Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення завданої шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Полтави від

28 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

25 квітня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 перебував з ним у трудових відносинах та був відповідальним за організацію виконання робіт пов'язаних з ремонтом покрівлі по АДРЕСА_1 2 вересня

2015 року він видав відповідачу кошти в сумі 12 000 грн, а 3 вересня

2015 року 5 000 грн для закупівлі будівельних матеріалів. Відповідачем матеріали не були закуплені та визнано факт недостачі коштів своєю заявою. 21 вересня 2015 року трудові відносини між сторонами розірвано, кошти відповідачем не повернуті.

Ураховуючи наведене, просив стягнути з відповідача завдану шкоду у розмірі 17 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 березня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 квітня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 14 858,50 грн, судовий збір у розмірі 487,50 грн, а всього

15 346 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди правильно виходили з того, що відповідач знаходився в трудових відносинах з позивачем, під час виконання трудових обов'язків позивач передав відповідачу грошові кошти за разовими документами на загальну суму

17 000 грн. Відповідач не заперечував проти того, що отримав від позивача вказані кошти на придбання будівельних матеріалів, про що поставив свій підпис в разових документах - видаткових касових ордерах (а. с. 10-11). Крім того, в заяві про звільнення від 17 вересня 2015 року, відповідач просив про компенсування недостачі коштів, наданих на придбання матеріалів, за рахунок його заробітної плати (а.с.12).

Оскільки відповідач не відзвітував про отримані кошти, суд прийшов до правильного правового висновку про покладення повної матеріальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги були предметом розгляду апеляційним судом та висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова