Справа № 751/8618/15-ц Провадження № 22-ц/795/2058/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Овсієнко Ю. К. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23 вересня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.09.2015 року задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанк суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.03.2007 року в розмірі 13153,73 (тринадцять тисяч сто пятдесят три) долари США 73 центи та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 10 963 (десять тисяч девятсот шістдесят три) грн. 27 коп. Судом стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанк судовий збір в сумі 3014 грн. 95 коп., - по 1004 грн. 98 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_5 в доводах апеляційної скарги стверджує, що вона не отримувала кредитних коштів у розмірі, вказаному у кредитному договорі. При цьому ОСОБА_5 стверджує, що позивачем не доведено факту видачі їй кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у позивача не виникло право на дострокове повернення суми кредиту, ОСОБА_5 не отримувала від позивача відповідних повідомлень (вимог) про дострокове повернення кредиту в порядку, визначеному п.11.2 кредитного договору. ОСОБА_5 в доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для дострокового повернення суми кредиту не узгоджуються з фактичними обставинами справи, при цьому судом неправильно застосовано положення статей 526,530,629 ЦК України. Доводи апеляційної скарги вказують на те, що судом необґрунтовано при вирішенні даного спору по суті застосовані положення статті 1050 ЦК України, яка, на думку ОСОБА_5, не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору. ОСОБА_5 стверджує, що позивачем не представлено суду відповідних доказів щодо направлення вимог поручителям про погашення боргу, а також позивачем не доведено виникнення у поручителів обовязку щодо повернення боргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ УкрСиббанк просить відхилити апеляційну скаргу у звязку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 23.09.2016 року, висновки якого відповідають нормам матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача, відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.52, 53, 54, 55,56, 59-66, 91-93, том 2), не зявились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,- залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 26.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.6-14, том 1), відповідно до п.1.1. якого банк зобовязується надати позичальнику ОСОБА_5, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 20 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2.2., п.1.3.1. укладеного договору, позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 25.03.2025 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь - якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. договору. За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13% річних. Пунктом 11 укладеного договору про надання споживчого кредиту регламентовано порядок дострокового повернення кредиту.

Відповідно до п.1.5. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.03.2007 року, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № 6900 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджені її матеріалами, що позивач виконав взяті на себе зобовязання щодо надання коштів ОСОБА_5 за укладеним договором в повному обсязі - 20 000 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_5 за 26.03.2007 року (а.с.45,том 1), призначення платежу: надання кредиту ОСОБА_5 згідно угоди 0 від 26.03.2007 року. Відповідно до п.1.5. укладеного договору від 26.03.2007 року, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 6900 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

26.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 31306Р87, а також між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 31306Р88 (а.с.20-21,22-23, том 1). Відповідно до умов вказаних укладених договорів поруки, поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.03.2007 року (а.с.20-21, 22-23). Відповідно до п.1.3. вказаних договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями боржника за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно п.1.4.зазначених договорів поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобовязань за укладеним договором про надання споживчого кредиту від 26.03.2007 року, станом на 19.08.2015 року у неї виникла заборгованість за вказаним договором в сумі 13 153,73 доларів США, яка складається із: кредитної заборгованості в сумі 11 721,22 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1 432,51 дол. США та заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, яка станом на 19.08.2015року складає 10 963,27 грн., з яких: пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 4 670,82 грн.; пеня за прострочення сплати процентів в сумі 6 292,45 грн. Розмір вказаної заборгованості ОСОБА_5 підтверджується представленою позивачем довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом станом на 19.08.2015 року за договором № 0 від 26.03.2007 року (а.с.35-44, том 1). В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.35-44,том 1), що відповідні платежі на погашення кредитних коштів ОСОБА_5 припинила здійснювати з листопада 2014 року.

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції, приймаючи до уваги фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, прийшов до висновку, що ОСОБА_5 порушила зобовязання щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів за користування наданим їй позивачем споживчим кредитом, порушивши таким чином умови вказаного договору. При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно до укладених ними з позивачем договорів поруки, взяли на себе зобовязання відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_5 всіх зобовязань, які виникають із договору про надання споживчого кредиту. Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого по суті висновку щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача.

Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, суд першої інстанції стягнув на користь позивача з кожного із відповідачів по 1004 грн. 98 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.1, том 1) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаних висновків рішення суду першої інстанції нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_5 заперечує факт видачі їй кредитних коштів позивачем у розмірі, вказаному у кредитному договорі, так як позивачем вказана обставина не доведена належними доказами, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідно до п.1.5. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.03.2007 року, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № 6900 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджені її матеріалами, що позивач виконав взяті на себе зобовязання щодо надання коштів ОСОБА_5 за укладеним договором в повному обсязі - 20 000 дол.США, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_5 за 26.03.2007 року (а.с.45,том 1), призначення платежу: надання кредиту ОСОБА_5 згідно угоди 0 від 26.03.2007 року. Відповідно до п.1.5. укладеного договору від 26.03.2007 року, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 6900 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що відповідно до п.1.4. договору про надання споживчого кредиту від 26.03.2007 року, кредит надавався банком позичальнику на придбання двоповерхового будинку за адресою: м.Чернігів, вул.Галана, будинок 65/2. Договір про надання споживчого кредиту №0 від 26.03.2007 року підписано позивачем та позичальником ОСОБА_5 (а.с. 6-14, том 1).

Як вбачається із завіреної копії кредитної справи за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.03.2007 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5, представленої позивачем на виконання ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 07.12.2016 року (а.с.57, 69-86, том 2), 06.03.2007 року ОСОБА_5 зверталась з відповідною заявою до позивача про надання їй іпотечного кредиту в сумі 20 000 доларів США (а.с. 83-86, том 2). Згідно меморіального ордеру № НОМЕР_1 від 26.03.2007 року, позивачем перераховано на поточний рахунок № 6900 позичальника ОСОБА_5 20 000 доларів США, призначення платежу: надання кредиту згідно угоди 0 від 26.03.2007 року (а.с.87, том 2).

Також в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, і вказані обставини підтверджені її матеріалами, що позивач виконав взяті на себе зобовязання щодо надання коштів ОСОБА_5 за укладеним договором в розмірі 20 000 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_5 за 26.03.2007 року (а.с.45,том 1), призначення платежу: надання кредиту ОСОБА_5 згідно угоди 0 від 26.03.2007 року. Доводи апеляційної скарги відносно того, що вказана виписка з особового рахунку ОСОБА_5 безпідставно прийнята до уваги судом першої інстанції, як доказ виконання банком своїх зобовязань щодо надання коштів за кредитом, оскільки вказана виписка з особового рахунку підписана не уповноваженою на вказані дії особою, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Вказані доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а саме, зазначена виписка з особового рахунку ОСОБА_5 за 26.03.2007 року підписана представником позивача ОСОБА_8 (а.с.45,том 1). Як вбачається з довіреності ПАТ УкрСиббанк від 16.07.2015 року (а.с.46-48,том 1), ПАТ УкрСиббанк відповідно до пункту 1 цієї довіреності уповноважує ОСОБА_8 представляти інтереси банку у судах, з усіма правами, що надані законодавством України позивачу, цивільному позивачу, відповідачу, третій особі, для чого: 1.5. Завіряти власним підписом копії документів, що подаються до судів у звязку з виконанням повноважень за пунктом 1 цієї довіреності.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що у позивача не виникло право на дострокове повернення кредитних коштів, при цьому відповідачі не отримували від позивача повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредитних коштів, і за даних обставин у поручителів не виникло обовязку щодо повернення кредитних коштів, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні вимог заявленого позову. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи та спростовуються її матеріалами.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.35-44,том 1), що відповідні платежі на погашення кредитних коштів ОСОБА_5 припинила здійснювати з листопада 2014 року. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що оскільки графіком погашення кредиту було встановлено обовязок ОСОБА_5 повернути кредит частинами, то за наявності прострочення повернення чергової частини позивач у відповідності з п.5.5. укладеного договору про надання споживчого кредиту від 26.03.2007 року має право ставити питання про дострокове повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 вказаного договору. Порядок дострокового повернення кредиту регламентовано розділом 11 договору про надання споживчого кредиту від 26.03.2007 року. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 18.06.2015 року позивачем на адреси: ОСОБА_5 за вих.№30-11/26244, ОСОБА_6 за вих. №30-11/26245, ОСОБА_7 за вих.№ 30-11/26246 (а.с.24-29, том 1) були направлені письмові вимоги про сплату простроченої заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.03.2007 року протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаного повідомлення у відповідному розмірі. Одночасно у вказаній письмовій вимозі позивач зазначав, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, в у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, банк змушений вимагати виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.03.2007 року, а саме: сплатити банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 12 737 доларів США 04 цента. Також у вказаній письмовій вимозі позивач зазначав, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, банк буде змушений звернутись з відповідним позовом до суду, з покладенням на відповідачів витрат, повязаних зі сплатою судового збору та виконавчим провадженням, і стягнення штрафних санкцій. Необхідно зазначити, що вказані вимоги були направлені банком на адреси відповідачів рекомендованими відправленнями, що підтверджується списком №85 згрупованих рекомендованих відправлень, поданих позивачем в ЦОКК №5 Київської міської дирекції 20.06.2015 року (а.с.33-34,том 1). Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30,том 1), вказана письмова вимога позивача була отримана ОСОБА_5 27.06.2015 року. Згідно матеріалів справи, вимоги банку щодо погашення заборгованості за кредитним договором відповідачами не виконані, тому 31.08.2015 року ПАТ УкрСиббанк звернулось до суду з вказаною позовною заявою. Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що приймаючи до уваги фактичні обставини справи, умови укладених між позивачем та відповідачами договорів, норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, наявні правові підстави для задоволення вимог заявленого позову.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: