Справа № 226/413/16-ц
Провадження № 2/226/292/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Трифонової І.О.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Димитров Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради про визнання прав та обовязків забудовника,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання прав та обовязків забудовника до відповідача ОСОБА_4 міської ради, і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 13 серпня 1994 року помер її батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок № 7 по вул. Бєляєва в місті Димитров Донецької області, який належав йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 13.03.1957 року нотаріусом Красноармійської держнотконтори, реєстровий № 1866. ОСОБА_5 заповіт на імя позивача не склав. 1 серпня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок, який вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_6 заповіт на своє майно не складала. Спадкоємцями за законом першої черги являються позивач ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_7. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а її брат подав заяву про відмову від даної спадщини. Однак при вивченні поданих позивачем до нотаріуса документів зясувалося, що ОСОБА_5 збудував будинок, але не ввів його в експлуатацію та не зареєстрував своє право власності на будинок. В звязку з чим нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок. Позивач просить суд, визнати за нею в порядку спадкування права та обовязки забудовника на житловий будинок та господарські споруди розташовані за адресою: Донецька область місто Димитров вулиця Бєляєва будинок № 7.

Позивач у судовому засіданні підтримала свої вимоги повністю, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Додатково пояснила, що її мати ОСОБА_6 після смерті чоловіка зверталась до нотаріуса з приводу прийняття спадщини і отримувала свідоцтво про право на спадщина на автомобіль, який продала. Їх будинок на даний час розташований на вулиці Бєляєва, яка до цього мала назву вулиця 8 Березня, а ще до цього мала назву Ярославська. Коли і на якій підставі змінювалась назва вулиці та нумерація будинку вона не знає, отримати дані щодо перейменування та зміни нумерації будинку їм не вдалось. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, зазначивши, що не надано доказів, що вулиця Ярославська, на якій здійснювалось будівництво житлового будинку є на даний час вулицею Бєляєва. Чи є такі дані в архівах ОСОБА_4 міської ради йому невідомо.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, зазначив, що він дійсно відмовився від спадщини на користь рідної сестри позивача ОСОБА_1 Підтвердив, що вулиця Бєляєва, на якій на даний час розташований побудований його батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будинок, раніше була вулицею 8 Березня, а перед цим вулицею Ярославською. Коли здійснювались перейменування вулиці і нумерація будинків він не пам*ятає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що позивача ОСОБА_1 знає давно, більше 50 років. З батьками позивача також знайома усе життя. Вона мешкає по вулиці Ярославського, а батьки ОСОБА_1 і ОСОБА_6 мешкали раніше також по вулиці Ярославського. Його будинок розташований паралельно будинку ОСОБА_1, який побудували батьки позивача. Раніше з батьками ОСОБА_1 зустрічались на свята, діти їх товаришували разом. Це було давно, вона вже була заміжня. Потім вулиця Ярославського була перейменована на вулицю 8 Березня, а потім стала іменуватися вулицею Бєляєва. Будинок ОСОБА_1 це той будинок, в якому мешкали її батьки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що з позивачем знайомі давно. З батьками позивача особисто також була знайома. Батько позивача помер раніше, а мати померла зовсім недавно. Позивач мешкає по вулиці, яка раніше іменувалася вулицею Ярославського, потім стала вулицею 8 Березня, а потім стала іменуватися Бєляєва. Вона мешкає по вулиці Ярославського, а вулиця Бєляєва знаходиться за їхньою вулицею паралельно їхній вулиці. Їхні городи прилежні один до одного. Вона мешкає по вулиці Ярославського приблизно 50 років. Вони стали мешкати раніше на вулиці Ярославського, а батьки позивача стали будуватися через 7-8 років після них. Це той будинок, в якому мешкала ОСОБА_6, та в якому померла в серпні місяці 2015 року.

Вислухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у судовому засіданні наступні обставини.

Рішенням виконавчого комітету Новоекономічної міської ради від 24 грудня 1955 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 12 травня 1956 року ОСОБА_5 виділена земельна ділянка та надане право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці, розташованій за адресою: вулиця Ярославська, 44-а в місті Новоекономічне (а.с. 13-16). Згідно з Указом Президіуму Верховної Ради УРСР від 6 березня 1972 року № 422 міста Димитров та Новоекономічне Красноармійської міської ради Донецької області об*єднані в одне місто Димитров, що підтверджується довідкою виконкому ОСОБА_4 міської ради від 1 березня 2016 року. Підтвердити факт перейменування вулиці Ярославського на вулицю 8 Марта, а надалі на вулицю Бєляєва ОСОБА_4 міська рада не має можливості у зв*язку з відсутністю такої інформації. Відсутні такі дані і в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 міської ради за інформацією станом на 15 квітня 2016 року (а.с. 17-18, 58).

По реєстраційним даним КП БТІ ОСОБА_4 міської ради до 1 січня 2013 року відомостей про реєстрацію права власності на житловий будинок № 44а по вулиці Ярославській, на житловий будинок № 7 по вулиці Бєляєва (бувший № 10 по вулиці 8-го Марта) немає (а.с. 57). Відсутні такі відомості і у Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно, Іпотек, заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою, сформованою на 15 квітня 2016 року (а.с. 58).

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були подружжям, що підтверджується свідоцтвом про їх шлюб (а.с. 10).

13 серпня 1994 року ОСОБА_5 помер (а.с. 8).

Виходячи із змісту статті 1261 Цивільного Кодексу України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Оскільки дружина померлого ОСОБА_6 на час смерті спадкодавця проживала разом з ним, що підтверджується копією домової книги (а.с. 24), відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР вона прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5

1 серпня 2015 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_7 є дітьми померлої ОСОБА_10 і спадкоємцями першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, свідоцтвом про реєстрацію 9 серпня 1975 року шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (після шлюбу ОСОБА_11) (а.с. 11-12).

За даними державного нотаріуса ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, наданими станом на 23 березня 2016 року, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, померлого 13 серпня 1994 року, згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43345283 від 23 березня 2016 року 27 червня 1995 року відкрита спадкова справа № 149/1995. Повідомити хто звертався за відкриттям спадщини неможливо, оскільки архівні справи за 1990-2001 роки передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Заповіти від імені ОСОБА_5 не посвідчувались. На майно яке залишилось після смерті ОСОБА_6, померлої 1 серпня 2015 року згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43345222 від 23 березня 2016 року, 10 серпня 2015 року відкрита спадкова справа № 213/2015 за заявою про прийняття спадщини за законом від імені доньки спадкодавця ОСОБА_1. Син спадкодавця ОСОБА_7 від прийняття спадщини відмовився на користь доньки спадкодавця ОСОБА_1. Заповіти від імені ОСОБА_6 не посвідчувались (а.с. 36-41).

Позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця Бєляєва, 7 після померлої ОСОБА_6 було відмовлено, оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано правовстановлюючий документ на житловий будинок у зв*язку з чим винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 19).

Дослідивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту такої реєстрації.

Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 Цивільного кодексу України, частини першої статті 182 Цивільного кодексу України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Як роз*яснено в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

ОСОБА_5 у зв*язку зі смертю не завершив будівництво житлового будинку, не здав його в експлуатацію та не отримав свідоцтва про право власності на нього, а отже не набув права власності на новозбудований об*єкт нерухомості. Разом з тим, як забудовник, він мав право вчиняти ці дії, а тому такі його права входять до складу спадщини, як такі що не є нерозривно пов*язані з особою спадкодавця і були успадковані спочатку його дружиною ОСОБА_6, а після її смерті позивачем ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. За позивачем ОСОБА_1 слід визнати права забудовника на житловий будинок № 7 розташований по вулиці Бєляєва в місті Димитров Донецької області, як встановлено в судовому засіданні з наданих документів та показів свідків у минулому будинок № 10 і будинок № 44а по вулиці 8 Марта і раніше вулиці Ярославській, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла 1 серпня 2015 року.

На підставі статей 178, 331, 1218, 1261, 1269 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 11, 57, 208, 209, 212, 213-218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради про визнання прав та обовязків забудовника задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємця першої черги за законом у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 1 серпня 2015 року, права та обовязки забудовника стосовно завершення будівництва та здачі в експлуатацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця Бєляєва, буд. 7, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Коваленко