Справа № 627/462/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Каліберди В.А.,

при секретарі - Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ПСП «Лан» в особі директора ОСОБА_1 до ОСОБА_2 голови ліквідаційної комісії КСП «України», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пархомівська сільська рада Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на нежитлову будівлю,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ПСП «Лан»08 квітня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нежитлову будівлю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 були членами КСП «Україна» в с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області

Позивач та вищезазначені громадяни мали майнові сертифікати, які підтверджують право власності на майнові паї КПС «Україна». Згідно договорів купівлі продажу позивач придбав в вказаних громадян майнові сертифікати на загальну суму 7801,00 грн.

На даний час КСП «Україна» припинив свою діяльність. У звязку з реформуванням та подальшим припиненням діяльності підприємства позивач належне йому майно не отримав, тому вирішив отримати майно натурою у вигляді нежитлової будівлі, а саме: приміщення для зберігання техніки і зерна, що розташоване за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Пархомівка, вул. Ярославського № 31а/1, в звязку з чим і звернувся до суду з вказаним позовом.

В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність.

Відповідач - голова ліквідаційної комісії КСП «Україна» ОСОБА_2в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст.328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), копії яких знаходяться в матеріалах справи, мають право на одержання майна пайового фонду КСП «Україна» на загальну суму 7801,00 грн.

25 червня 2004 року на загальних зборах Співвласників майна бувшого КСП «Україна» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, як власникам майнових паїв КСП «Україна», було передано приміщення для зберігання техніки і зерна, яке розташоване за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Пархомівка, вул. Ярославського № 31а/1.

Факт передачі майна відповідачам також підтверджується списком співвласників майна бувшого КСП «України», які отримали його єдиним майновим комплексом .

Відповідно до договорів купівлі продажу вищевказані громадяни продали, а ПСП «Лан» придбало майнові сертифікати, які підтверджують право власності на майнові паї та відповідно до цього йому було видано свідоцтво серії ПС № 868 про право власності на майнові паї, що підтверджується свідоцтвом серії ПС №868 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Документом, що встановлює право власника на майновий пай є відповідне свідоцтво, зразок якого наведений у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», яке є правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно зі списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються в книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Суд установив, що факт оформлення ПСП «Лан» в особі директора ОСОБА_1 свідоцтва серія ПС №868 засвідчений гербовою печаткою та підписом голови Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

Частка ПСП «Лан» в загальній вартості майна пайового фонду КСП «Україна» визначена в розмірі 7801, 00 грн.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року №2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року №62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств,

затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62. Відповідно до п.15 Порядку виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

Згідно з п.п. 9, 16 Порядку виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремими власниками за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними заборами власників майнових паїв структурою пайового фонду та не інакше, як на підставі рішення зборів власників майнових паїв.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, в тому числі, визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобовязання з виділення майнових паїв співвласника; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність.

Відповідно до пункту 12 Порядку збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі групам співвласників.

Після затвердження зборами співвласників переліків майна для виділення вищезазначеним групам співвласників комісія: визначає місцезнаходження майна і юридичну особу - користувача майна, яке виділено кожній із груп співвласників і до якого перейшли зобовязання з виділення майнових паїв у натурі співвласникам; передає не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємствам-правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки груп співвласників та переліки майна, призначеного для виділення кожній із груп, а копії цих документів - сільській раді.

У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку (пункт 13 Порядку).

Указом Президента України від 29 січня 2001 року №62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 передбачено недопущення порушень майнових прав, забезпечення вільного здійснення права власності на майнові паї та виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених обєктів зі складу майна реорганізованих сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників.

Судом також було враховано, що оскільки законодавством передбачена рівність прав та обовязків членів КСП щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочність членів таких підприємств є похідною від правового статусу завдань, функцій та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння та користування КСП, встановлення складу цього паю та відповідного юридичного оформлення також повинні ґрунтуватися на рівності прав та обовязків зазначених сторін.

Згідно ст.7, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року Про колективне сільськогосподарське підприємство майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності і пайовий фонд майна складається як із балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій так і грошей, а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на день паювання та скоригованим на день вибуття працівника з господарства. До цього моменту й виділення майнового паю, частка майна члена КСП є частиною майна підприємства, яке визначає принципи формування спільної власності та право членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності.

Відповідно до вищезазначеного закону пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства громадянин має право на пай натурою, грішми або цінними паперами.

Спосіб забезпечення зазначених прав та інтересів члена КСП і підприємства передбачений ст.9 вказаного Закону, якою визначено порядок виділення громадянинові майнового паю натурою /тобто будинками, спорудою, технікою, готовою продукцією, худобою тощо/, грошима або цінними паперами.

Згідно Указу Президента України Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки № 62 від 29 січня 2001року передбачено виділення майнових паїв в натурі та забезпечення вільного здійснення права власності на паї.

Відповідно до п.п.2.1,2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (чинних на час виникнення спірних правовідносин), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5 для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації.

До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), а саме:

1. Договір, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом якого є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, договір іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, спадковий договір (за наявності свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть чи рішення суду про оголошення особи померлою), договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній власності, про поділ нерухомого майна, що є у спільній власності.

2. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, що видається нотаріусом.

3. Свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом.

4. Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів

(аукціонів), видане нотаріусом.

5. Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися, видане нотаріусом.

6. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування.

7. Свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень державного та комунального житлового фонду.

8. Свідоцтво про право на спадщину та свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, видане консульською установою України.

9. Договір відчуження нерухомого майна, що перебуває у податковій заставі, укладений шляхом проведення цільового біржового чи позабіржового аукціону з метою погашення податкового зобов'язання.

10. Рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

11. Ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

12. Рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна,

наданий засновником чи державним органом приватизації.

13. Дублікат правовстановлювального документа, виданий нотаріусом, органом місцевого самоврядування, органом приватизації, копія архівного правовстановлювального документа, видана державним архівом.

14. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно загальносоюзних творчих спілок колишнього СРСР, що видається Фондом державного майна.

15. Свідоцтво про право власності, видане Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об'єкти суб'єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла., їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 04 квітня 2001 року за №306/5496 (далі Наказ), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року №253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2013 року за №673/23205.

Вказаним Порядком передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділені майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою.

Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Враховуючи вищевказані вимоги щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та відсутність у позивача документів, що підтверджують перехід права власності на нерухоме майно, а також відсутність іншого спеціального нормативно-правового акту, направленого на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна та наявність лише факту виділення майна в натурі, позбавляє позивача права провести державну реєстрацію право власності на вказане нерухоме майно та користуватися повноцінно ним.

Також, відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебуває вся земля в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається з рішення Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 14 листопада 2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ПСП «Лан», ПСП «Лан» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під нежитловою будівлею - приміщення для зберігання техніки і зерна, орієнтовною площею 0,10 га, яка знаходиться в с. Пархомівка по вул. Ярославського № 31 -а/1 із земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - під господарськими будівлями і дворами, для подальшого викупу та передачі у власність земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приймаючи рішення, суд виходить із положень вищевказаних законів, а також суд враховує при видачі майнового паю в натурі збереження технологічної цілісності підприємства, його виробничого потенціалу, системи матеріально-технічного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПСП «Лан» і має підстави для задоволення позову в повному обсязі, оскільки представником позивача надано суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевказаного та керуючись ст. 328 ЦК України, ст.ст. 15, 62 ЦПК України, ст.7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України № 62 від 29.01.2001 року, п.п.2.1,2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (чинних на час виникнення спірних правовідносин), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ПСП «Лан» в особі директора ОСОБА_1 до ОСОБА_2 голови ліквідаційної комісії КСП «України», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пархомівська сільська рада Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на нежитлову будівлю - задовольнити.

Визнати за приватним сільськогосподарським підприємством «Лан» право приватної власності на нерухоме майно, а саме:

- приміщення для зберігання техніки і зерна, яке розташоване за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Пархомівка, вул. Ярославського № 31а/1.

Дане рішення підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А. Каліберда