Дата документу 11.04.2016
Провадження № 2/334/889/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Добрєва М.В.

при секретарі - Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення в квартиру і виселення з неї осіб,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, вказавши в позові, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 11.10.2003 р., зареєстрованому в реєстрі за № 2069 і посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3

Вказана квартира була придбана на момент находження ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14.07.2014 р.у справі № 334/5167/14-ц було розірвано шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2

ОСОБА_2 в грудні 2013 р. силою викинув її з вказаної квартири, і не пускає її в квартиру. На теперішній час у вказаної квартирі знаходиться ОСОБА_2, не маючи на це будь - яких підстав.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015р. у справі № 22-ц/778/4472/15( 334/5907/14-ц) квартира АДРЕСА_2 залишено у власності ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 умисно не виконує вказане судове рішення, не звільніє квартиру АДРЕСА_1 і не пускає ОСОБА_1 в її квартиру.

Позивачка просить виселити відповідача ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3., всилити в належну їй на праві власності квартиру на № 3 в будинку № 6 по вул..Ладозікий

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час слухання справи був належним чином повідомлений.

Вислухавши пояснення представник позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 11.10.2003 р., зареєстрованому в реєстрі за № 2069 і посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3

Вказана квартира була придбана на момент находження ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14.07.2014 р. у справі № 334/5167/14-ц було розірвано шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015р. у справі № 22-ц/778/4472/15( 334/5907/14-ц) квартира АДРЕСА_2 залишено у власності ОСОБА_1

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015 у справі № 22-ц/778/4472/15(334/5907/14-ц) набрало законної сили 03.12.2015 р.

На теперішній час у вказаної квартирі знаходиться ОСОБА_2, не маючи на це будь - яких правових підстав.

Відповідач ОСОБА_2 умисно не виконує вказане судове рішення, не звільнює квартиру АДРЕСА_1 і не пускає ОСОБА_1 в квартиру, яка належить їй на праві власності.

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону, слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. З наданих позивачем доказів вбачається , що саме діями відповідача були порушенні її права та інтереси.

По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності

Аналогічні приписи містяться у ст.. 319 ЦК України, згідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Аналіз наведених норм діючого законодавства дає суду підстави вважати, що позивач набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставах не заборонених законом.

Згідно зі ст.. 321 ЦК України та ст.. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право приватної власності на зазначену квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 2069 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3

Під час розгляду даної справи довір купівлі продажу зазначеного будинку від 11.10.2003 року не розірваний і не визнаний недійсним, у звязку з чим, у суду відсутні підстави вважати, що позивач не має права на володіння, користування та розпорядження належним їм майном на власний розсуд.

Крім того, Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015р. у справі № 22-ц/778/4472/15( 334/5907/14-ц) квартира АДРЕСА_2 залишено у власності ОСОБА_1

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015 у справі № 22-ц/778/4472/15(334/5907/14-ц) набрало законної сили 03.12.2015 р.

Разом з тим, судом установлено, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, так як відповідач чинить перешкоди їй у здійсненні свого права.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності.

Суд вважає, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, який передбачено законом і відповідає змісту порушеного права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідноі з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основіповно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За такими обставинами, оцінивши у сукупності докази та установленні фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі і доведені відповідними доказами.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом усунення перешкод, які чинить відповідач позивачу, як власнику майна.

Керуючись ст.ст.10,60,212,213 ЦПК України, ст..ст.98 пч.4, 116 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_3.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 487 гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду має бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Добрєв М. В.