Справа № 372/2049/16-ц
Провадження № 2-1209/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Банк Форум» про визнання права вимоги та права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею з 04.02.2014 року право вимоги та право власності на грошові кошти в розмірі 200 000 гривень, які вона набула відповідно до договору № 1 відступлення права вимоги (цесїї) від 04.02.2014 року за договором банківського рахунку № 3-1108/266716 від 19 грудня 2013 року, укладеним між цедентом і Публічним акціонерним товариством «БАНК ФОРУМ», з набуттям позивачем за вказаним Договором банківського рахунку № 3-1108/266716 від 19 грудня 2013 року права вимоги на вказану частину вкладу та статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 04.02.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 04.02.2014 року між нею та ФОП ОСОБА_2 був укладений Договір № 1 про відступлення права вимоги (цесії). Згідно з п. п. 1, 2 Договору в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем в порядку та на умовах, визначених Договором, відповідач відступив в певній частині позивачу, а позивач набув в певній частині право вимоги грошових коштів, належне відповідачу, у звязку з чим позивач став вкладником в певній частині, яка була зазначена в Договорі банківського рахунку № 3-1108/266716 від 19 грудня 2013 року, укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» з приводу отримання від Банку грошових коштів з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказані в зазначеному договорі банківського вкладу. За вказаним Договором позивач набув право вимагати від Банку сплатити суму боргу в розмірі: 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. Пунктом 4 Договору передбачено, що право вимоги та право власності на суму боргу (на грошові кошти), визначену у п. 2 цього Договору, перейшло від відповідача до позивача з моменту підписання цього Договору сторонами, тобто з 04.02.2014 року. 20.02.2014 року відповідач надав позивачу письмове повідомлення «Про розірвання Договору», в якому зазначив, що він вважає помилковим укладання Договору, розриває його та вважає припиненим з 20.02.2014 року. На думку позивача, така поведінка відповідача є незаконною, суперечить нормам чинного законодавства України та порушує право вимоги та право власності позивача.

Позивач в судове засідання не зявилась.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідч в судове засідання не зявився. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник залученої в судовому засіданні третьої особи ПАТ «Банк Форум» в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

04.02.2014 року між сторонами був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) № 1. Відповідно до п. п. 1, 2 Договору в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем в порядку та на умовах, визначених Договором, відповідач відступив в певній частині позивачу, а позивач набув в певній частині право вимоги грошових коштів, належне відповідачу, у звязку з чим позивач став вкладником в певній частині, яка була зазначена в Договорі банківського рахунку № 3-1108/266716 від 19 грудня 2013 року, укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним товариством «Банк Форум». За вказаним Договором позивач набув право вимагати від Банку сплатити суму боргу в розмірі: 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. Пунктом 4 Договору передбачено, що право вимоги та право власності на суму боргу (на грошові кошти), визначену у п. 2 цього Договору, перейшло від відповідача до позивача з моменту підписання цього Договору сторонами, тобто з 04.02.2014 року. 20.02.2014 року відповідач надав позивачу письмове повідомлення «Про розірвання Договору», в якому зазначив, що він вважає помилковим укладання Договору, розриває його та вважає припиненим з 20.02.2014 року.

Згідно з ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено в ході розгляду справи позивач, реалізуючи своє право власності намагався оформити перехід права власності на частку вкладу, як це передбачено умовами договору, проте відповідачем не вчинено жодних дій щодо реалізації такого права позивача.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

З метою зясування всіх обставин справи суд вимагав від сторін надати докази на підтвердження наявності підстав для укладання між сторонами такого договору відступлення права вимоги, оскільки, як вбачається зі змісту п. 1 Договору на момент укладання такого договору існувала заборгованість відповідача перед позивачем.

В обґрунтування цього, представник позивача надав договір про надання поворотної фінансової допомоги від 15.11.2013 року, укладений між сторонами. П. 2.1 та 2.3 цього договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається в розмірі 200 000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача. Однак, на вимогу суду надати докази такого перерахунку коштів, представники сторін не змогли.

Крім того, не змогли сторони підтвердити (на вимогу суду) наявність станом на час судового розгляду грошових коштів на банківському рахунку відповідача, на які претендує позивач.

Судом також встановлено, що позивач та відповідач не звертались до банку (третьої особи) з метою отримання своїх коштів.

Крім цього, суд бере до уваги той факт, що на договорі цесії (на оригіналі) від 04.02.2014 року в реквізитах цедента стоїть печатка ТОВ "Студія Бард". Причини цього сторони пояснити не змогли.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що підстави позову, зазначені позивачем не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того, суд вважає укладені між сторонами договори (цесії та поворотної фінансової допомоги) такими, що мають ознаки фіктивності з метою створення правових наслідків, підстави для яких відсутні. А тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_3