Справа № 654/3899/16-ц
Провадження №6/654/99/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Ширінської О.Х.,

за участю секретаря Слюсар О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,-

УСТАНОВИВ:

Державний виконавець Голопристанського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 В поданні державний виконавець зазначила, що на виконанні у Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області знаходиться виконавчий лист № 2/2017/600/11, виданий 05.10.2011 року Миронівським районним судом Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей : доньки Валентини, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2011 року і до повноліття дітей. 03.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 12.12.2016 року борг по аліментам становить 38 389,80 грн.

В звязку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів, просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Сторони в судове засідання не з'явились, їх неявка в порядку ст.377-1 ЦПК України, не перешкоджає для розгляду подання.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що 05.10.2011 року Миронівським районним судом Київської області винесено виконавчий лист № 2/2017/600/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: доньки Валентини, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2011 року і до повноліття дітей.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2011 року ВП № 29632391, державний виконавець ВДВС Голопристанського РУЮ ОСОБА_5 відкрила виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Згідно наданої довідки - розрахунку по виконавчому листу № 2/2017 від 05.10.2011 року, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам за період з 01.01.2011 року по 30.11.2016 року становить 38 389,80 грн.

Відповідно до ст..28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

До матеріалів подання державним виконавцем не надано жодного доказу того, що постанова про відкриття виконавчого провадження взагалі направлялась боржнику.

Так, відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Станом на день звернення до суду зобов'язання не виконане.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Аналогічні вимоги передбачені ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Отже, аналіз змісту вищевказаних норм дає підстави для висновку, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На підтвердження доводів, викладених у поданні, державний виконавець не надала жодних доказів. Також, зі змісту подання не вбачається, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення аліментів. Більш того, матеріали подання взагалі не відображають факту обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження та його статусу в ньому, а також у поданні відсутні будь-які докази того, що боржник дійсно має намір покинути територію України.

Таким чином, сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може свідчити про навмисне його невиконання чи ухилення від виконання і не може бути підставою для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за відсутності доказів навмисного ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Тому, керуючись ст.ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 217, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в апеляційний суд Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6