У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України про стягнення матеріальної шкоди, за касаційною скаргою представників ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9, ОСОБА_10, до якої приєдналася ОСОБА_5, на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 серпня 2012 року у справі № 1-165/2011 ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 визнані винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України і засуджені до різних строків покарання.

За вказаним вироком суду із засуджених в рахунок відшкодування завданої шкоди стягнуто:

на користь ОСОБА_4 - 243 009 грн матеріальної шкоди та 10 тис. грн моральної шкоди;

на користь ОСОБА_5 - 240 000 грн матеріальної шкоди та 10 тис. грн моральної шкоди;

на користь ОСОБА_6 - 241 658 грн 10 коп. матеріальної шкоди та 10 тис. грн моральної шкоди;

на користь ОСОБА_7 - 52 000 грн;

на користь ОСОБА_8 - 135 155 грн матеріальної шкоди та 10 тис. грн моральної шкоди.

Позивачі зазначили, що вказані злочини скоєні посадовими особами та помічником прокурора прокуратури Придніпровського району м. Черкаси, тобто, працівниками державного органу зобов'язаний охороняти права та законні інтереси громадян.

На підставі отриманих виконавчих листів відкриті виконавчі провадження, однак, фактичного виконання вироку суду не відбулося, оскільки у засуджених відсутнє будь-яке майно, яке може бути реалізоване в рахунок погашення шкоди та відсутня заробітна плата. Дана обставина підверджується наданими суду копіями постанов державних виконавців Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ та Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ про повернення виконавчого документу стягувачеві від 10 лютого 2014 року, від 11 лютого 2014 року, 27 березня 2014 року, від 25 листопада 2014 року.

Враховуючи неплатоспроможність засуджених ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, вважають, що заподіяну їм шкоду має відшкодувати Держава Україна в особі її виконавчих органів Державної Казначейської Служби України, Міністерства юстиції України, Кабінету Міністрів України за рахунок бюджетних коштів.

Таким чином, просили задовольнити позов.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представники ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9, ОСОБА_10, до якої приєдналася ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані положеннями ст. 1177 ЦК України, проте відповідачі - Державна казначейська служба України, Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, зобов'язані діяти в межах своєї компетенції та наданих повноважень і не можуть нести цивільно-правову відповідальність за даним позовом через відсутність правових підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що на момент розгляду справи у суді законодавством не встановлено порядку відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Крім того, причинами невиконання вироку суду в частині відшкодування шкоди, завданої злочином, є та обставина, що засуджені на теперішній час не працюють, однак у подальшому можливість їхнього працевлаштування та відшкодування ними завданої шкоди не втрачена.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представників ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9, ОСОБА_10, до якої приєдналася ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта