/3 земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Власником 2/3 частки цього ж домоволодіння та земельної ділянки є ОСОБА_4

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи від 12 грудня 2014 року експертом запропоновано два варіанти поділу спірного будинковолодіння та земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що найдоцільнішим буде поділ майна в натурі між сторонами за другим варіантом, запропонованим експертом у висновку від 12 грудня 2014 року. При цьому, суд зобов'язав відповідача виплатити позивачу 103 729 грн компенсації, що становить 13,3 % від вартості земельних поліпшень.

Проте погодитися з висновками судів не можна.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні виходити з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ухвали Рівненського міського суду від 01 вересня 2014 року приватним підприємством «Експерт-Рівне-Консалт» було проведено судову інженерно-технічну експертизу і 12 грудня 2012 року складено висновок експерта, яким визначено два варіанти поділу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки та також указано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди повинні надати належну оцінку всім доводам сторін у справі, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Втім, вирішуючи спір, суд першої інстанції взагалі не мотивував, чому обирається саме другий варіант експертизи від 12 грудня 2014 року і чому він відхилив перший варіант експертного висновку.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції і зазначив, що вказаний варіант не порушує прав та інтересів сторін при користуванні належними їм частками у домоволодінні та земельній ділянці.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції стягнув із ОСОБА_4 компенсацію у зв'язку з відхиленням від ідеальних часток у розмірі 103 729 грн при тому, що за першим варіантом розподілу житлового будинку розмір такої компенсації становить лише 25 737 грн.

Отже суд не врахував правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що вирішуючи питання про стягнення компенсації в рахунок визнання за іншою особою права власності на спільне майно, суд повинен з'ясувати, чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Крім того, при поділі будинку, що перебуває у спільній частковій власності, в натурі, правовідносини спільної власності припиняються.

Тобто, поділ житлового будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділена окрема ізольована частина з окремими входом та окремою системою життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Між тим із висновку експертизи від 12 грудня 2014 року вбачається, що експерт навіть не застосував положення Інструкції при проведенні дослідження. Щодо влаштування водопостачання і водовідведення висновок містить лише узагальнюючу фразу «переглянути влаштування інженерних мереж та санітарно-технічних зручностей».

Апеляційний суд на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П.Штелик