Ухвала

іменем україни

19 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», структурного підрозділу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» Конотопське управління по експлуатації газового господарства, третя особа - філія Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» Конотопський район електричних мереж, про відшкодування майнової шкоди,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1, який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 січня 2003 року. ОСОБА_4 є споживачем природного газу, який постачає Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз». 12 грудня 2014 року приблизно о 03 год. сталася пожежа, внаслідок якої будинок зазнав пошкоджень. Згідно з актом про пожежу від 12 грудня 2012 року ймовірною причиною пожежі є прорив іскри фланцевого з'єднання газової труби.

Позивач вважав, що оскільки Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» здійснює діяльність щодо поставки газу та належного технічного обслуговування газопроводу, що є джерелом підвищеної небезпеки, у зв'язку з неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» своїх зобов'язань з технічного обслуговування та безпеки газопроводу, останнє має відповідати за завдану йому майнову шкоду відповідно до вимог ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України.

Посилаючись на викладене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» спричинені йому збитки у сумі 55 101 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на користь ОСОБА_4 12 006 грн майнових збитків та 1 338 грн 72 коп. судових витрат, всього: 13 344 грн 72 коп.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на користь ОСОБА_4 55 101 грн на відшкодування майнової шкоди та 6 144 грн на відшкодування понесених судових витрат.

У поданій касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 січня 2003 року є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та споживачем природного газу на підставі договору, укладеного з відповідачем.

Із матеріалів справи встановлено, що 12 грудня 2014 року о 03 год. у житловому будинку по АДРЕСА_1 стялася пожежа, місцем виникнення якої є фланцеве з'єднання газової труби поруч з житловим будинком. Ймовірна причина пожежі - прорив іскри фланцевого з'єднання газової труби, що зазначено в акті про пожежу (а. с. 7, т. 1).

Відповідно до акта обстеження системи газопостачання, складеного представниками Конотопського УЕГГ, за адресами: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_1, ймовірною причиною пожежі є витік природного газу з фланцевого з'єднання та внесення до нього невстановленого джерела вогню (а. с. 9, т. 1).

У позовній заяві позивач вказував про те, що в результаті пожежі був пошкоджений його будинок у зв'язку з чим спричинені матеріальні збитки у сумі 55 101 грн, які складають вартість відновлювального ремонту будинку та просив стягнути вказану суму з відповідача (а. с. 37, т. 1 )

Відповідно до висновку судової комплексної пожежно-технічної та будівельно-технічної експертизи від 08 липня 2015 року № 3297/3298 технічною причиною пожежі у будинку по АДРЕСА_1 є займання турбулентної струї газу, який витікав через нещільності фланцевого з'єднання на газопроводі середнього тиску. Найбільш ймовірним джерелом запалювання є іскровий розряд статичної електрики. Розмір завданих майнових збитків внаслідок пожежі будинку на час проведення експертизи -12 006 грн. (а. с. 2-28, т. 2).

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином обов'язок відшкодувати шкоду (збитки) слід пов'язувати з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов'язань між споживачем та енергопостачальником, оскільки шкода, завдана порушенням договірних зобов'язань, може відшкодовуватися за зазначеними нормами позадоговірних відносин тільки у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до пунктів 1.4.4., 1.4.5. Правил безпеки систем газопостачання України, експлуатаційні спеціалізовані підприємства газового господарства (надалі - СПГГ) несуть відповідальність за якісне виконання робіт із технічного обслуговування і ремонту газового обладнання та газопроводів, а також своєчасне виконання заявок на усунення несправностей у системах газопостачання. Особи, винні у порушенні цих Правил, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Крім того, відповідно до п. п. 7.1.5, 7.1.6 Договору про надання послуг з газопостачання та пункту 36 Правил надання населенню послуг з газопостачання, виконавець несе відповідальність за неякісне виконання робіт з технічного обслуговування та усунення пошкоджень внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів, що здійснюються за рахунок експлуатаційних витрат (планове технічне обслуговування) або за заявою споживача; та за шкоду, заподіяну житловому приміщенню і майну споживача, а також його життю, здоров'ю та навколишньому середовищу (а. с. 240 - 243, т. 1 ).

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що причиною пожежі є займання турбулентної струї газу, який витікав через нещільності фланцевого з'єднання на газопроводі середнього тиску, тому Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» як володілець джерела підвищеної небезпеки має нести відповідальність відповідно до положень ст. 1187 ЦК України у розмірі, визначеному висновком експертизи, оскільки здійснював свою діяльність з газопостачання з порушенням Правил безпеки систем газопостачання України. З огляду на це суд стягнув 12 006 грн - суму збитків, визначену у висновку експертизи.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки суд першої інстанції, беручи до уваги висновок експертизи, не врахував, що експертом при проведенні експертизи не було визначено пошкоджень інженерних мереж будинку та необхідність їх відновлення; не перевірив доводи позивача щодо обсягу робіт та розміру витрат, необхідних на відновлення будинку після пожежі, а саме: не врахував обсяги заміни обшивки стін фасаду будинку, вікон, заміни дерев'яних елементів даху (обрешітку та стропила), які повністю не зруйновані пожежею, однак пошкоджені та обвуглені, також не врахував обсягу ремонту всередині будинку (штукатурки приміщень, ремонт електромереж).

Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що суд першої інстанції не навів мотивів, чому не бере до уваги розмір шкоди, визначений позивачем у сумі 55 106 грн на підставі кошторису, наданого позивачем на підтвердження його вимог та на порушення вимог ст. 212 ЦПК України не дав оцінки висновку експертизи стосовно розміру завданих майнових збитків та не врахування всього обсягу робіт та вартість матеріалів, необхідних для відновлення будинку.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2016 року.

Доводи касаційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» зводяться лише до переоцінки доказів та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова