Справа № 452/2919/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"09" вересня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

при секретарі Топорович Н.Ю.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 8 квітня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося: з відповідачем вони різні люди і у них різні погляди на життя і, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння і сварки. Від спільного життя них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час неповнолітні та проживають із матір'ю. Спільне господарство не ведеться, сторони із липня 2015 року не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сім'ї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, - а тому ОСОБА_1 просить суд шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та посилалася на обставини, викладені у позовній заяві; наполягала на цьому.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 позову не визнав; погодився із позицією позивача про його не зовсім належне відношення до сімейно-шлюбних відносин, висловив думку, що можливе збереження шлюбу заради інтересів їх спільних дітей.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 8 квітня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції; до того часу вони перебували у фактичних шлюбних відносинах із 2010 року. Від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі сьогодні є малолітніми і проживають із матір'ю; спільного господарства не ведуть; шлюб їх існує формально, збереження сім'ї неможливе; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються з липня 2015 року.

Судом уживались заходи для збереження сім'ї та сторонам двічі надавався строк для примирення, однак вони не примирились; позивач ОСОБА_1 наполягала на питанні припинення шлюбу внаслідок його розірвання у судовому порядку, - в зв'язку з чим вважає, що ОСОБА_2 вже не повернеться до нормального їх подружнього життя, що практично в часі було нетривалим; однаково вона не має наміру із відповідачем спільно проживати через втрату ним цінностей сім'ї, про що суду наголосила як про помилку одруження із ОСОБА_2 08.04.2014 року із малою тоді надією змінити його відношення до дітей, до поняття сім'ї як союзу осіб, які спільно проживають, пов'язані шлюбними, родинними чи іншими зв'язками, мають взаємні інтереси, піклуються один про одного, маючи при цьому взаємні юридичні сімейні права та обов'язки.

Тому, з'ясувавши обставини справи під час її розгляду, суд приходить до висновку про зайве втретє вживати заходи для збереження сім'ї та надавати сторонам строк для примирення. Суд вважає, що сім'я розпалася, оскільки із пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу суперечить її інтересам; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються більше одного року, - практично із травня 2015 року.

Як роз'яснено у постанові №11 від 21.12.2017 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім'ї. При цьому суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін; а тому суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підставний і такий, що підлягає задоволенню. Під час судового розгляду сторонами не подано суду клопотань про доказування, чи про звільнення від доказування протилежного. Суд надає віри поясненню позивача в судовому засіданні про те, що шлюб носить формальний характер; що наявні обставини, які є підставами для розірвання шлюбу; примирення між сторонами неможливе; що ОСОБА_2 з невідомих особистих міркувань надумано зволікає із прийняттям позитивного судового рішення, зловживає своїми процесуальними правами оскаржуючи ухвали про відкриття провадження у справі, а разом з тим із часу надходження до місцевого суду позову про розвід - із 15.10.2015 року, жодним чином не робив спроб до примирення, а лише навпаки підтверджував особисто позивачу про наявність у нього іншої жінки чи про постійні подружні зради, чого не спростував жодного разу в судовому засіданні як і про наявність у позивача іншого фактичного чоловіка.

При наведених вище обставинах суд прийшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам ОСОБА_1; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх неповнолітніх дітей, які залишаються проживати з матір'ю ОСОБА_1, котрій після розірвання шлюбу на її звернення слід залишити прізвище «ОСОБА_1».

Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача суму сплаченого судового збору при зверненні до суду в розмірі 487,2грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 110-112 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 8 квітня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №363.

Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити «ОСОБА_1».

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 487,2грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя