Провадження № 2зз/643/66/16
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19.09.2016 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Скотаря А.Ю.,

при секретарі Кречетовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, 3-ті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову в обґрунтування якої зазначила, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 у вказаній вище справі, яким в задоволенні вимог до заявниці відмовлено, залишено в силі. Таким чином, відсутні підстави для арешту майна, яке знаходиться в квартирах № 83 по вул. Гоголя, 2-А в м. Харкові та № 470 по пр. Леніна, 22 в м. Харкові, належних заявниці, застосованого ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2013.

До суду сторони не зявились, причини неявки не повідомили, про дату й час судового засідання сповіщались належним чином. Неявка сторін не перешкоджає проведенню судового засідання, отже заява про скасування заходів забезпечення позову має бути розглянута.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 частково задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, 3-ті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу та вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 160000,00 доларів США, що становить 2416552,20 грн., а також судовий збір в сумі 4005,20 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою від 19.01.2015 виправлено помилки в даному рішенні, в другому абзаці резолютивної частини якого зазначено, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути суму боргу в розмірі 160500,00 доларів США, що становить 2416552,20 грн.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.07.2015 рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 набрало законної сили.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою від 28.11.2013, Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 10.09.2015 скасував заборону відчуження квартир № 83 по вул. Гоголя, 2-А в м. Харкові та № 470 по пр. Леніна, 22 в м. Харкові, які зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_1, разом з тим арешт майна, яке знаходиться в даних квартирах, скасовано не було.

В наступному ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду з аналогічними заявами, в задоволенні яких судом, в останнє ухвалою від 28.12.2015, відмовлено.

Дану заяву ОСОБА_1 мотивує тим, що всі вимоги позивача до неї визнано безпідставними, рішення суду від 17.12.2014 стосується лише одного відповідача ОСОБА_3, проте з метою стягнення боргу з останнього стягувач до виконавчої служби не звертався.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено… вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Застосування заходів забезпечення позову у даній справі було зумовлено викладеними позивачем у позові та відповідній заяві обставинами про те, що отримані ОСОБА_3 за договорами позики кошти витрачались в інтересах сімї, а саме на придбання зазначених вище квартир, проведення в них ремонту, облаштування меблями та технікою, разом з тим під час розгляду справи по суті суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили, що отримані ОСОБА_3 за договорами позики кошти чи їх частина використовувались в інтересах сімї в період перебування останнього в шлюбі з ОСОБА_1

Поза увагою суду під час розгляду попередньої заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову залишилась нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 про те, що останній з ОСОБА_1 не проживає однією сімєю з 2005 року, жодних претензій матеріального характеру до останньої не має, спору щодо розподілу майна між ними не існує. На цьому ж наполягає і заявниця.

На ряду з цим також слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Зі змісту ст. 22 Закону (строки предявлення виконавчих документів до виконання), вбачається, що виконавчий документ з виконання судового рішення має бути предявлений до виконання протягом року, який обчислюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили… .

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою скасована ухзвала апеляційного суду Харківської області від 23.02.2015 та залишено в силі рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2014, датована 22.07.2015 і оскарженню не підлягає, проте згідно інформації Московського відділу ДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області станом на 26.07.2016 на виконанні відділу відсутні виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_6, який зареєстрований в Московському районі м. Харкова по вул. Маршала Батицького, 20, на користь ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, які зумовили застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, яке знаходиться в квартирах № 83 по вул. Гоголя, 2-А в м. Харкові та № 470 по пр. Леніна, 22 в м. Харкові, належних ОСОБА_1, змінились і даний запобіжний захід має бути скасований.

На підставі викладеного, керуючись ст. 154 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 та квартирі АДРЕСА_2, які зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1, місце проживання якої зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2013 у справі № 643/16822/13-ц (провадження № 2/643/5297/2013) скасувати та зняти арешт з вказаного майна.

Копію ухвали направити учасникам процесу та надати право особі, за заявою якою вона постановлена, подавати реєстратору заяви та інші документи, необхідні для виконання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів після її проголошення, а особами, що приймали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання її копії.

Суддя А.Ю. Скотар