Ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., КарпенкоС.О., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародній банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Тофіс-Сервіс», про стягнення безпідставно отриманих коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародній банк» на рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічнеакціонерне товариство«Перший Український міжнародній банк» (далі - ПАТ «Перший Український міжнародній банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Тофіс-Сервіс» (далі - ТОВ «Тофіс-Сервіс»),про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позову зазначало, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 24 жовтня 2011 рокупорушено справу № 27/156б про банкрутство ТОВ «Тофіс-Сервіс». Постановою Господарського суду Донецької області від 01листопада 2111 рокуТОВ «Тофіс-Сервіс» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23 лютого 2012 року повноваження ліквідатора ОСОБА_5 припинені та призначено ліквідатором ОСОБА_4 Ухвалою Господарського суду Донецької області від 31 жовтня 2012 року частково задоволено фінансовий звіт ОСОБА_4 за наслідками реалізації заставлених ПАТ «Перший Український міжнародній банк» транспортних засобів, в тому числі схвалено отримання грошових сум витрат за послуги арбітражного керуючого ОСОБА_5 в розмірі 7 577 грн 74 коп., ОСОБА_4 в розмірі 4 334 грн. Постановою Вищого господарського суду України від 13 лютого 2013 року припинено провадження у справі про банкрутство TOB«Тофіс-сервіс» як таку, що порушена неправомірно, всі дії та заходи, а також фінансові операції, що були вчинені в рамках зазначеної справи про банкрутство є незаконними та безпідставними.

В зв'язку з викладеним банк вважає, що відповідачі неправомірно отримали зазначені кошти та просить їх стягнути на підставі ст. 1212 ЦК України.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 29 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4на користь ПАТ «Перший Український міжнародній банк» грошові кошти в розмірі 4 334 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Перший Український міжнародній банк» грошові кошти в розмірі 7 577 грн 74 коп.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_4та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Перший Український міжнародній банк» судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. та 840 грн за оголошення у пресі.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2016 року зазначене рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5на користь ПАТ «Перший Український міжнародній банк» грошових коштів скасовано та ухвалено в цій частині позову нове рішення про відмову в його задоволенні.

Також рішення районного суду змінено в частині дольового стягнення судового збору та витрат на оголошення у пресі шляхом стягнення з ОСОБА_4на користь ПАТ «Перший Український міжнародній банк» судового збору в розмірі 121 грн 80 коп. та 420 грн за оголошення у пресі.

У стягненні судових витрат з ОСОБА_5відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Перший Український міжнародній банк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 01 листопада 2011 року TOB «Тофіс-сервіс» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором по справі арбітражного керуючого ОСОБА_5

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23 лютого 2012 року повноваження ліквідатора ОСОБА_5 припинені на підставі його заяви та призначено ліквідатором ОСОБА_4

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 31 жовтня 2012 року частково задоволено фінансовий звіт ОСОБА_4 за наслідками реалізації заставлених транспортних засобів, що надані в заставу ПАТ «Перший Український міжнародній банк» на підставі договору застави транспортних засобів від 31 березня 2010 року, арбітражні керуючи за надання своїх послуг отримали грошову винагороду, а саме: ОСОБА_5 -7 577 грн 74 коп., ОСОБА_4- 4 334 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 13 лютого 2013 року припинено провадження у справі про банкрутство TOB «Тофіс-сервіс» як таку, що порушена неправомірно, всі дії та заходи, а також фінансові операції, що були вчинені в рамках зазначеної справи про банкрутство визнані незаконними та безпідставними.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України).

Статтями 1, 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Як передбачено ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею: п. 1 - у першу чергу задовольняються, в тому числі, вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому; п. 5 - у пяту чергу задовольняються, в тому числі, вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 5 відсотків обсягу стягнутих на користь боржника активів (повернення грошових коштів, майна, майнових прав), які на дату порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб; вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 3 відсотків обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів, які підлягають позачерговому задоволенню та віднесені до конкурсних згідно з цим Законом.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 111 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» шкода, заподіяна особі внаслідок неумисних дій або помилки арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відшкодовується за рахунок страхової виплати.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши докази в справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши, обставини справи, обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_5 (в іншій частині рішення не оскаржувалося), оскільки останній отримав грошову винагороду, як арбітражний керуючий ліквідатор в процесі реалізації заставного майна в межах порушеної судом справи про банкрутство ТОВ «Тофіс-Сервіс» і здійснення ліквідаційної процедури.

Той факт, що припинення банкрутства за ухвалою суду касаційної інстанції внаслідок неправомірності порушення справи про банкрутство ініціюючим кредитором через ненадання доказів безспірності грошових вимог до боржника не є підставою для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

Крім того, не має значення факт припинення 13 лютого 2013 року провадження у справі про банкрутство боржника для стягнення суми винагороди з ОСОБА_5 за ст. 1212 ЦК України, оскільки його право на отримання цієї суми ґрунтувалось на положеннях ст. 4, 45, 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Перший Український міжнародній банк» на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародній банк» відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

С.О.Карпенко

Т.Л.Ізмайлова