Справа № 419/1649/16-ц
Провадження № 2/419/262/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Іванової О. М.,

при секретарі Краснопольському С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 жовтня 1993 року вони з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини фактично припинені з 2011 року. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме його інтересам, примирення є недоцільним.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, оскільки подальше спільне життя суперечитиме його інтересам.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Строк для примирення просила не надавати. Також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище ОСОБА_5.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого 02 червня 2016 року, в якому зазначені відомості про те, що 15.10.1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Щастинською міською радою Жовтневого району м. Луганська, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище ОСОБА_1, про що зроблений відповідний актовий запис №91 (а.с.15). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД №255595 (а.с.6) та малолітню доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №254576 (а.с.7). Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.

Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою фактично припинені з 2011 року, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду даної справи у сторін відсутній.

Відповідно до приписів ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи приписи ст. 113 Сімейного кодексу України та бажання відповідачки відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити вимогу та відновити дошлюбне прізвище відповідачці.

На підставі ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 113,115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 179, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15 жовтня 1993 року Щастинською міською радою Жовтневого району м. Луганська, актовий запис №91 розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити відповідачці ОСОБА_2 її дошлюбне прізвище - "Генералова".

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. М. Іванова