Дата документу 02.09.2016
Справа № 501/142/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 р. м. Чорноморськ.

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі Пращук А.М.,

з участю: представника стягувача ОСОБА_1, представника боржника ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чорноморську (Іллічівську) Одеської області цивільну справу за клопотанням ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» (ОАО «СЕВЕРО-ЗАПАДНЫЙ ФЛОТ») про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду м. Санкт-Петербург та Ленінградської області від 19.03.2015 р. про стягнення з ОСОБА_4 ОСОБА_5 Лімітед (ELOY SHIPPING LIMITЕD) 110764,44 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2016 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшло зазначене клопотання (а.с. 3-7 т. 1), в якому заявник просить надати дозвіл на примусове виконання рішення арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі № А 56-68766/2014 від 19.03.2015 р. про стягнення з ОСОБА_4 ОСОБА_5 Лімітед (ELOY SHIPPING LIMITЕD) на користь ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» (ОАО «СЕВЕРО-ЗАПАДНЫЙ ФЛОТ») наступних сум:

- суми заборгованості в розмірі 91273 доларів США 86 центів,

- суми відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 19494 доларів США 58 центів,

- суми відшкодування витрат на оплату державного мита 45735 руб. 28 коп.,

посилаючись на ті обставини, що боржник був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, представник боржника не зявився в судове засідання, в звязку з чим арбітражним судом справа розглянута у відсутності представника боржника, що рішення набрало законної сили 21.04.2015 р. і до цього часу не виконано, що звернення до Іллічівського міського суду Одеської області повязано з місцезнаходженням судна боржника на території ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод» і можливістю звернення стягнення на це майно.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав клопотання та письмові пояснення у повному обсягу.

Представник заявника стверджує про належне повідомлення відповідача арбітражним судом, посилаючись на рішення арбітражного суду на а.с. 8-19 т. 1, поштові відправлення, звіти, реєстри на а.с. 146-177 т. 1, а.с. 20-23 т. 2.

Представники боржника: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись у письмових поясненнях (т.2 а.с. 7-10) та у виступі в суді на ті обставини, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи арбітражним судом. Також просили суд скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області - накладення арешту на судно «АМУР-2520» («AMUR-2520 ЇМО 8721466, під прапором держави Камбоджа), власником якого є ОСОБА_4 ОСОБА_7 ЛІМІТЕД (ELOY SHIPPING LIMITED) (Візфілд Тауер, З поверх, 4792, Коні Драйв, аб. Скринька 1777, ОСОБА_8, ОСОБА_8 (ELOY

SHIPPING LIMITD) Withfield Tower. Third Floor, 4792 Coney Drive, P.O, Box 1777, Belize City, Belize, Реєтраційний номер: 110,965), яке знаходиться на території (в акваторії) ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод» (СДРПОУ 32333962, Україна, 68093, Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Космонавтів, буд. 59-Б).

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, про задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду м. Санкт-Петербург та Ленінградської області від 19.03.2015 р. про стягнення з ОСОБА_4 ОСОБА_5 Лімітед (ELOY SHIPPING LIMITЕD) 110764,44 доларів США.

Ч.1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражі) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою, або за принципом взаємності.

Таким міжнародним договором є Мінська Конвенція, згоду на обовязковість якої надана Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» за №240/94-ВР від 10.11.1994 р.

Ст. 54 Мінської Конвенції передбачено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Ч. 3 ст. 54 Мінської Конвенції передбачено, що порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Ч.1 ст. 396 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

П. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України передбачено, якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Порядок розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів був детально роз'яснений у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 12 « Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного арбітражу на території України».

Верховний Суд зазначив у Постанові, що узагальнення практики розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України, свідчить про неоднаковий підхід судів до визначення умов, за яких рішення іноземних судів підлягають визнанню і примусовому виконанню в Україні, та наявність помилок при розгляді клопотань про скасування рішень, поновлення у порядку міжнародного комерційного арбітражу на її території.

У Постанові ВСУ, зокрема, також звернуто увагу судів на те, що своєчасне і правильне вирішення зазначених клопотань сприяє підвищенню міжнародного авторитету України.

Під час розгляду справ даної категорії слід керуватись положеннями Мінської Конвенціїї про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, яка укладена у Мінську 22 січня 1993 року, згоду на обов'язковість якої надана Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» за № 240/94-ВР від 10.11.1994 року.

Положеннями даної Конвенції, зокрема, ст. 55 передбачено, що у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України також визначено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, згідно зі ст. V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 р. (м. Нью-Йорк) та ст. 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 р. (м. Київ), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 р., підставою для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є наявність доказів, що сторона, стосовно якої постановлене рішення іноземного суду, не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

У разі вирішення питання наявності цієї підстави під час розгляду клопотання стягувача з'ясуванню підлягають дійсні обставини виклику сторони, проти якої винесено рішення іноземного суду, з урахуванням відповідних процедур, які були визначені сторонами в арбітражній угоді чи в арбітражному застереженні, а також регламенту органу, який за угодою сторін повинен був здійснити арбітраж. При цьому тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача.

21 жовтня 2014 року повідомлення про розгляд справи здійснила сторона позивача та відповідно до інформації Пошти Росії за поштовим індентифікатором RB000764184RU дану інформацію за юридичною адресою відповідача у Белізі отримав представник P.MAHLER 10 лютого 2015 року. ( а.с.146-148, том1).

Вдруге, повідомлення про розгляд справи було направлено 7 листопада 2014 року. Повідомлення з поштовим індентифікатором RB7RU отримано тією ж особою 10 лютого 20015 року ( а.с. 149-151, том1).

Втретє, повідомлення про розгляд справи направлено безпосередньо арбітражним судом 27 листопада 2014 року та отримано тією ж особою з поштовим індентифікатором RB000976705RU 17 лютого 2015 року. ( а.с. 154-156, том 1)..

Отже, наведене свідчить про те, що боржник був повідомлений про судовий процес щодо позовних вимог ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНОЄ ПАРОХОДСТВО» до нього.

Зокрема, у постанові Федерального арбітражного суду Московського округу від 13 червня 2012 року у справі № А40-143694/10-7-1218 було зазначено про те, що особи, які приймають участь у справі та інші учасники арбітражного процесу вважаються повідомленими належним чином, якщо до початку судового засідання, проведення окремої процесуальної дії арбітражний суд отримав інформацію про отримання стороною, відправленої йому копії судового акту ( ч.1 ст. 123 АПК).

При цьому, зазначений судовий орган керувався положеннями Гаазької «Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів по цивільним або торговим справам» від 15 листопада 1965 року, зокрема, ст. 10, яка передбачає можливість безпосереднє судом повідомляти адресата іноземної держави про розгляд справи та доведеність саме такого факту.

Російська Федерація та Беліз приєдналися до вказаної Конвенції а, отже, положення Конвенції є обов'язковими для виконання для учасників цієї справи.

Отже, слід виходити із положення про те, що тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконання арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача.

Представник боржника не вчинив ніяких дій щодо доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконання арбітражного рішення, зокрема, стосовно неотримання повідомлення про судовий процес.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.05.2016 р. задоволено заяву ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» (ОАО «СЕВЕРО-ЗАПАДНЫЙ ФЛОТ») про забезпечення позову (а.с. 95-97, 207-212) т.1 та накладено арешт на судно «Амур-2520», яке належить боржнику (а.с. 240-242 т.1).

З урахуванням задоволення клопотання зазначений арешт не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 151, 152, 209, 212, 218 ч.4 ст. 389-7, 391-398 ЦПК України, ст.ст. 51, 53, 54 Конвенції СНД про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р., суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» про надання дозволу на примусове виконання рішення арбітражного суду м. Санкт-Петербург та Ленінградської області від 19.03.2015 р. - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі № А56-68766/2014 від 19.03.2015 року про стягнення з компанії ОСОБА_5 Лімітед (ELOY SHIPPING LIMITЕD) на користь ВАТ «Сєвєро -ОСОБА_9» (ОАО «Сєвєро -ОСОБА_9») наступних сум:

суми заборгованості у розмірі 91 273 (девяносто одна тисяча двісті сімдесят три) доларів США 86 центів;

суми відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 19 494 ( девятнадцять тисяч чотириста девяносто чотири ) доларів США 58 центів;

суму відшкодування витрат на оплату державного мита у розмірі 45 735 (сорок пять тисяч сімсот тридцять пять ) рублів 28 копійок.

У задоволенні заяви про скасування заходу забезпечення позову накладених ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області накладення арешту на судно «АМУР-2520» («AMUR-2520 ЇМО 8721466, під прапором держави Камбоджа), власником якого є ОСОБА_4 ОСОБА_7 ЛІМІТЕД (ELOY SHIPPING LIMITED) (Візфілд Тауер, З поверх, 4792, Коні Драйв, аб. Скринька 1777, ОСОБА_8, ОСОБА_8 (ELOY SHIPPING LIMITD) Withfield Tower. Third Floor, 4792 Coney Drive, P.O, Box 1777, Belize City, Belize, Реєтраційний номер: 110,965), яке знаходиться на території (в акваторії) ПАТ «Іллічівський судноремонтний завод» (СДРПОУ 32333962, Україна, 68093, Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Космонавтів, буд. 59-Б) - відмовити.

Повний текст складено та підписано 02 вересня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Одеської області через Іллічівський міський суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Смирнов.