У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф, суддів Дроботі В.В., Фазикош Г.В., при секретарі Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 1 березня 2016 року про повернення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості повернуто позивачу. Представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Повертаючи вищевказану зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції послався на те, що розгляд зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не є доцільним з розглядом первісного позову, так як це призведе до затягування розгляду справи та істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу. Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна. Відповідно до ч.2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволенні зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та обєднання і розєднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, підстава зустрічного позову мотивована тим, що: як первісний так і зустрічний позов випливають з одних правовідносин; задоволення зустрічного позову виключає задоволення первісного позову і навпаки; обидна спори виникають з однорідних правовідносин між одними й тим ж сторонами; доводи зустрічного позову спростовують вимоги сторін за первісним позовом. Крім цього, є помилковим твердження суду про необхідність залучення нових учасників справи, оскільки як первісний позов так і зустрічний позов стосуються одних і них же сторін. Таким чином, при постановленні ухвали про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, не перевірив їх належним чином, не зясував взаємоповязаність первісних та зустрічних позовних вимог, доцільність їх спільного розгляду, забезпечення рівних прав сторін, дотримання принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову в прийнятті зустрічного позову. За таких обставин ухвалу суду назвати законною та обґрунтованою не можна, а тому остання підлягає скасуванню з передачею питання про прийняття зустрічної позовної заяви до суду першої інстанції на новий розгляд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України. Керуючись статтями 207, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, - у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити. 2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 1 березня 2016 року скасувати, а матеріали справи направити до того ж суду для вирішення питання. 3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: