Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січня 2015 року позовом публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із вказаним, в якому з урахуванням уточнених вимог, просило суд, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором, яка становить 510 254 грн 77 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатний будинок, загальною площею 50,5 кв. м, житловою площею 19 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а також встановити початкову ціну для продажу предмета іпотеки згідно заставної вартості предмету іпотеки в розмірі не нижче 291 082 грн.

Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 27 червня 2007 року № 0, додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2009 року, укладеними між акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником всіх прав та обов'язків якого за цим договором є ПАТ «Дельта Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, та ОСОБА_4, банк надав позичальнику кредит в розмірі 20 тис. доларів США під 13,5% річних на строк з 27 червня 2007 року по 27 червня 2022 року. Однак, позичальником взяті на себе зобов'язання по поверненні кредиту та сплати відсотків у строки визначені графіком не виконувалися належним чином, у зв'язку з чим у банку виникли підстави для дострокового стягнення суми кредиту. Виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_4 за умовами кредитного договору забезпечено договором іпотеки від 27 червня 2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_3, шляхом передачі в іпотеку двокімнатного будинку, загальною площею 50,5 кв. м, житловою площею 19,0 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що на підставі свідоцтва про право на спадщину перебуває у власності останньої.

У зв'язку із порушенням зобов'язань забезпечених іпотекою, банк надіслав відповідачу вимогу про усунення порушення основного зобов'язання, проте така була залишена останньою без уваги.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» залишені без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 27 червня 2007 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 у розмірі 510 254 грн 77 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 червня 2007 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 - двокімнатний будинок, загальною площею 50,5 кв. м, житловою площею 19 кв. м, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 21 травня 1999 року, предмет іпотеки зареєстрований у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 15219826 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, (до будинку відноситься огорожа з металевої сітки, позначена цифрами 1, 2; металеві ворота - 3, металева хвіртка - 4) шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи рішення про задоволення заявлених ПАТ «Дельта Банк» позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що невиконання кредитного зобов'язання є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, із такими висновком апеляційного суду у повній мірі погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Вказаним вимогам рішення апеляційного суду повністю не відповідає.

Судами встановлено, що 27 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №0 (відповідно до Додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору було змінено на №1), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 20 тис. доларів США з розрахунку 13,5% річних на строк з 27 червня 2007 року по 27 червня 2022 року (а.с.6-9).

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотекою, відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_3 іпотечного договору від 27 червня 2007 року, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатний будинок, загальною площею 50,5 кв. м, житловою площею 19 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 21 травня 1999 року за № 2-1632 (а.с.23-28).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» змінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а в наслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами (а.с.39-40).

У додатку І до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та акті прийому - передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги від 16 січня 2012 року зазначено, що АТ «УкрСиббанк» передав до АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитами ОСОБА_4 № та № (іпотека №3447 від 18 серпня 2006 року), а також і кредитні договори ОСОБА_4 №0 та №1 (іпотека №21410 від 27 червня 2007 року) (а.с. 230-232)

Також встановлено, що заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Дельта-Банк» заборгованість за кредитним договором № та № від 27 червня 2007 року в сумі 138 699 грн 98 коп. (а.с.93-94).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором №0 від 27 червня 2007 року, ПАТ «Дельта Банк» 11 листопада 2014 року звернулось із досудовою вимогою (претензією) до ОСОБА_3 про невиконання позичальником своїх зобов'язань та необхідності погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд вірно виходив з того, що умов кредитного договору боржник належним чином не виконує, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі Закону України «Про іпотеку».

Разом з цим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишились наступні обставини.

За вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

У справі, яка переглядається, ухваливши рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд на порушення вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» не зазначив у рішенні необхідних складових, передбачених цією нормою, зокрема початкової ціни продажу предмета іпотеки, яка визначається відповідно до вимог статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові за № 6-1923цс15 від 02 листопада 2016 року та № 1561цс15 від 21 жовтня 2015 року, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» зазначення у рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки, однак вказана вимога залишилась поза увагою.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених законом.

Оскільки недоліки, допущені судом апеляційної інстанції при перегляді справи, не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 333, 335, 338, 342, 343 - 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова

І.М. Фаловська