УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної гвардії України, Управління Державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих протиправним рішенням, за касаційною скаргою Головного управління Національної гвардії України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив стягнути з Головного управління Національної гвардії України недоотримані грошові кошти по пенсійному забезпеченню за період з 01 січня 2012 року по 31 травня 2014 року у розмірі 13088,57 грн; стягнути з Головного управління Національної гвардії України грошові кошти в розмірі 5000 грн, за завдання моральної шкоди, внаслідок неправильного обчислення вислуги років позивачу.

Позов мотивовано тим, що у 2012 році ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Національної гвардії України щодо перерахунку вислуги років в пільговому обчисленні, однак останнім було надано відмову. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06 липня 2012 року, визнано протиправною відмову Головного управління Внутрішніх військ МВС України у проведені перерахунку ОСОБА_4 вислуги років в період з 21 червня 2004 року по 28 жовтня 2009 року. Зобов'язано відповідача провести перерахунок позивачу вислуги років з врахуванням пільгової вислуги (один місяць за півтора місяця служби) у даний період. Позивач зазначає, що внаслідок неправильного обрахунку відповідачем вислуги років, починаючи з 21 червня 2004 по 20 грудня 2011 року позивачу не у повному обсязі виплачувалися грошові кошти при виплаті заробітної плати військовослужбовця та вихідної допомоги при звільненні з лав Внутрішніх військ МВС України, тобто, завдано матеріальних збитків при недоплаті грошового забезпечення. Вважає, що для відновлення його порушеного права, в даному випадку відповідач повинен здійснити розрахунок коштів з врахуванням відповідної вислуги років та індексу інфляції і виплатити позивачу розраховану суму, невиплачену за період з 21 червня 2004 по 20 грудня 2011 року.

Оскільки судовим рішенням дії Головного Управління Внутрішніх військ МВС України визнано протиправними, цим самим встановлено вину даного суб'єкта владних повноважень щодо невірного виконання розрахунку вислуги років ОСОБА_4 В свою чергу, невірний розрахунок вислуги років призвів до неправильного нарахування грошового забезпечення та пенсії. Тобто вважає, що вина щодо недоотримання коштів позивачем протягом 2004 - 2014 років внаслідок неправильного розрахунку вислуги років лежить на відповідачі - Головному Управлінні Внутрішніх військ МВС України. На час звернення до суду, Внутрішні війська України реорганізовано в Національну Гвардію України, згідно Закону України «Про Національну Гвардію України» від 12 березня 2014 року. Відповідно, Головне Управління Внутрішніх військ МВС України реорганізоване в Головне Управління Національної гвардії України, яке є правонаступником попереднього.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 червня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної гвардії України на користь ОСОБА_4 недоотримані грошові кошти по пенсійному забезпеченню за період з 01 січня 2012 по 31 травня 2014 у розмірі 13088,57 грн. Стягнуто з Головного управління Національної гвардії України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 500 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Представник Головного управління Національної гвардії України, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наказу по Головному управлінню внутрішніх військ МВС України №227 від 30 листопада 2009 року зараховано до списків особового складу ГУВВ МВС України та на всі види забезпечення підполковника ОСОБА_4, який прибув для подальшого проходження служби із в/ч 3027 (смт. Нові Петрівці), призначеного наказом командувача ВВ МВС України від 28 жовтня 2009 року №121 о/с, старшим офіцером сектору звітності інформаційно-аналітичного відділу оперативного управління штабу з посадовим окладом 1 200 грн, вважати на посаді з 27 листопада 2009 року (а.с.28-31).

З 14 грудня 2011 року ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби, що також підтверджується випискою із акта огляду МСЕК (а.с.159).

На підставі наказу командувача внутрішніх військ МВС України №145 о/с від 15 грудня 2011 року (по особовому складу) у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України по п. 6 «б» (за станом здоров'я) підполковника ОСОБА_4 (НОМЕР_1) - старшого офіцера сектору звітності інформаційно-аналітичного відділу оперативного управління штабу, з правом носіння військової форми одягу, нагороджено грошовою премією в розмірі посадового окладу (а.с.74).

В подальшому, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2013 року, визнано протиправними дії Головного управління Внутрішніх військ МВС України щодо відмови у проведені перерахунку вислуги років з врахуванням пільгової вислуги ОСОБА_4, тобто один місяць за півтора місяця служби, в період з 21 червня 2004 року по 28 жовтня 2009 року. Зобов'язано Головне управління внутрішніх військ МВС України провести перерахунок вислуги років ОСОБА_4, з врахуванням пільгової вислуги, тобто один місяць за півтора місяця служби в період з 21 червня 2004 року по 28 жовтня 2009 року. Зобов'язано Головне управління Внутрішніх військ МВС України надати до Головного управління ПФУ у Київській області відповідну довідку про перерахунок розміру пенсії ОСОБА_4 з врахуванням пільгової вислуги років за період з 21 червня 2014 року по 28 жовтня 2009 року (а.с.5-8).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючі позов, виходив з того, що відповідно до розрахунку начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_5 від 02 грудня 2014 року, розрахунок недоотриманих коштів ОСОБА_4 в період з 01 січня 2012 року по 31 травня 2014 року склав 13 088,57 грн. (а.с.184).

Тому, суди попередніх інстанцій визнавши доведеним та підтвердженим належними та допустимими доказами факт недоотримання позивачем грошових коштів по пенсійному забезпеченню з вини відповідача за період з 01 січня 2012 по 31 травня 2014 року, дійшли правомірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з Головного управління Національної гвардії України на користь ОСОБА_4 недоотримані грошові кошти по пенсійному забезпеченню за вказаний період. Крім того, враховуючи глибину душевних страждань позивача, а також виходячи з принципу розумності і справедливості, судами обґрунтовано визначено розмір грошового відшкодування у рахунок моральної шкоди.

Висновки судів попередніх інстанцій в цій частині узгоджуються з роз'ясненнями викладеними у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди».

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Національної гвардії України відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
О.С. Ткачук