Апеляційний суд Житомирської області
Справа №759/314/16-ц Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Талько О.Б.

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей в сумі 28734 грн. 00 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей Наталію, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Віталія - ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі виконавчого листа № 2-318 від 08.07.2008 року, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до 02.06.2013 року, а далі в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до 12.04.2016 року. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_2 з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, свого обовязку по їх сплаті не виконує, внаслідок чого станом на 01.09.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 96042 грн. 00 коп. З огляду на наведене позивач просила стягнути на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дітей з грудня 2009 року по серпень 2015 року.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23350 грн. 25 коп. неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей, витрати у звязку зі сплатою судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок та витрати у звязку із отриманням юридичної допомоги в сумі 300 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він щомісячно сплачував аліменти на утримання дітей в розмірі від 500 до 1000 грн., а про існування заборгованості по аліментах він дізнався лише під час розгляду справи. Вказує, що довідка-розрахунок заборгованості його по аліментах безпідставно видана відділом ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, оскільки він зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. При цьому пояснив, що хворіє, проте не є інвалідом, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Окрім іншого посилалась на те, що дочка є інвалідом першої групи з дитинства та потребує постійного лікування та догляду, що потребувало та потребує додаткових затрат.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов про стягнення неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дійсно має заборгованість по сплаті аліментів, а позивач відповідно до законодавства має право на стягнення неустойки (пені) із цієї суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1994 року по 16 листопада 2010 року. Від шлюбу мають двох дітей, на утримання яких з відповідача стягувались аліменти.

Довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах, виданою Святошинським відділом державної виконавчої служби м. Києва 02.08.2016 року, підтверджується, що на виконанні у відділі ДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва перебуває виконавчий лист № 2-318 від 08.07.2008 року, виданий Любарським районним судом Житомирської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: Наталії, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Віталія ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до 02.06.2013 року, а потім в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до 12.04.2016 року, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину /а.с.109-110/.

Відповідно до вказаної довідки сума заборгованості по аліментах станом на 02.08.2016 року за період з листопада 2007 року становить 107984,08грн.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заборгованість по аліментах відповідача за період з грудня 2009 року по серпень 2015 року, за який позивач просить стягнути пеню, становить 77 829,25грн. з урахуванням сплачених відповідачем аліментів /а.с.58-66/.

Встановивши суму заборгованості по аліментах, місцевий суд обгрунтовано стягнув із цієї суми неустойку (пеню) в розмірі 23 350грн.25коп.

Сума пені правильно визначена за загально встановленою формулою, тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Наведені місцевим судом розрахунки неустойки узгоджуються із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року (справа №6-94цс15) , 25 листопада 2015 року (справа № 6-2022цс15), 16 грудня 2015 року (справа № 6-269цс15), 16 березня 2016 року (справа № 6-300цс16).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач просила стягнути лише пеню від суми несплачених аліментів, суд обгрунтовано розглянув справу у межах диспозитивності цивільного процесу.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що відповідач сплачував щомісячно аліменти на дітей в сумі від 500 до 1000грн. є безпідставними, оскільки не підтверджені доказами. Натомість матеріали справи свідчать про те, що відповідач сплачував аліменти на дітей в сумі від 300 до 500грн. на місяць. У звязку з тим, що присуджені аліменти на утримання дітей не сплачувались в повному обсязі, утворилась заборгованість з вини відповідача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що довідка-розрахунок заборгованості його по аліментах безпідставно видана відділом ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, оскільки він зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, колегією суддів не враховуються, оскільки аліменти стягувались з відповідача за адресою місця його фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 та роботи в м. Києві.

Судові витрати стягнуті судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді