Справа № 369/3340/16-ц
Провадження № 2/369/1965/16
РІШЕННЯ

Іменем України

08.09.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 09 липня 2011 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 18 000 грн., про що склав власноручно розписку. Дані кошти зобов'язувався повернути. Зважаючи на тривалість повернення коштів, вона надіслала йому вимогу, в якій встановила термін погашення до 27 лютого 2014 року. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує та не повернув кошти в повному розмірі. Тому утворилась заборгованість у 18 000 грн. Оскільки зобов'язання не виконане у строки, тому відповідач має повернути борг з врахуванням індексу інфляції в розмірі 14 114,38 грн., три відсотки річних 1 127,34 грн., та пеню в розмірі 14 441,89 грн. Вказала також, що через неправомірні дії відповідача їй також заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 18 000 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 18 000 грн., три відсотки річних 1 127,34 грн., інфляційні втрати 14 114,38 грн., пеню - 14441,89 грн., моральну шкоду в розмірі 18 000 грн., а всього 65 683,61 грн., судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що кошти надавала відповідачу ОСОБА_2 ще у серпні 2010 року, коли одружувались їх діти в розмірі 2000 дол. США. Згодом відносини між дітьми погіршились, тому 09 липня 2011 року була написана розписка про отримання в борг 18 000 грн., що на той час було еквіваленту 2000 дол. США. Дійсно пообіцяв віддати після продажу земельної ділянки. Але зважаючи на тривалість невиконання вона має право вимагати повернення отриманих в борг коштів, тому була надіслана вимога про повернення коштів, яку відповідач не виконав, тому їй також була заподіяна моральна шкода. Просила задоволити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала. Суду пояснила, що подана розписка не відповідає вимогам закону щодо укладення договору позики, вона не підтверджує факту отримання саме в борг коштів в розмірі 18 000 грн. Вказала, що жодних коштів в борг ОСОБА_2 не отримував, тому вимоги є безпідставними. Будь-які інші зобов'язальні відносини між сторонами відсутні. Розписка була написана, бо перешкоджали бачитись з онуком, тому це кошти щодо утримання спільного онука. Дані кошти мались повернутись після продажу земельної ділянки, яка і на час розгляду справи не відчужена. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей.

Ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

При розгляді справи судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики. За даним договором ОСОБА_2 отримав в борг 18 000 грн., що підтверджується власноручно написаною розпискою 09 липня 2011 року.

Пояснення представника відповідача, що дана розписка не може підтверджувати укладення договору позики, оскільки не містить обов'язку повернути, це були витрати на утримання онука, суд до уваги не бере, оскільки дана розписка написана власноручно, містить посилання «обіцяю віддати», містить суму коштів, вказана особа, та умова за якою вони будуть повернуті, тобто фактично підтверджує отримання ним в борг 18 000 грн., а за СК обов'язок утримання дітей покладається на їх батьків, а не дідусів та бабусь. Крім того, представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень в цій частині, не конкретизував що ж це за витрати на утримання онука, які мав сплатити дідусь, а не батько дитини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи, що ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в розмірі 18 000 грн., кошти не повернув, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині повернення основної суми боргу в розмірі 18 000 грн.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача, що земельна ділянка ще не продана, оскільки право на повернення отриманих в борг коштів можливе і на вимогу позикодавця. Враховуючи, що позивачка пред'явила вимогу про повернення коштів, а відповідач кошти не повернув та фактично не визнає укладений договір, тому порушене право позивач підлягає захисту. Крім того, подані суду роздруківки з мережі Інтернет, які не заверені особою, яка їх роздруковувала, не можуть бути належним та допустимим доказом.

За ст. 611 ЦК України у раз порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З поданої суду розписки також вбачається, що сторони погодили термін повернення коштів, а саме після продажу земельної ділянки. Оскільки дана розписка не містить строку повернення грошових коштів (число, місяць, рік), тому суд приходить до висновку, що договір позики укладений без визначення строку повернення та позика має бути повернути на вимогу.

У судовому засіданні відповідно до ст. 10 ЦПК України судом роз'яснено обов'язки та права сторін щодо подання суду доказів. Клопотань про приєднання до матеріалів справи або витребування доказів, сторонами не заявлено.

Пред'являючи вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних, індексу інфляції, позивачка посилалась на направлення вимогу на адресу ОСОБА_2, але дану вимогу суду не надала, що унеможливлює перевірити твердження про строки повернення позики. Тому підстави для нарахування штрафних санкцій суд не вбачає та в цій частині відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У судовому засіданні позивач не надав суду доказів того, що відмовою у поверненні коштів відповідачем їй було заподіяно моральної шкоди, тому в цій частині суд також відмовляє.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно квитанції позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 656,84 грн., враховуючи задоволену частину позовних вимог, з відповідача суд стягує судовий збір в розмірі 179,97 грн.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість у розмірі 18000 грн. (вісімнадцять тисяч грн.) та судові витрати в розмірі 179,97 грн. (сто сімдесят дев'ять грн. 97 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич