УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Північна», третя особа - Дзержинський територіальний комітет професійної спілки працівників вугільної галузі України, про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 18 серпня 2003 року по 11 липня 2013 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «шахта Північна» прохідником 5 розряду на підземній роботі з повним робочим днем.

11 липня 2013 року його звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, так як за станом здоров'я не зміг виконувати трудові обов'язки внаслідок отриманих професійних захворювань та втрати частини професійної працездатності. Після звільнення йому стало відомо, що відповідачем неправильно нараховувалася і виплачувалася заробітна плата, так як роботодавцем неправильно застосовувалися розміри годинної тарифної ставки, яка є основою для нарахування заробітної плати працівнику. Відповідачем порушено низку встановлених законодавчими актами норм, що регулюють правовідносини стосовно оплати праці, що в свою чергу призвело до порушення його прав і виникнення заборгованості по заробітній платі. У добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити недоотриману заробітну плату. З урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ДП «Дзержинськвугілля» ВП «шахта Північна» недоотриману ним заробітну плату у розмірі 117 977 грн 54 коп.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що позивач з 18 серпня 2003 року по 11 липня 2013 року перебував у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «шахта Північна» прохідником 5 розряду на підземній роботі з повним робочим днем.

11 липня 2013 року його звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с. 6,7).

Як вбачається з матеріалів справи шахта «Північна» є збитковою.

У той же час, виходячи з розрахунку заробітної плати прохідника 5 розряду Підприємство при нарахуванні заробітної плати нижче від норм, що визначені Генеральною та галузевими угодами, виплачувало заробітну плату не нижче від державних соціальних гарантій в оплаті праці, із застосуванням міжрозрядного коефіцієнту по професії «Прохідник 5 розряду» - 5,541 до мінімальної заробітної плати (у нормальних умовах праці коефіцієнт становить 5,009, з коефіцієнтом на шкідливі умови праці - 1.1, коефіцієнт складає 5,441 (а.с. 19-30, 81-92).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про оплату праці» на підприємствах і організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до ст. 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Працівнику має бути встановлено тарифну ставку чи оклад. При цьому враховуються норми статті 3 Закону, згідно з якою при виконанні норми праці (обсягу робіт) некваліфікованим працівником основна заробітна плата не може бути нижче, ніж мінімальна заробітна плата, та статті 6 Закону, якою встановлено, що на підприємствах організація оплати праці має здійснюватися з урахуванням міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів тарифних ставок (окладів).

Відповідно до вимог ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно зі ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» тарифна сітка (схема посадових окладів) шахтарів формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка перевищує законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати на величину не менш як на 30 відсотків.

Відповідно до п. 9.4.1. Галузевої угоди передбачено, що умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємств і організацій, включаючи працівників загальних (наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності Підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються Додатком до розділу 9 Угоди (далі - Додаток), чинним законодавством і впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством, під контролем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості.

Оскільки встановлений Галузевою угодою коефіцієнт співвідношень розмірів тарифних ставок на підземних роботах - 3,234, вищий ніж рівень необхідного збільшення мінімальної заробітної плати, відповідно до статті 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», то на підприємствах вугільної промисловості вимоги зазначеного Закону виконуються. (Якщо перемножити галузевий коефіцієнт 1,2, коефіцієнт престижності шахтарської праці 1,3 та максимальний регіональний коефіцієнт 1,15 1,2*1,3*1,15= 1,794).

Таким чином посилання позивача на те, що відповідач зобов'язаний був застосовувати передбачений коефіцієнт 1,2, а після цього уже коефіцієнти, встановлені Галузевою угодою, оскільки мають застосовуватися кожен зокрема, а не заміняти один одного не ґрунтуються на вимогах закону.

Стаття 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», яку просить застосувати позивач при нарахуванні заробітної плати не є додатковим нормативним документом для такого нарахування, а лише зазначає про встановлені державою мінімальні гарантії в оплаті праці шахтарів та визначає основу формування тарифної сітки шахтарів.

Враховуючи встановлені обставини, суди дійшли обґрунтованого висновку, що при формуванні заробітної плати позивача відповідачем не порушено встановлених Галузевою угодою та Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальних гарантій в його оплаті, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. МаляренкоА.В.