№ 336/2612/16-ц
пр. № 2/336/1759/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Запорізька місцева прокуратура № 1) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась 11.04.2016 р. до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3, 2011 року народження.

В позовній заяві вказує, що відповідач є батьком ОСОБА_3 Починаючи з 2012 р. ОСОБА_2 проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов»язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки.

З березня 2012 р., за рішенням суду, відповідач повинен сплачувати аліменти. Жодного разу з 2012 р. ОСОБА_2 не поцікавився за які кошти виховується дитина. З травня 2012 р. й до часу звернення до суду вона отримала на утримання дітей 1000 грн.

Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться повністю на її утриманні. Додатково ОСОБА_3 займається в гуртку народних танців, який відвідує із задоволенням.

Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім»ї, в якій мешкає донька. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини.

Відповідач ніяким чином не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров»я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Більш того, постійні погрози ОСОБА_2 та його батьків, в тому числі і їй, її родичам та знайомим, образи, змушують її з дитиною уникати зустрічей та спілкування з ним. Спосіб життя відповідача є антисоціальним, ОСОБА_2 раніше неодноразово лікувався в наркологічному диспансері з приводу зловживання наркотичними засобами, схильний до агресії, погрожує їй та дітям фізичною розправою. Раніше був неодноразово засуджений, у тому числі й до позбавлення волі.

ОСОБА_2 надсилає погрози на її та її сина ОСОБА_4, 2002 р.н., адресу за допомогою смс повідомлень.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 систематично свідомо нехтує батьківськими обов"язками по відношенню до доньки та на ст..ст.150, 164 СК України, за позовом ОСОБА_1 просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що його цікавлять інтереси та доля дитини, яку любить та бажає виховувати, але відповідач своїми діями чинить перешкоди в цьому. Він неодноразово мав намір поспілкуватись з донькою, приносив їй речі та продукти харчування, але позивач або не відчиняла двері квартири, або створюючи конфліктну ситуацію, викликала співробітників поліції. Також, ним була надана посильна допомога в ремонті дошкільного закладу, який відвідує донька. Стверджував, що надавав позивачці грошові кошти, але розписки про їх отримання від неї не вимагав. Окрім нього, кошти на утримання дитини, надавала його мати ОСОБА_5

Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання не з»явився, до суду був направлений висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3

Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про бажання приймати участь у судових засіданнях до суду не подавав.

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 в суді заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, оскільки позивач не довела викладених в позовній заяві обставин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, прокурора прокуратури, допитавши свідків, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом, фактичних обставин і відповідних їм правовідносин:

Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження дитини, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7, 8).

ОСОБА_3 проживає разом з матір»ю, яка створила належні умови для проживання доньки, про що надано довідку від 07.02.2015 р. та акт обстеження умов проживання дитини (а.с.10, 12).

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.п.15,16, 18 постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, при розгляді справ за позовами про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України, особа, яка подала такий позов, повинна довести, що батько (мати) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батько (мати) повинен довести, що він вона належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Як вбачається з характеристики (а.с.13) та довідки від 22.02.2016 р. (а.с.15) ОСОБА_3 відвідує ДНЗ № 267 «Горобинонька». Згідно довідки, зі слів вихователя встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 за останні півроку декілька разів приводив та забирав дитину з дитячого закладу, дитиною опікується мама.

Відповідно до довідок, виданих ДНЗ № 267 04.07.2016 р. та 27.07.2016 р. (а.с.137, 138) ОСОБА_2 цікавився життям доньки: неодноразово забирав доньку з дошкільного закладу, передавав дитині подарунки, іграшки, солодкі гостинці. Приймав участь у благоустрої ДНЗ № 267, а саме: в липні 2015 р. надавав допомогу в ремонті туалетного приміщення, в травні 2016 р. - на ігровому майданчику.

З довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі від 21.07.2016 р. судом встановлено, що виконавчий лист № 814-3223/2012, який видано 29.05.2012 р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до її повнолітня, перебуває на виконанні у Шевченківському ВДВС. У період з січня 2016 р. по червень 2016 р. ОСОБА_1 аліменти не отримувала (а.с.121).

Згідно розрахунку заборгованості від 02.08.2016 р. (а.с.135) заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів станом на 01.08.2016 р. становить 22752,49 грн. За період з 04.02.2013 р. по 08.01.2014 р. відповідачем були сплачені аліменти на загальну суму 3497,51 грн.

Згідно довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» батько дитини ОСОБА_2 жодного разу станом здоров»я доньки не цікавився, до медичних працівників центру з дитиною не звертався (а.с.129).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району № 0683/01-34/01 від 07.07.2016 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_3 (а.с.116-117).

За результатами засідання, комісія дійшла висновку про недостатність інформації, що підтверджує наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3, передбачених ст. 164 СК України.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що є матір»ю відповідача. Дала свідчення про те, що разом з сином декілька разів намагалась відвідати онуку за місцем її проживання та надати матеріальну допомогу, але ОСОБА_1 не відчиняла двері. На прохання ОСОБА_2 вона декілька раз надсилала позивачу грошові кошти в 2012-2013 р.р.

В обґрунтування позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 посилалася на систематичне не виконання батьківських обов'язків відповідачем по відношенню до доньки з березня 2012 р.

Як вбачається з довідок, виданих ДНЗ № 267 04.07.2016 р. та 27.07.2016 р. (а.с.137, 138) ОСОБА_2 цікавився життям доньки.

Як встановлено судом, протягом 2013 р. відповідач хоча і не в повному обсязі та не регулярно, але сплачував аліменти на утримання дитини.

Допитані судом свідки не повідомили суду будь-яких обставин, які б свідчили про агресивне, неадекватне ставлення відповідача до ОСОБА_3

При вирішені даної справи суд враховує й прецедентну практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року).

Заперечення відповідача в процесі розгляду справи проти позбавлення батьківських прав, свідчить про його інтерес до доньки.

З наведеного вище, суд не встановив достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3

В процесі розгляду справи судом, за клопотанням позивача, були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою позивача, з 2014 р. вона одного разу спостерігала, як відповідач намагався потрапити до квартири, в якій мешкає ОСОБА_1, але остання не відчинила відповідачу двері, після чого ОСОБА_2 пошкодив автомобіль позивача.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що також був свідком пошкодження відповідачем автомобіля, який належить ОСОБА_1 Також вказав, що ніколи не був свідком спілкування ОСОБА_2 з донькою чи іншими дітьми. Зі слів сина йому відомо, що відповідач надсилав старшому сину ОСОБА_1 телефонні СМС інтимного характеру.

Допитана судом ОСОБА_9 дала свідчення про те, що утриманням та вихованням дітей займається ОСОБА_1 Відповідача бачила приблизно 5 разів, спостерігала його образливі висловлювання на адресу старшого сина ОСОБА_1 Вказала, що вихованням доньки ОСОБА_2 не займається, але до доньки відповідач ставиться добре.

Матеріали справи також мітять декілька висновків за результатами розгляду повідомлення ОСОБА_1 щодо неправомірних дій відносно неї та належного їй майна з боку ОСОБА_2 (а.с.17, 19, 21, 23). Перевірка за вказаними зверненнями ОСОБА_1 була припинена у зв»язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

При винесенні рішення судом були враховані покази вказаних свідків та інші зібрані по справі матеріали, які не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає судовий збір.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 88, 58-62, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Запорізька місцева прокуратура № 1) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк