Справа № 357/2043/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 12.02.2016 року мотивуючи тим, що з 18.07.1992 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2007 році. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 Неповнолітня дитина ОСОБА_4 постійно проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні, а батько лише сплачує аліменти - близько 800 грн., яких не вистачає на мінімальні потреби дитини. Вона є як і відповідач інвалідом з дитинства і не зважаючи на дані обставини робить все можливе та неможливе забезпечуючи дітей усім необхідним. За останні 9 років відповідач ніколи не цікавився проблемами дітей. ОСОБА_5 навчається у НВК «Міцва - 613» в м. Біла Церква в якій поглиблено вивчають іноземні мови і всі дорогі підручники і підсобні матеріали батьки купують власним коштом. Також, дівчинка дуже розвинута і помітивши її захоплення і певні здібності у сфері музики, танців та спорту направлена до відповідних гуртків і закладів додатково. Вона вже 7 років навчається і в цьому році закінчує музичну шкоду № 3 по класу флейти, 4 роки займається в студії «Формула танцю», з ціллю підтримання здоров'я пішла займатись на "Трудові резерви» в секцію легкої атлетики. Всі витрати по даним напрямкам розвитку дитини несуть батьки, а в даному випадку вона, як мати дівчинки, а батько ніякої участі не приймає. Також, у дитини були проблеми зі здоров'ям, тому необхідно було здати аналізи протягом 2014 року і пройти медичний огляд в дитячій лікарні «Охмадит». Це необхідно зробити і в цьому році. Затрати по чекам склали 585 грн. Також, для навчання: переводів, скачування книжок, засобів зв'язку був придбаний необхідний у школі планшет вартістю 3125 грн. На день подання позову фактично понесені витрати на дитину складають 11385 грн. Оскільки участь батьків у додаткових витратах на дитину не є правом, а є обов'язком батьків незалежно від сплати аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі у таких витратах, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь половину понесених витрат в розмірі 5693 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що розвитком здібностей доньки та її лікуванням і оздоровленням займається вона сама, а відповідач жодної участі не приймає. Вона, як і відповідач являється інвалідом, однак знаходить можливості для того, щоб донька розвивалась і мала все необхідне для її віку. Вона отримує пенсію в розмірі 2000 грн. та має неофіційні доходи близько 4000 грн., з яких, крім інших витрат, оплачує гуртки, які відвідує донька, та використовує кошти на її оздоровлення і лікування. Дівчинці встановлений діагноз «ожиріння» і їй рекомендовано спорт, тому вона відвідує танці і легку атлетику, що сприяє її одужанню, а в менших класах вона відвідувала басейн. Дитині дуже подобаються танці, якими вона займається вже 4 роки і відповідач був присутній на концертах дитини і був задоволений успіхами дитини. На музику вони відвели дитину разом з відповідачем, коли їй було ще 5 років. Відповідач отримує пенсію, з якої стягуються аліменти, та отримує заробітну плату, тому для розвитку дитини має можливість щомісячно надавати їй допомогу на вказані гуртки по 200 грн. Рішенням судів з відповідач стягнуто додаткові витрати на дітей, однак по даний час кошти не сплачені. Планшет і чохол до нього були придбані для того, щоб дитина скачувала книжки для навчання, оскільки так вимагає школа. Син вже повнолітній, навчається заочно і потребує допомоги, яку вона надає йому, а батько не допомагає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, подав до суду письмові заперечення та пояснив, що позивач примушує доньку відвідувати музичні заняття, донька бажає ходити лише на танці. Позивач вчиняє дії щодо стягнення з нього коштів для того, що виселити його з квартири, а самій виїхати до Ізраїлю. Необхідності купувати дитині планшет не було, оскільки їй на день народження вже був подарований планшет. Він не заперечує того щоб дитина розвивалась, однак не має можливості оплачувати додаткові витрати, оскільки отримує не велику пенсію і заробітну плату, з яких стягуються аліменти, а на ті кошти, що залишаються, всього в середньому 2365 грн., важко прожити. Позивач має більше матеріальних можливостей для того, що донька відвідувала обрані нею гуртки.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_6 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що відповідно до ч.2 ст. 185 СК України, суд при вирішення даної справи має врахувати істотні обставини, а саме те, що направляти дитину в усі вказані позивачем гуртки не має необхідності,крім того, направлень і рекомендацій спеціалістів позивач не надала. Лікарі рекомендували дитині плавання, яким вона не займається. Танці, які відвідує дитина, потребують значних витрат, які батько сплачувати не має можливості, а необхідності у відвідуванні музичної школи не має. Придбання позивачем техніки взагалі не обґрунтоване. Позивач має більше ніж відповідач матеріальних можливостей для витрачання коштів на все що хоче дитина і вона сама.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справи, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. ( ч.3 ст. 61 ЦПК України).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 18.07.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. У 2007 році рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1065 від 20.12.2007 року, діти залишились проживати разом з матір'ю, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.8 - 10,11,36) та визнається сторонами.

Також, встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається: у 6 класі НВК «Міцва - 613», забезпечена всім необхідним для повноцінного проживання і навчання її мати, ОСОБА_1, створює всі необхідні умови для розвитку доньки, батько дитини її вихованням не займається, успіхами доньки у навчанні в школі не цікавиться; у 4 класі Білоцерківської музичної школи № 3 по класу флейти з 01.09.2008 року з 0 класу та відвідує уроки малювання, за три роки навчання у школі її мама - ОСОБА_1 сплатила за навчання доньки 2925,00 грн. ( за 2014 рік - 1170 грн. ( 9 міс. х 130 грн.) , за 2015 рік - 1170 грн. ( 9 міс. х 130 грн.) та за 2016 рік - 585 ( 6 міс. х 130 грн.); відвідує танцювальну студію «Формула танцю» при палаці Культури МАЗ в м. Біла Церква з вересня 2011 року по теперішній час, оплату всіх витрат здійснює ОСОБА_1, а саме за 2015 рік: щомісячна плата 280 грн. х 12 міс. = 3240 грн., костюми для виступів 200 грн. х 4 = 800 грн. та виступи на конкурсах 3000 грн., всього 7040 грн., що підтверджено довідкою ЗОШ І - ІІІ ступеня - дитячий садок «Міцва - 613» від квітня 2016 року, довідкою Білоцерківської музичної школи № 3 від 12.01.2016 року за № 1, довідкою № 5 та додатком до неї виданих 25.01.2016 року ФОП ОСОБА_7 керівником гуртка танцювальної студії «Формула танцю» ( а.с.12 -14, 36) та визнається сторонами.

З виписки № 23 із медичної карти стаціонарного хворого, виданої Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «ОХМАДИТ»( а.с.18) вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої ендокринології з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року та після виписки з якого дитині рекомендовано, крім іншого, дозовані фізичні навантаження, ЛФК, плавання, спорт та контроль ТТГ, Т4 св через 6 міс.

Згідно із замовленням № 9466558 від 21.11.2014 року, результатами досліджень від 20.03.2014 року та квитанції від 21. 11 .2014 року ( а.с.15 - 17) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, було проведено дослідження ТТГ, Т4 св у медичній лабораторії «Сінево» та сплачено за дані послуги 195 грн.

Відповідно до довідки міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 15.04.2016 року за № 170 ( а.с.37), позивач, згідно виконавчого листа № 2/357/4552/14, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 09.12.2014 року, отримує аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку ОСОБА_2, щомісячно в розмірі 850 грн., до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області, має 2 групу інвалідності з дитинства що підтверджено матеріалами справи ( а.с.1, 5,7), та отримує, з її слів, щомісячний дохід в середньому розмірі - 6000 грн.,

Відповідач заперечуючи обставини щодо матеріального стану позивача не надав до суду належних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження обставин того, що позивач має значно більший дохід ніж вона зазначає.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, має 2 групу інвалідності з дитинства, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області, отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 798,62 грн., з вирахуванням алімнетів в розмірі 495,61 грн. щомісячно на користь ОСОБА_1, працює в УВП УТОС та отримує заробітну плату в середньому розмірі 1243,00 грн. з якої сплачуються аліменти в середньому розмірі 403,14 грн., що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 41-47).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2012 року, яке набрало законної сили 19.02.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Кивської області від 19.02.2013 року залишене без змін ( а.с.48-51), було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_3 в сумі 20 000 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2014 року ( а.с. 52- 53), було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на розвиток здібностей неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в сумі 4595 грн.

В судовому засіданні сторони ствердили, що вказані рішення суду ще не виконані.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження частково, а саме: до додаткових витрат можливо віднести витрати, понесені нею на розвиток музичних і танцювальних здібностей неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та витрати пов'язані з хворобою дитини.

Суд, враховуючи обставини, що мають істотне значення, а саме: матеріальне становище сторін та наявність невиконаних відповідачем рішень, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1/4 частину, що становить 2540,00 грн., понесених нею на неповнолітню доньку додаткових витрат в розмірі 10160 грн. ( витрати понесені на розвиток музичних здібностей за 2014 - 2016 роки в розмірі 2925,00 грн. + витрати понесені на розвиток танцювальних здібностей 2015 рік в розмірі 7040 грн. + витрати пов'язані з хворобою дитини за 2014 рік в розмірі 195 грн.).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат понесених нею на придбання для доньки планшета та чохла є безпідставними та не обгрунтованими, оскільки відповідно до змісту ст.185 СК України додаткові витрати на дитину мають бути викликані саме особливими обставинами розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, а на думку суду зазначені витрати не пов'язані з особливими обставинами у дитини.

На підставі ст.5 Закону України « Про судовий збір» сторони, як інваліди 2 групи, звільняються від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.141, 185 СК України, ст.ст.3,10,11,57,60,61,209-218,292,293 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 2540,00 грн. ( дві тисячі п'ятсот сорок гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко