АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1103/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1745/К/16 Тихомиров І.В.
Категорія № 27 (1) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.П.

за участю: представника позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» - Бродька Анатолія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25 травня 2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № NIXRRX01840050, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 4 992 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяця по 25 травня 2009 року.

Однак відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, не виконує та строк прострочення за тілом кредиту за період з 10 грудня 2009 року по 10 грудня 2014 року становить 1825 днів. Розмір простроченої заборгованості складає 4 992,00 грн., розмір відсоткової ставки в день дорівнює 0,39 %, а отже сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 4 992,00 грн. х 0,39 % х 1825 днів / 100 = 35 530,56 грн.

Просили суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по відсоткам за кредитним договором № NIXRRX01840050 від 25 травня 2007 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 10 грудня 2009 року по 10 грудня 2014 року в розмірі 35 530 грн. 56 коп. та судові витрати.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року в задоволені позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає рішення суду незаконним, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Так, на думку представника позивача, суд не врахував, що позивач звернувся до суду у межах позовної давності, оскільки відповідачем була підписана заява про видачу кредиту, відповідно до якої він ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), якими передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років. Крім того, розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Представник позивача вважає, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу в межах збільшеної позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Закритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № NIXRRX01840050 від 25 травня 2007 року про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Згідно умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 4 992 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяця з 25.05.2007 року по 25 травня 2009 року (а.с. 5, 6-9).

В заяві позичальника № NIXRRX01840050 від 25 травня 2007 року зазначено, що позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, він сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,83% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

У зв'язку із невиконанням боржником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі, утворилась заборгованість за період з 10 грудня 2009 року по 10 грудня 2014 року, тобто за 1825 днів. Розмір простроченої заборгованості складає 4992,00 грн., розмір відсоткової ставки в день 0,39 %, а тому сума заборгованості по відсоткам складає: 4 992,00 грн. х 0,39 % х 1825 днів / 100 = 35 530,56 грн. ( а.с. 4).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст. ст. 257, 526 ЦК України, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності та на необґрунтованість вимог позивача, виходячи з того, що Банком не надано доказів укладення з відповідачем письмового договору про збільшення строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільним законодавством передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_3 до суду першої інстанції була подана заява про застосування строку позовної давності (а.с. 39).

Згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), а саме п. 5.5 встановлено позовну давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, тривалістю в п'ять років.

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява позичальника № NIXRRX01840050 від 25 травня 2007 року, підписана сторонами, не містить домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності, а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не містять підпису відповідача ОСОБА_3, що ставить під сумнів ознайомлення відповідача в момент укладання договору саме з цими Умовами.

Таким чином, колегія вважає, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже у цій справі зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1926цс15) та, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку із цим доводи апеляційної скарги про те, що Банк звернувся до суду у межах позовної давності, оскільки відповідачем була підписана заява про видачу кредиту, відповідно до якої він ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), якими передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років. Крім того, розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 25 травня 2007 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М.Бондар

Судді: В.П.Зубакова

Л.В. Митрофанова