АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи Октябрська районна у м. Полтаві рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, Полтавська міська рада, Комунальне підприємство "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні його майном, а саме квартирою АДРЕСА_2, що належить йому на праві власності, шляхом знесення самочинно побудованих гаража та паркана.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що є він власником квартири АДРЕСА_1 Подвір'я будинку перебуває у загальному користуванні.

Вказував, що земельна ділянка за вказаною адресою для обслуговування житлового будинку не відведена, ніхто з сусідів її не приватизував, проте, ОСОБА_5 захопив частину землі поруч зі своєю квартирою, встановив паркан, побудував без відповідних дозволів та погоджень із сусідами і державними органами гараж.

Позивач вважає, що такими діями відповідач побавив його можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю квартирою, проводити ремонтні роботу фасаду та горища будинку.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою доказів. які вказують на порушення його права на вільне користування та розпорядження своїм майном.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується копіями договору дарування від 16 травня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контри Тімченко І.А. та зареєстровано в реєстрі за №6-1587, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту на квартиру, виготовленого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» 28 квітня 2014 року (а.с.8-13).

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 - 1/8 частина та ОСОБА_5 - ? частина, що підтверджується копіями витягу про державну реєстрацію прав №29542895 від 04 квітня 2011 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №42450574 від 18 серпня 2015 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Шкляп Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі №5-252; листом ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (а.с. 47, 76, 77, 68).

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудування діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 31 серпня 2015 року, складеним головним державним інспектором інспекційного відділу у Центральному регіоні Салітрою О.В. встановлено, що 28 серпня 2015 року виявлено виконане у 1990 році будівництво сараю по АДРЕСА_1 за відсутності документа, що надає право на виконання будівельних робіт (а.с. 69).

Протоколом №0412 від 24 червня 2015 року, складеним Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста встановлено, що станом на 24 червня 2015 року за адресою АДРЕСА_1 встановлено паркан у дворі загального користування без дозвільних документів в порушення ст. 9 Правил благоустрою та забезпечення чистоти і порядку в м. Полтава.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком місцевого суду.

У ч.ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Сторонами по справі не заперечується та вірно встановлено судом, що паркан та гараж за адресою АДРЕСА_1 були побудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідних документів, які б надавали право на таке будівництво, а тому колегія суддів вважає обґрунтованим посилання позивача на те, що вказані об'єкти відносяться до самочинних.

Відповідно до пункту 2 Методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №389 від 29 грудня 2011 року, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

У справі відсутні достовірні докази, які б вказували на те, хто саме побудував паркан на гараж по АДРЕСА_1, проте, ОСОБА_5, як власник квартири АДРЕСА_1 є фактичним володільцем та користувачем самочинно побудованих споруд, що ним не спростовується.

Таким чином, використання прибудинкової території ОСОБА_5 для задоволення власних господарських потреб суперечить її призначенню та порушує права власників квартир багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, у тому числі позивача, оскільки вона призначена для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у такому багатоквартирному будинку.

Окрім того, паркан перешкоджає доступу до обслуговування житлового будинку, гараж, що використовується відповідачем, створює перешкоди позивачеві в користуванні суміжною земельною ділянкою, при цьому ним не було запропоновано шляхів відновлення прав та інтересів позивача, а тому колегія суддів вважає, що знесення самочинного будівництва є єдиним можливим заходом досягнення цієї мети.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, з ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати пов'язані з оплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у розмірах, визначених ЗУ «Про судовий збір», а саме 1023,12 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Пощов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом знесення самочинно збудованого гаража та паркана.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1023,12 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: