Справа № 524/8811/15-ц
Провадження №2/524/229/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання неправомірними дій, визнання нечинними транзакцій, скасування нарахованих відсотків та штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом із зазначеним позовом. Посилаючись на статті 203, 215, 1051, 1054 Цивільного Кодексу України, позивач пояснив, що рішенням Автозаводського районного суду від 20 липня 2015 року, яке набрало законної сили, було розірвано кредитний договір між ним та відповідачем на отримання та користування спеціальним кредитним засобом - платіжною карткою НОМЕР_1. Суд прийшов до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» істотно порушив умови укладеного між сторонами договору і після повідомлення про викрадення картки відновив операції по ній, хоча не переконався належно, що ініціатива розблокування виходить саме від власника картки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов підтримав та пояснив, що незважаючи на розірвання договору, Банк не скасував транзакції та продовжує неправомірно нараховувати проценти та штрафні санкції на ті кошти, якими заволоділи невстановлені злочинці.

Представник відповідача позов не визнав ( письмові заперечення, а.с. 57-61,115,116). Так, представник вважав, що користувач своїми діями сприяв втраті та незаконному використанню персонального ідентифікаційоного номеру та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Представник вважав, що фактично позивач вимагає визнати недійсним факт передпачі коштів по договорах купівлі-продажу товарів без визнання недійсними самих договорів купівлі-продажу.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:

26.06.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про банківське обслуговування, що складається з підписаної позивачем Заяви, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Згідно умов договору ОСОБА_3 отримав платіжну картку № НОМЕР_2 із встановленим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування у розмірі на суму залишку заборгованості за кредитом.

22 березня 2014 року у позивача платіжна картка була викрадена. У той же день ОСОБА_3 здійснив дзвінок за телефонним номером ПАТ КБ «ПриватБанк» - 3700 щодо блокування картки.

22 березня 2014 року о 21.45 год. у ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстрована заявка з приміткою за повідомленням клієнта «карту викрадено» по карті № НОМЕР_2 (далі по тексту рішення - картка). Працівник банку, який обробив заява заяву про викрадення, встановив на карту № НОМЕР_2 статус «donothonor», що означає «не обслуговувати». Цей статус можливо змінити з терміналу або банкомату, ввівши в пункті «мої дані», що знаходиться зліва на дисплеї банкомату або терміналу номер телефону, після чого на зазначений номер приходить «смс» повідомлення з кодом-підтвереженням, за допомогою якого можливо змінити статус карти та особистий пін-код, як це зазначено на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (https://auth.privatbank.ua/info/cfp.html).

При втраті або викраденні карти встановлюється статус «lost», який виключає можливість відновлення операцій за допомогою терміналу або банкомату.

Проте, відповідно до даних програмного комплексу банку 22.03.2014 року о 21 год 20 хв. відбулась зміна фінансового телефону через банкомат/пост термінал.

22.03.2014 року в 21-45 год. картку заблоковано, а розблоковано 23.03.2014 року в 07:22 год. після зв'язку працівника банку із клієнтом за фінансовим телефоном.

Протягом 22-23.03.2014 року з картки позивача здійснено списання коштів у сумі 10 730, 32 грн. в якості оплати за товари і послуги.

24.03.2014 року слідчим СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області зареєстрована заява ОСОБА_3 про те, що 23.03.2014 року невідома особа, таємно викрала грошові кошти з його карткового рахунку. Розпочато досудове розслідування.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» в частині розірвання кредитного договору на отримання та користування спеціальним платіжним засобом - картки № НОМЕР_2. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року рішення Автозаводського районного суду залишено без змін. Так, апеляційний суд вказав, зокрема, наступне:

Відповідно до п.1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні.

У випадку заперечення власником карти операцій, здійснених з використанням Карт, Стікеру PayPass або інформації, нанесеної на карті, власник карти зобов'язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунку звернутися в Банк і заявити про операції що оспорюються і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) (п.1.1.2.1.13.1. Умов та правил).

Згідно п.1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов'язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов'язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки.

Згідно п. 1.1.3.2.14. Банк має право зупинити проведення фінансової операції або призупинити видаткові операції за рахунком на термін, встановлений законодавством у разі, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, які підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, а також в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або в щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі такого зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові операції не припиняються. Зупинення фінансових операцій здійснюється на строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у своїй постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, під час розгляду справи не було виявлено та встановлено обставин, які б безспірно вказували на те, що користувач картки ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню кредитної картки, ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, натомість позивач виконав умови договору щодо інформування банку та правоохоронних органів з приводу втрати картки, будь-яких заяв про розблокування втраченої картки не подавав.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється (частини 2, 3 ст. 615 ЦК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 зазначив, що у зв'язку з порушенням кредитного зобов'язання банком, спірний договір підлягає розірванню. Оскільки одностороння відмова від зобов'язання умовами договору не допускається, позивач просив розірвати договір у судовому порядку на підставі ст. 651 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (частини 2, 3 ст. 653 ЦК України).

Апеляційний суд також дійшов висновку, що доводи Банку про наявність вини позивача у втраті кредитної картки, незаконному її використанні та порушення ОСОБА_3 Умов та правил надання банківських послуг є необгрунтованимим, не підтверджені належними доказами і матеріалами справи.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, розглядаючи дану справу, суд виходить із встановленої судом обставини про недоведеність таких дій чи бездіяльності позивача ОСОБА_3, які б сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу стороннім особам ініціювати платіжні операції.

Незважаючи на розірвання судом кредитного договору, Банк продовжує нараховувати проценти та штрафні санкції на кредитні кошти в сумі 10 730,32 грн. по операціях оплати товарів та послуг, неправомірно відновлених Банком 23.03.2014 року.

На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірними дїї ПАТ КБ «Приватбанк» в частині невиконання умов Договору про надання банківських послуг щодо розблокування через фінансовий телефон платіжної кредитної картки позивача «Універсальна» після її викрадення.

Визнати нечинними операції по оплаті з кредитної картки товарів та послуг - транзакції на суму 90,00 грн., 974,32 грн. та 1 560,00 грн. від 22 березня 2014 року, на суму 1560,00 грн., 6250,00 грн. та 296,00 грн від 23 березня 2016 року.

Визнати такими, що нараховані неправомірно відсотки та пеня за користування зазначеними кредитними коштами у період з 23 березня 2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» у державний бюджет судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня його проголошення або з дня одержання копії рішення у випадку, коли особа, яка брала участь у справі, була відсутня у судовому засіданні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя