Справа № 159/24/16-ц
Провадження № 2/159/220/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Миронюка М.Г.,

з участі секретаря Посполітак Г.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок та земельну ділянку ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок.

В ході судового розгляду позивачка збільшила позовні вимоги до ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на земельну ділянку.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 01.05.1997 року померла її мати ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй рухоме та нерухоме майно. Відповідно до заповіту, посвідченого 23 квітня 1997 року в ОСОБА_4 сільській раді, зареєстрованим в реєстрі за № 32, її мати зробила заповідальне розпорядження, згідно якого сертифікат на земельну частку (пай) вона заповіла їй. Спадщину за заповітом вона прийняла і в установленому законом порядку оформила право на спадщину, внаслідок чого отримала державний акт на право власності на землю.

В будинку, який належав її батькам після смерті матері залишився проживати батько, ОСОБА_7. Він прийняв спадщину після смерті матері по закону. Але не оформляв її юридично.

За ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні

розглядалися два способи прийняття спадщини фактичний вступ в управління або

володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини

заяви про прийняття спадщини.

При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею. З витягу з по господарської книги № 2 за 1997 рік вбачається, що в господарстві за № 166 були зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто фактично батько прийняв спадщину після смерті дружини.

19.06.2002 року її батько ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до заповіту, посвідченого 18 листопада 1998 року в ОСОБА_4 сільській раді, зареєстрованим в реєстрі за № 140, батько заповів їй свій сертифікат на право власності на земельну частку. Спадщину за заповітом вона прийняла, постійно користується вказаним паєм, але свідоцтво про право власності на спадщину юридично не оформила. Також вона продовжувала доглядати за будинком, садити город, обробляти його , доглядала за садом.

В належному її батькові будинку в с. Скулин залишився проживати її брат ОСОБА_8. За оформленням спадщини він не звертався, але відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексі не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві зі відкриття спадщини.

Ніхто з інших братів про прийняття спадщини ні після смерті матері, ні після смерті батька не заявляв.

15 листопада 2008 року ОСОБА_8 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в т. ч. на частину житлового будинку в с. Скулин.

Після смерті брата ОСОБА_8 залишалися спадкоємцями її брати: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживав в м. Нижній Тагіл, Росія, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживав в Білорусії, ОСОБА_11, 1653 року народження, проживав м. Ковелі, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на даний час проживає в м. Луцьку.

Брат ОСОБА_3 запропонував оформити право власності на себе, але вона не давала згоди і остаточного рішення тоді не прийняли.

До 2013 року всі приїздили до батьківської хати. Однак , коли вона в травні 2013 року прийшла до батьківської хати, то брати не пустили її до хати і повідомили, що будинок вже належить братові ОСОБА_3. Після цього вона звернулась до голови, який підтвердив дану обставини, але підтверджуючих документів не надав і не повідомив в якому порядку було оформлене право власності на житловий будинок.

В червня 2015 року вона звернулась в Ковельський відділ поліції з приводу неправомірних дій посадових осіб ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5 та ОСОБА_12 при оформленні права власності на спадкове майно.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна», згідно з яким право власності на будинок № 9 по вул. Західна, с. Скулин дозволили оформити ОСОБА_3 на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5 наступними змінами.

В той же час відповідно до виписки з по господарської книги № 2 по ОСОБА_4 сільській раді Ковельського району в 1997 році було зареєстроване господарство за №156 в якому постійно з 1950 року були зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її чоловік ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно з записами в господарській книзі № 2 по с. Скулин в господарстві № 156 були зареєстровані ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та його син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6. В 2008 році в господарстві № 156

був зареєстрованй ОСОБА_8. В 23.04.1997 року від імені

ОСОБА_6 ОСОБА_4 сільською радою був посвідчений заповіт, зареєстрований

в реєстрі за № 32. Заповіт не змінено і не відмінено. 18.11.1998 року від імені

ОСОБА_7 ОСОБА_4 сільською радою був посвідчений заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 140. Заповіт не змінено і не відмінений. Присадибна ділянка не приватизована.

Позивачка вважає, що брат ОСОБА_3 на час смерті батьків та брата ОСОБА_8 не був зареєстрований в будинку і спадщину належним чином не оформляв, а отже перехід права власності на будинок та господарські споруди по вул. Західній, 9 в с. Скулин, Ковельського району на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради на ОСОБА_3 Михайловича є незаконним. Оскільки є підстави для визнання недійсним рішення виконкому від 24.04.2009 року № 4/4, тому є підстави для визнання недійсний свідоцтва про право власності, яке видане на підставі цього рішення та реєстрації у КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» права власності на будинок та господарські споруди за ОСОБА_3.

Набуття права власності ОСОБА_3 вчинене з порушенням положень чинного законодавства, оскільки сільська рада не повинна була визнавати право власності за ОСОБА_3, останній мав звернутися до нотаріуса про прийняття спадщини, або до суду з заявою про поновлення строків для прийняття спадщини, і у випадку позитивного вирішення цього звернення, провести оформлення права власності у порядку успадкування, після смерті батька ОСОБА_7 та брата ОСОБА_8.

Визнаючи право власності за ОСОБА_3 виконавчий комітет ОСОБА_4 сільської ради фактично незаконно позбавив її, як спадкоємця, права на спадкове майно, чим порушив її права та інтереси.

Позивачка просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Ковельського району Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно і скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на будинок № 9 по вул.. Західній в с. Скулин Ковельського району вчинене комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний запис № 28567701 від 05.11.2009 року.

Позивачка також вважає, що відповідач ОСОБА_3 незаконно оформив право власності на житловий будинок, що в подальшому потягло незаконну передачу у йог власність земельної ділянки для обслуговування цього будинку і тому вона просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району Волинської області від 21.05.2010 року № 28/7 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,2194 га, що розташована по вул. Західній, 9 в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області., кадастровий номер :01:002:0204, вчинену державним реєстратором реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_13 17.09.2013 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просить в позові відмовити за спливом строку давністю, оскільки позивачці було відомо про те, що він оформляє право власності на батьківську хату на себе.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5 ОСОБА_5 позов не визнав, так як дане рішення приймалось попереднім сільським головою і обставини прийняття цього рішення йому не відомі..

Представник третьої особи комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився.

Суд заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок та земельну ділянкуслід задовольнити повністю.

Як встановлено в судовому засіданні 01.05.1997 року померла мати позивачки ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй рухоме та нерухоме майно. Відповідно до заповіту, посвідченого 23 квітня 1997 року в ОСОБА_4 сільській раді, зареєстрованим в реєстрі за № 32, ОСОБА_6 зробила заповідальне розпорядження, згідно якого її сертифікат на земельну частку (пай) вона заповіла дочці ОСОБА_1. Спадщину за заповітом позивачка ОСОБА_1 прийняла і в установленому законом порядку оформила право на спадщину, внаслідок чого отримала державний акт на право власності на землю.

В будинку, який належав батькам позивачки ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_3 після смерті матері залишився проживати їхній батько, ОСОБА_7. Він прийняв спадщину після смерті матері по закону, але не оформляв її юридично.

З витягу з по господарської книги № 2 за 1997 рік вбачається, що в господарстві за № 166 були зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто фактично батько прийняв спадщину після смерті дружини.

19.06.2002 року батько позивачки ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно.

На час його смерті в будинку проживав брат позивачки ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8, який був зареєстрований там з 2008 року.

15 листопада 2008 року ОСОБА_8 помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в т. ч. на частину житлового будинку в с. Скулин.

Після смерті брата ОСОБА_8 залишалися спадкоємцями брати :ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживав в м. Нижній Тагіл, Росія, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживав в Білорусії, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживав м. Ковелі, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на даний час проживає в м. Луцьку , а також позивачка у справі ОСОБА_1

Протягом 2014 2015 років ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 померли.

Після смерті 15 листопада 2008 року ОСОБА_8 спадщину прийняли ОСОБА_1 і ОСОБА_3, що стверджується матеріалами спадкової справи № 75/2009.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 75/2009 ОСОБА_3 і ОСОБА_1 14.01.2010 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_8, які успадкували по 1/2 частці спадкового майна, яке складається з грошових вкладів з нарахованими відсотками та відповідними компенсаціями.

Зі спадкової справи також вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_8 2 лютого 2009 року, а відповідач ОСОБА_3 подав таку заяву 20 лютого 2009року.

В той же час рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна», право власності на будинок № 9 по вул. Західна, с. Скулин дозволили оформити ОСОБА_3 на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5 наступними змінами.

Суд вважає, що на час прийняття вищезазначеного рішення ОСОБА_3 не мав правових підстав для оформлення права власності на будинок № 9 по вул. Західна, с. Скулин, що стверджується довідками ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5 № 568, 569 від 28.09.2015 року та витягами з по господарської книги № 2 за 1997 рік, за 2002 рік, за 2008 рік, а виконавчий комітет ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5 не мав правових підстав відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розглядати це питання, оскільки на час прийняття цього рішення позивачі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 прийняли спадщину, після смерті брата ОСОБА_8, і ще не закінчився шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця для прийняття спадщини іншими спадкоємцями.

Доводи відповідача ОСОБА_3, що позивачка ОСОБА_1 добровільно відмовилась від права на успадкування майна і що вона знала про прийняте рішення виконкомомОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» не пізніше осені 2009 року судом відхиляється з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона довідалась про те, що відповідач ОСОБА_3М оформив право власності на спадкове майно в травні 2013 року, і це її твердження доводиться її поясненням , яке вона дала в судовому засіданні будучи допитаною з її згоди в якості свідка.

З її пояснення в судовому засіданні вбачається, що до 2013 року вона могла приходити до батьківської хати, заходити до хати та огороду. В 2013 року відповідач ОСОБА_3 вигнав її з хати і вона не могла зрозуміти його дій. Відповідач ОСОБА_3 тоді ж повідомив її, що всі документи на хату він оформив на себе. Після цього вона звернулась до адвоката ОСОБА_14, який зробив запит в арів і на підставі цього запиту отримала витяг рішення виконкомомОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна». Саме з того часу позивачка ОСОБА_1 вважає, що їй стало достеменно відомо про те, що житловий будинок батьків належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3

Пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні обєктивно підтверджуються поясненнями відповідача ОСОБА_3, які він дав в судовому засіданні будучи допитаним за його клопотанням в якості свідка і з яких вбачається, що в середині 2013 року між ним та позивачкою стався конфлікт в результаті якого він попросив її залишити батьківську хату, так як вона належить йому.

З листа архівного відділу Ковельської районної державної адміністрації від 11.09.2009 року вбачається, що на запит адвоката ОСОБА_14 направлено архівний витяг рішення виконкомомОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна».

Із висновку Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 30.06.2015 року зробленого по заяві ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій ОСОБА_3 і посадових осіб ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5 вбачається, що у 2013 році ОСОБА_1 дізналась, що право власності на будинок уже оформлене на ОСОБА_3 на підставі рішення виконкомомОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна», хоча на момент прийняття рішення були живі ще 5 спадкоємців і ніякого дозволу вона на оформлення права власності на будинок № 9 по вул.. Західній в с. Скулин ОСОБА_3 не давала.

Дана обставина також доводиться матеріалами спадкової справи № 75/2009 померлого ОСОБА_8, з якої вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, і заяви про відмову від спадщини вона не подавала, хоча рішення виконкому ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5 від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» приймалось до закінчення терміну встановленого законодавством для прийняття спадщини, і якщо б позивачка давала згоду ОСОБА_3 на оформлення права власності на житловий будинок батьків, то мала б подати заяву про відмову від спадщини. Натомість 14.01.2010 року позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом .

Суд також вважає, що пояснення свідка ОСОБА_15 , в судовому засіданні, який працював на той час сільським головою, про те, що перед прийняттям рішення виконкому ОСОБА_4 сільської ОСОБА_5 від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» була отримана згода всіх спадкоємців, в тому числі і ОСОБА_1, на оформлення спадкового майна за ОСОБА_3 не відповідає фактичним обставинам справи дослідженим в судовому засіданні, спростовується поясненнями допитаних в якості свідків позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_16, яка працювала секретарем Скулинської сільської ОСОБА_16, та яка від ОСОБА_1 не чула, що та дає згоду на оформлення права власності на будинок № 9 по вул. Західній в с. Скулин за ОСОБА_3, матеріалами спадкової справи № 75/2009 померлого ОСОБА_8, висновком Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 30.06.2015 року, зробленого по заяві ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій ОСОБА_3 і посадових осіб ОСОБА_4 сільської ОСОБА_16, і тому судом це пояснення відхиляється.

З аналогічних підстав судом відхиляються доводи відповідача ОСОБА_3, які він дав в судовому засіданні будучи допитаним з його згоди в якості свідка.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стороною у спорі відповідачем ОСОБА_3 подана заява про застосування у цьому спорі строку позовної давності, і в звязку з цим просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні в позові.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не пропустила строк позовної давності, оскільки про порушене право довідалась у травні 2013 року, що стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами , які наведені вище, а тому заява відповідача ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ОСОБА_16, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації до задоволення не підлягає.

В той же час така позиція відповідача ОСОБА_3 свідчить, що він усвідомлює, що при оформленні права власності на спадкове майно допущено грубі порушення Закону і рішення прийняті виконавчим комітету ОСОБА_4 сільської ОСОБА_16 на користь нього є незаконними.

Крім цього, згідно ст. 268 ч.1 п.4 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове майно.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна та видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно порушено право ОСОБА_1 на спадкове майно, і тому позовна давність на ці правовідносини не застосовується.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ОСОБА_16, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок та земельну ділянкузадовольнити повністю.

Суд прийшов до висновку, що слід визнати недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно і скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на будинок № 9 по вул. Західній в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області, вчинену КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний запис № 28567701 від 05.11.2009 року, оскільки позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 на час прийняття цього рішення звернулись в нотаріальну контору про оформлення свого права на спадкове майно, а відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції виконавчого комітету сільської ОСОБА_16 розгляд питання про оформлення спадщини не відноситься.

Суд також вирішив, що оскільки рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно визнане судом недійсним, тому слід також визнати недійсним і рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району Волинської області від 21.05.2010 року № 28/7 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», яке приймалось на підставі цього рішення, а також з тієї підстави, що ОСОБА_1 є спадкоємицею житлового будинку, інших споруд, і тому відповідно до ст.1225 ч.2 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. .

У відповідності до ст. 88 ЦПК Українисуд вирішив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сільської ОСОБА_16 в користь ОСОБА_1 рівними частинами понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1038 (одна тисяча тридцять вісім) грн. 40 коп.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215,218 ЦПК України на підставі ст..549 ЦК України (редакція 1963 року), ст.ст. 257,267,268,1221,1222,1223,1225ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ОСОБА_16, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації на житловий будинок та земельну ділянкузадовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району, Волинської області від 24.04.2009 року № 4/4 «Про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна та свідоцтва про прав власності на нерухоме майно» та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на будинок № 9 по вул. Західній в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області, вчинену КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний запис № 28567701 від 05.11.2009 року.

Визнати недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради Ковельського району Волинської області від 21.05.2010 року № 28/7 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,2194 га, що розташована по вул. Західній, 9 в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області., кадастровий номер :01:002:0204, вчинену державним реєстратором реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_13 17.09.2013 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

Стягнути з ОСОБА_3 та виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ОСОБА_16 в користь ОСОБА_1 рівними частинами судові витрати по справі в сумі 1038 (одна тисяча тридцять вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2016 року.

Головуючий:ОСОБА_17