Справа № 2-5518/11 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/1288/16 Категорія: 27 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Лівандовської-Кочури Т.В.,

за участі: секретаря - Концевич Я.О.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 06 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося у суд із заявою про заміну стягувача у справіза позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2011 року задоволено позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ПАТ "УкрСиббанк" кредитну заборгованість в розмірі 190989,17 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в користь ПАТ "УкрСиббанк" кредитну заборгованість в розмірі 190989,17 грн., стягнути з ОСОБА_4,, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в користь ПАТ "УкрСиббанк" понесені витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1700,00 грн., по 566,66 грн. з кожного та 30,00 грн., по 10,00 грн. з кожного понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі рішення державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

20 квітня 2015 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 05.10.2007р., укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Заявник просив суд замінити в даній справі стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06 липня 2016 року заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу.

В судовому засіданніпредставник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Представник заявника ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, оскільки вважає, що ухвала постановлена з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника заявника ОСОБА_1, перевіривши законність ухвали суду першої інстанції та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у даній справі ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 05.10.2007 року в розмірі 190989,17 грн., та солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в користь ПАТ "УкрСиббанк" кредитної заборгованості за кредитним договором №0 від 05.10.2007 року в розмірі 190989,17 грн., а також стягнено із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» понесені судові витрати по справі в розмірі 1700 грн., по 566, 66 грн. з кожного, а також стягнено 30 грн., по 10 грн. з кожного понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 85-86).

19 жовтня 2011 року на виконання рішення суду було проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна і продано автомобіль Фольцваген Поло за 71 000 грн., який належав на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 93, 95).

20 грудня 2011 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання даного рішення суду (а.с. 92).

Судом встановлено, що на виконанні Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2-5518/11 виданим 25.10.2011 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості. Провадження відкрито 20.12.2011 року (а.с. 277). Відносно ОСОБА_2 виконавче провадження закінчено 27.11.2015 року, що підтверджується постановою головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (а.с. 286).

27 травня 2016 року ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося в суд із заявою про заміну стягувача у даній справі, оскільки 20 квітня 2015 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 05.10.2007р., укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 212 - 213). Згідно акту приймання-передачі було передано право вимоги за кредитами, які були укладені між ПАТ «УкрСиббанк» та позичальниками відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, право вимоги за кредитами настає з часу підписання даного Акта (а.с. 214).

У реєстрі боржників позичальник ОСОБА_4 вказаний під номером 701. Відповідно до даного реєстру було передано і право вимоги до поручителів згідно договорів поруки, які були укладені як з ОСОБА_5, так і з ОСОБА_2 (а.с. 215).

Також апеляційним судом було повно досліджено у судовому засіданні як договір факторингу, так і акт приймання-передачі та реєстр боржників.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про зміну стягувача.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-122 цс 13 від 20.11.2013 року.

Враховуючи наведене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення заяви про заміну стягувача, оскільки це передбачено чинним законодавством.

Як наслідок у зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

У відповідності до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Доводи апеляційної скарги про те, що задоволення заяви правонаступника щодо заміни стягувача не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону суперечать вимогам матеріального та процесуального права та встановленим в судовому засіданні обставинам справи.

За своєю правовою природою договір факторингу є договором між фактором і клієнтом, який ніяким чином не впливає, не змінює і не припиняє прав та обов'язків боржника щодо повернення грошових коштів, а тому законом не передбачено запитування згоди на укладення договору факторингу.

А отже посилання відповідача ОСОБА_2 на можливе подвійне стягнення з неї суми боргу не заслуговує на увагу як таке, що не ґрунтується на вимогах закону. Наявність судового рішення, яке перебуває на виконанні не призведе до подвійного стягнення боргу. Отже, обставини на які відповідач ОСОБА_2 посилається як на підставу незаконності заміни сторони виконавчого провадження є надуманими та не підтвердженими жодними доказами, адже зміна кредитора не припиняє обов'язку боржника повернути борг.

Доводи відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, що вимоги до відповідача ОСОБА_2 не можуть бути пред'явлені, оскільки щодо неї виконавче провадження було закрите, так як належний їй автомобіль було продано з прилюдних торгів у рахунок погашення заборгованості по даному кредитному договорі, безпідставні, оскільки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідач ОСОБА_2 не була іпотекодавцем, який несе відповідальність тільки в межах заставленого майна.

Крім того, доводи відповідача в частині того, що вона не є стороною виконавчого провадження, а тому не може бути змінено стягувача щодо її зобов'язань не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам закону.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує підстави припинення договору поруки щодо ОСОБА_2, однак в даному судовому засіданні вирішується питання щодо заміни стягувача у даній справі, в якій рішенням суду стягнуто із відповідачів тільки 190 989.17 грн. В даній справі питання про стягнення із боржника та поручителів 318 955.70 грн. не вирішувалося, а тому не є предметом розгляду. Таким чином при даних обставинах не може розглядатися питання щодо припинення договору поруки про що вказує відповідач в апеляційній скарзі.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 317, 218, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу скаргою відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 06 липня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо.

Головуючий:

Судді: