У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа - компанія «Sandypool Limited» про визнання дій нотаріуса протиправними, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» (далі - ТОВ «МСП «Ніка-Тера») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису від 22 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190, про стягнення з ТОВ «МСП «Ніка-Тера» на користь компанії «Sandypool Limited» заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків в сумі 3 535,62 швейцарських франків за період з 2 по 22 березня 2015 року за кредитним договором від 12 травня 2005 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142 тис. грн нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 були порушені вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач зазначає, що нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності підтвердження безспірності вимог та за відсутності підтвердження, що минуло не більше року з дня виникнення права вимоги стягувача. Таким чином, позивач просив визнати дії приватного нотаріуса протиправними, стягнути з відповідача судові витрати в сумі 365 грн 40 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з вчинення виконавчого напису від 22 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190, про стягнення з ТОВ «МСП «Ніка-Тера» на користь компанії «Sandypool Limited» заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків в сумі 3 535,62 швейцарських франків за період із 2 до 22 березня 2015 року за кредитним договором від 12 травня 2005 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142 тис. грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09 червня 2016 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ТОВ «МСП «Ніка-Тера» у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «МСП «Ніка-Тера», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ТОВ «МСП «Ніка-Тера», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було вчинено усіх дій, наданих йому в межах повноважень Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, щодо перевірки необхідних і обов'язкових умов, за яких може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, а саме: підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, а також, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у позові, виходив із того, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Суд зазначив, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на вимогах закону та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 182/20595, також передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таким документом названо кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

Таким чином, на час вчинення нотаріальної дії стягувачем нотаріусу були надані всі документи, передбачені наведеними нормативними актами, що спростовує твердження позивача про порушення відповідачем ст. 8 Закону України «Про нотаріат».

Питання, які пов'язані з правовідносинами стягувача та боржника, а саме: неврахування доказів боржника щодо дійсного розміру заборгованості, пропуску позовної давності належить до предмету доказування за іншим спором (визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), сторонами якого є інші суб'єкти ( стягувач і боржник).

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При новому розгляді справи апеляційним судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України також враховано й висновки, зроблені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик