У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б. І., Штелик С. П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого посилався на те, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

09 вересня 2014 року згідно розпорядження № 649 він був прийнятий на роботу помічником машиніста тепловоза локомотивної служби дільниці з вивезення гранульованого шлаку управління залізничного транспорту гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

У квітні 2015 року йому за місцем роботи було вручено повістку про виклик до військкомату, де він дізнався про те, що його призивають на строкову службу.

Після чого він звернувся до працівника відділу кадрів підприємства за роз`ясненням його подальших дій щодо роботи на підприємстві, де отримав відповідь, що якщо він не напише заяву про звільнення за власним бажанням, його буде звільнено за прогул, а тому він написав відповідну заяву за п. 3 ч. 1 ст. 36 КзпП України. 16 квітня 2015 року згідно розпорядження № 786 від 17 квітня 2015 року його було звільнено у зв`язку з призовом до Збройних сил України.

Однак прибувши на місце дислокації військової частини він дізнався, що роботодавці інших військовослужбовців не припинили з ними трудових відносин та їм виплачується середній заробіток. Тому отримавши відпустку він звернувся до роботодавця з заявою про поновлення на роботі, однак отримав відмову.

Просить визнати незаконним та скасувати розпорядження № 786 від 17 квітня 2015 року про звільнення з підприємства у зв`язку з призовом до Збройних сил України, поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 62 195 грн 56 коп.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження № 786 від 17 квітня 2015 року про звільнення позивача з підприємства у зв`язку з призовом до Збройних сил України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді помічника машиніста тепловоза локомотивної служби дільниці вивезення гранульованого шлаку управління залізничного транспорту гірничого департаменту.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 62 195 грн 56 коп.

Рішення суду першої інстанції в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій із дотриманням вимог статей ст. ст. 212214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, виходячи із норм ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», дійшли обгрунтованого висновку про те, що на момент звільнення позивача 08 лютого 2015 року набув чинності Закон України № 116-VIII від 15 січня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду», яким внесено зміни до ст. 39 вищевказаного Закону.
Не заслуговують на увагу й доводи скарги про те, що цей Закон набрав чинності лише 11червня 2015 року, оскільки згідно з Прикінцевими положеннями він набирає чинності з дня наступного за днем опублікуванням.
Закон України № 116-VIIIбув опублікований у газеті «Урядовий кур`єр» від 07 лютого 2015 року № 23 та у газеті «Голос України» від 07 лютого 2015 року № 22.
Встановивши, що ОСОБА_2 був призваний на військову службу на час дії особливого періоду в Україні, суди дійшли обґрунтованого висновку про поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» відхилити.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

Б. І. Гулько

С. П. Штелик