Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 17 серпня 2000 року по 15 серпня 2013 року перебувала у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (далі - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат»).

Зазначала, що 05 травня 2005 року отримала травму виробничого характеру правової частини обличчя, у зв'язку з чим була госпіталізована та прооперована, після чого тривалий час перебувала на лікарняному.

Посилаючись на те, що внаслідок вказаної травми у неї погіршився стан здоров'я, спотворено обличчя, порушена нормальна життєдіяльність, вона постійно відчуває моральні страждання, оскільки через фізичні вади позбавлена можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, просила стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську Донецької області на користь ОСОБА_3 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що з 17 серпня 2000 року по 15 серпня 2013 року ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», працюючи на різних посадах.

Звільнена 15 серпня 2013 року за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

05 травня 2005 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві.

Згідно з актами про нещасний випадок № 5 за формою Н-5 та Н-1 від 10 травня 2005 року розслідуванням нещасного випадку, який трапився 05 травня 2005 року о 17.10 год., було встановлено, що ОСОБА_3 під час виконання робіт з прибирання просипу глини біля поперечного транспортера, при черговому кидку глини з лопати на стрічку транспортера втратила рівновагу та, падаючи, вдарилась об стрічку поперечного транспортера, отримавши при цьому травму правої частини обличчя. Причинами нещасного випадку є невиконання п. 3.16 Інструкції з охорони праці для розливальника-загладжувальника, оскільки при прибиранні насипу глини вона була не обережна; невиконання п. 2.12 Посадової інструкції майстра ділянки дроблення, помелу, пресування, яке виразилось у незабезпеченні безпечних умов праці. Нещасний випадок, який стався з позивачкою визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом. Медичний висновок про діагноз ушкодження здоров'я: забійна рана правої половини обличчя з дефектом м'яких тканин. Зазначено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці.

Відповідно до повідомлення про наслідки нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом ОСОБА_3 перебувала на лікарняному з 06 травня 2005 року по 27 травня 2005 року, діагноз: скальпована рана скроневої та виличної частини правої сторони обличчя.

Також судом встановлено, що втрата працездатності та група інвалідності ОСОБА_3 не встановлювалась.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що з огляду на положення ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», обов'язок з відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я, покладено саме на відповідача.

При цьому, врахувавши обставини нещасного випадку, характер ушкоджень, які зазнала позивач, недостатнє забезпечення роботодавцем безпечних умов праці позивачу при роботі з механізмами, а також ступінь вини позивача, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначив розмір моральної шкоди у сумі 5 000 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди у даному випадку не може бути покладено на відповідача, оскільки право на звернення з позовом у ОСОБА_3 виникло у 2005 році, з позовом остання звернулася у березні 2016 року, а зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» набрали чинності 01 січня 2015 року, а тому висновок суду щодо обов'язку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я Фондом, є помилковим.

Проте погодитись із такими висновками як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції не можна.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому Фондом провадиться страхова виплата за моральну шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовувалась Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування повинно було здійснюватися у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-3149цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, в разі, коли травма не спричинила втрати потерпілим стійкої працездатності, стягнення моральної шкоди можливе лише в разі підтвердження заподіяння моральної шкоди висновком МСЕК.

Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» дійшов висновку про те, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 3 ст. 34 вказаного Закону треба розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, в окремому випадку - лише у разі відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Зазначене положення не виключає обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, має забезпечуватися Фондом на підставі статей 1, 5, 6, 13, 21 та ч. 3 ст. 28 цього Закону всім потерпілим, у тому числі в разі тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати професійної працездатності.

Під шкодою, яка не спричинила втрати потерпілим професійної

працездатності, треба розуміти таку шкоду, за якої не втрачається

здатність працівника до роботи за своєю професією (фахом) і

кваліфікацією або за іншою адекватною їй професією (фахом).

Проте апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську Донецької області.

Разом з тим, не може бути залишено в силі і рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику при виконанні трудових обов'язків, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що, пред'явивши позов, позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що в результаті травми, отриманої 05 травня 2005 року на виробництві, вона тривалий час перебувала на лікарняному.

Як раз ця обставина, на думку позивача, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Так, відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22 листопада 1995 року № 212 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 серпня 1998 року № 238) на МСЕК покладено, серед іншого, встановлення факту спричинення моральної шкоди.

Крім того, згідно з пунктом 3.8 зазначеного Порядку під моральною шкодою розуміють фізичні та моральні страждання, спричинені потерпілому в результаті трудового каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я. При встановленні факту моральної шкоди МСЕК враховує як характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я.

Оскільки стійка втрата працездатності позивачу не встановлювалась, ступінь втрати працездатності судом не з'ясовувався, тому висновки суду щодо спричинення позивачу моральної шкоди від травми, яка потягла втрату тимчасової працездатності, є передчасними.

Різновидом висновку медичних органів як підстави для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Такі висновки слід розглядати в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого.

Разом із тим, у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України місцевий суд не роз'яснив позивачу право заявити клопотання про призначення такої експертизи та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року та рішенняапеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська