Провадження №2/760/18/16
в справі №760/6219/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

представника відповідача- Лісовського С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту;

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства »УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27 листопада 2007 року, укладений ним з відповідачем.

Посилається в позові на те, що 27 листопада 2007 року між ним та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в розмірі 80 000 доларів США зі сплатою 13, 9% на строк до 27 листопада 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки №71011 від 27 листопада 2007 року, за умовами якого банку в іпотеку була передана квартира за адресою: АДРЕСА_1

Зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договору між ним, як позичальником, та банком не було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, договір містить дискримінаційні та несправедливі умови, що призвело до суттєвого дисбалансу інтересів сторін.

Крім того, всупереч вимогам закону в договорі не передбачено орієнтовну сукупну вартість кредиту в зрозумілій формі, виражену в національній валюті - гривні.

Укладений договір містить також інші несправедливі умови, зокрема право банку підвищувати відсотки, дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що ставить його, як споживача, в тяжке несправедливе становище в договірних зобов»язаннях.

Такі умови є несправедливими з точки зору ст.ст.11 та 18 Закону, це призводить до дисбалансу інтересів сторін, оскільки при сплаті кредиту по такій схемі позичальник переплачує кредит у два рази.

Вважає, що такий договір суперечить вимогам закону, а тому просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилається на те, що всі вимоги Закону України »Про захист прав споживачів» при укладенні договору з позивачем банком були виконані.

Сукупна вартість кредиту була визначена в Графіку погашення кредиту, який був підписаний позивачем та банком і вся інформація з цього приводу в даному графіку викладена в доступному вигляді та формі.

Крім того, позивач підписав даний договір, виконував його і будь-яких зауважень до його змісту протягом тривалого часу не висловлював.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом і просить стягнути з позивача за первісним позовом 37 846, 87 доларів США заборгованості за кредитним договором.

Зазначає, що за умовами оскаржуваного позивачем кредитного договору банк надав останньому кредит у сумі 80 000,00 доларів США.

Відповідач взяв на себе зобов'язання погашати кредит щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

11 квітня 2013 року між банком та позивачем була укладена додаткова угода №2, якою проведено реструктуризацію заборгованості та встановлена процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу, в разі порушення умов договору в частині строків повернення кредиту.

Банком виконані взяті на себе зобов'язання, в свою чергу відповідач ухиляється від виконання умов договору, в зв'язку з чим станом на 26 лютого 2015 року заборгованість у розмірі 39 141 долар США 36 центів, з яких:

- 33 416,03 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом;

- 4 430,84 доларів США - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом;

- 25 891 грн. 54 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 10 413 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити зустрічний позов.

Позивач та його представник проти зустрічного позову заперечували з підстав, викладених у первісному позові.

В подальшому, після дачі пояснень у справі та заперечень проти позову, а також проведення судової економічної експертизи, позивач у судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставив і заяви про розгляд справи його відсутність не подав.

Виходячи з цього, відсутності визначених законом підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді, суд вважає за можливе закінчувати розгляд справи в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в розмірі 80 000 доларів США зі сплатою 13, 9% на строк до 27 листопада 2017 року.

Для забезпечення кредитного договору між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки №71011 від 27 листопада 2007 року.

11 квітня 2013 року між сторонами була укладена Додаткова угода №2, згідно якої проведено реструктуризацію заборгованості та встановлено підвищену відсоткову ставку за користування кредитом у разі порушення строків повернення кредиту.

/ а. с. 6 - 17 /

За умовами Кредитного договору погашення кредиту мало відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом усього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно п.1.3.4 договору, відбувається з 01 по 25 число кожного місяця наступного за тим, за які вони були нараховані.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення грошових зобов»язань, передбачених договором, банку надано право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу.

Судом встановлено, що умови договору відповідачем не виконуються, кредит та відсотки за користування коштами не сплачуються.

Станом на 26 лютого 2015 року заборгованість складає 39 141 долар США 36 центів, з яких:

- 33 416,03 доларів США заборгованості за простроченим кредитом;

- 4 430,84 доларів США - по прострочених процентах за користування кредитом.

Крім того, в порядку п.4.1 Кредитного договору позивачем нарахована пеня:

- 25 891 грн. 54 коп. - за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 10 413 грн. 77 коп. - за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Відповідно до ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

24 листопада 2015 року банком на адресу відповідача направлена вимога про погашення простроченої заборгованості, однак дану вимогу позивача відповідач не виконав.

/ а.с. 74 - 75 /

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов договору, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог за зустрічним позовом про стягнення виниклої заборгованості.

Суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, Кредитний договір був укладений між сторонами 27 листопада 2007 року та виконувався сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» / у редакції на момент укладення договору /, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

З Графіка погашення кредиту, який є додатком №1 до Кредитного договору, вбачається, що інформація про розмір кредиту, порядок його погашення та інші визначені ст.11 даного Закону обставини, в ньому зазначені.

Даний Графік позивачем був підписаний при укладенні договору.

Крім того, такий же Графік сторонами був узгоджений та - /підписаний при укладенні Додаткової угоди до Кредитного договору про реструктуризацію заборгованості.

/ а.с. 64 - 73 /

За змістом п."д" ч.2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини.

Свобода договору проявляється у можливості, наданій сторонам, визначити умови такого договору.

Таким чином, суд вважає, що Кредитний договір від 27 листопада 2007 року між сторонами був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки його підпис у договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

За змістом п.2 ч.2 ст.19 Закону нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №22036/15-45 від 14 червня 2016 року приведена банком заборгованість відповідача відповідає умовам договору, зарахування коштів на погашення кредиту та процентів відповідає умовам договору та постанові Правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Даним висновком спростовані твердження позивача і щодо допущених банком порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності).

Пунктом 14 постанови визначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048- 1052,1054- 1055), статті 18- 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, позивач має довести ті обставини, за якими законодавець передбачає визнання кредитного договору недійсним.

Як зазначено вище та підтверджується оспорюваним позивачем Кредитним договором та додатками до нього, він був ознайомлений з умовами договору, всіма істотними обставинами та наслідками його підписання, що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів в обгрунутвання пред»явленого позову позивач суду не надав.

За таких обставин підстави для задоволення первісного позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 654 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.6, 15,16 ч.ч.1,3,5 ст.203, 215, 526, 626, 627, ч.2 ст.1050, ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.ст.1, ч.1,2 ст.11,ч.ч.1,2 ст.18, ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 33 416, 03 долари США заборгованості по кредиту, 4 430, 84 долари США заборгованості по процентах, 25 891, 54 гр. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 10 413, 77 гр. пені за несвоєчасне погашення процентів та 3 654, 00 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: