Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Шаргородської міської ради Вінницької області, реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, треті особи: орган опіки та піклування Шаргородської міської ради Вінницької області, відділ Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, про визнання протиправною приватизації земельної ділянки та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 до Шаргородської міської ради Вінницької області, ОСОБА_4 про визнання протиправною приватизації земельної ділянки, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 16 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, у якому просила:

- визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, виготовлену державним підприємством «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»;

-визнати протиправним та скасувати пункт 1.11 та пункт 4 рішення 17 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 04 січня 2013 року № 233 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,0143 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_4 та передачі йому у власність цієї земельної ділянки з видачею державного акта на право власності на неї;

- скасувати рішення Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області від 08 травня 2013 року № 2163024 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2013 року індексний номер 3256113 на земельну ділянку площею 0,0142 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1.

Позов обґрунтований тим, що вона є власником частини житлового будинку по АДРЕСА_1), а також усього житлового будинку по АДРЕСА_1. Обидва домоволодіння були об'єднані з присвоєнням єдиної адреси - АДРЕСА_1.

Частина домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, який придбав його у 2007 році.

У липні 2015 року їй (позивачці) стало відомо, що ОСОБА_7 приватизував присадибну земельну ділянку не тільки під своєю частиною домоволодіння, а й під фундаментом її домоволодіння, не залишивши їй доступу ззовні до її власності, чим позбавив можливості утримувати та реконструювати будинок.

Проектну документацію для приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки виготовляв державному підприємстві «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а затверджувала цю документацію Шаргородська міська рада Вінницької області.

Посилаючись на те, що при розробці та затвердженні технічної документації для приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки були порушені її права, оскільки ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку, більшу за ту, яку йому погоджували суміжні землекористувачі, просила позов задовольнити.

ОСОБА_5 також подала позовну заяву, у якій просила визнати протиправним та скасувати пункт 1.11 та пункт 4 рішення 17 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 04 січня 2013 року № 233 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,0143 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_4 та передачі йому у власність цієї земельної ділянки з видачею державного акта на право власності на неї.

Зазначала, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Її будинок знаходиться поруч із будинками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Приватизація останнім спільної для усіх них прибудинкової території між будинками АДРЕСА_1 створила їй перешкоди у доступі до будинку у звичній та багато років існуючій формі.

У липні вона дізналася про те, що протягом 2008 - 2014 років ОСОБА_4 приватизував присадибну земельну ділянку не лише під своєю частиною домоволодіння, а й під її й ОСОБА_3 домоволодіннями.

Вказувала, що Шаргородська міська рада Вінницької області перед затвердженням технічної документації для приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки не перевірила, чи дотримано чинне законодавство і чи не обмежуються цією документацією права суміжних користувачів, та чи погоджували вони саме такі межі земельної ділянки.

Посилаючись на зазначене вище, а також на те, що, погоджуючи ОСОБА_4 межі земельної ділянки, вона мала на увазі виключно земельну ділянку під частиною його домоволодіння, ОСОБА_5 просила позов задовольнити.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від22 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано пункт 1.11 та пункт 4 рішення 17 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 04 січня 2013 року № 233 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,0143 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_4 та передачі йому у власність цієї земельної ділянки з видачею державного акта на право власності на неї.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2013 року № 3256113 на земельну ділянку площею 0,0142 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1.

Скасовано рішення Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області від 08 травня 2013 року № 2163024 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану по АДРЕСА_1.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Шаргородської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_3 121 грн 80 коп. судового збору та 500 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 365 грн 40 коп. судового збору та 500 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області на користь ОСОБА_3 243 грн 60 коп. судового збору та 500 грн витрат на правову допомогу.

Позов третьої особи ОСОБА_5 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1.11 та пункт 4 рішення 17 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 04 січня 2013 року № 233 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,0143 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_4 та передачі йому у власність цієї земельної ділянки з видачею державного акта на право власності на земельну ділянку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 243 грн 60 коп. судового збору.

Стягнуто з Шаргородської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_5 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 16 травня 2016 року рішеня суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_3 та позову третьої особи ОСОБА_5 скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що згідно з договором дарування від 01 березня 1994 року ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1

На підставі договору дарування частки житлового будинку від 19 березня 2002 року ОСОБА_3 є власником Ѕ частки житлового будинку № АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2003 року ОСОБА_5 є власником житлового будинку АДРЕСА_1

На підставі договору дарування частини жилого будинку від 19 листопада 2007 року ОСОБА_4 є власником Ѕ частки житлового будинку № АДРЕСА_1.

Пунктом 1.32 рішення 10 сесії 5 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 22 серпня 2008 року № 251 передано ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0082 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1.

26 грудня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» із заявою про виконання землевпорядних робіт зі складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 площею 0,0082 га.

Відповідно до викопіювання з чергового кадастрового плану землекористування Шаргородської міської ради Вінницької області, виданого ОСОБА_8, площа земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, яка підлягає передачі ОСОБА_4, складає 0,0082 га.

На виконання рішення 10 сесії 5 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 22 серпня 2008 року № 251 представником державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_9, представником міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_4 21 лютого 2012 року у присутності суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 складено протокол про те, що в натурі (на місцевості) проведено встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1.

Згідно із цим протоколом межі земельної ділянки ОСОБА_4 проходять по вже існуючим межам, межові знаки без зазначення їх кількості передані ОСОБА_4 Окрім того, у протоколі зазначено, що суміжними землекористувачами ніяких претензій при встановленні меж не заявлено, спірні питання відсутні, абрис зовнішніх меж земельної ділянки знаходиться на зворотній стороні протоколу.

Відповідно до абрису зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_8, суміжні землекористувачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та представник міської ради погодили ОСОБА_4 межі земельної ділянки, форма якої є прямокутною.

Згідно із кадастровим планом земельної ділянки ОСОБА_8, який міститься на звороті витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, форма земельної ділянки суттєво відрізняється від тієї, яка погоджувалась суміжними землекористувачами, а її площа відрізняється від площі, зазначеної у пункті 1.32 рішення 10 сесії 5 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 22 серпня 2008 року № 251.

04 січня 2013 року Шаргородська міська рада Вінницької області на 17 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області ухвалила рішення № 233, пунктами 1.11 та 4 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 у м. Шаргород Вінницької області, площею 0,0143 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4 та передано йому у власність цю земельну ділянку з видачею державного акта на право власності на неї.

18 травня 2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_11 видала ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 3256113, згідно з яким ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0142 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області від 08 травня 2013 року № 2163024 зареєстровано право власності ОСОБА_4 на зазначену вище земельну ділянку.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що, затверджуючи технічну документацію ОСОБА_4, Шаргородська міська рада належним чином її не перевірила, що призвело до ухвалення радою незаконного рішення, яке порушує права ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Також суд зазначив, що конфігурація земельної ділянки ОСОБА_4 суттєво відрізняється від тієї, яка погоджувалась суміжними землекористувачами і її площа, яка погоджувалась Шаргородською міською радою в розмірі 0,0082 га, суттєво відрізняється від земельної ділянки, яка приватизована відповідачем - 0,0142 га. При затвердженні технічної документації ОСОБА_4 не були враховані вимоги Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 36-92, які визначають, що для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менше 1,0 м, що фактично не було дотримано.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_3 та позову третьої особи ОСОБА_5 й ухвалюючи нове про відмову у задоволенні обох позовів, апеляційний суд виходив із того, що Шаргородська міська рада не наділена повноваженнями і до її компетенції не входить обов'язок перевіряти правильність та достовірність складання технічної документації. Технічна документація була розроблена на замовлення ОСОБА_4 у державному підприємстві «Вінницький науково-дослідний інститут землеустрою» і містила всі документи, визначені ст. 56 Закону України «Про землеустрій».

Однак вищезазначений висновок суду апеляційної інстанцій суперечить нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 ст. 193 ЗК України встановлено, що державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Державний земельний кадастр включає: а) кадастрове зонування; б) кадастрові зйомки; в) бонітування ґрунтів; г) економічну оцінку земель; г) грошову оцінку земельних ділянок; д) державну реєстрацію земельних ділянок; е) облік кількості та якості земель (ст. 196 ЗК України).

Статтею 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Згідно з пунктом «е» ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства, зміст якого визначений статтею 103 ЗК України.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Отже, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації на конкретну земельну ділянку, метою погодження меж земельної ділянки є уникнення подальших спорів між суміжними власниками та землекористувачами щодо меж земельних ділянок та технічних помилок і без такого погодження, технічна документації не може бути затверджена органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Крім того, згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із позовами, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 посилались на те, що погоджуючи ОСОБА_4 межі земельної ділянки, мали на увазі земельну ділянку виключно під його частиною будинку, тоді як йому у власність ОСОБА_4 фактично отримав не тільки земельну ділянку під своїм будинком, а й землю, яка впритул підходить до фундаменту будинку ОСОБА_3 та раніше була спільною для усіх власників будинків під № АДРЕСА_1. Отримання ОСОБА_4 ділянки більшої площі, ніж це погоджувалось, та іншої конфігурації, порушує їх права, як суміжних землекористувачів, оскільки позбавляє їх можливості обслуговувати належним чином їх домоволодіння.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 пояснив, що звертаючись до Шаргородської міської ради Вінницької області з проханням передати йому у власність земельну ділянку, він мав на увазі виключно земельну ділянку під його частиною житлового будинку по АДРЕСА_1. Те, що йому, окрім землі під будинком, належить ще й інша прилегла до будинку земельна ділянка, він дізнався лише у 2015 році, коли між ним та ОСОБА_5 виник спір з приводу землекористування.

З матеріалів справи вбачається, що площа земельної ділянки, яка погоджувалась Шаргородською міською радою Вінницької області для приватизації ОСОБА_4 - 0,0082 га - суттєво відрізняється від земельної ділянки, яка фактично приватизована ОСОБА_4 - 0,0142 га, проте рішень із приводу внесення змін до рішення 10 сесії 5 скликання від 22 серпня 2008 року № 251 щодо площі земельної ділянки Шаргородська міська рада Вінницької області не ухвалювала.

На порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України апеляційний суд на вказані вимоги закону, а також на те, що технічна документація, яка виготовлялася ОСОБА_8, суперечить рішенню Шаргородської міської ради Вінницької області, уваги не звернув, не надав оцінки доводам позивачів про те, що при затвердженні технічної документації ОСОБА_4 не були враховані вимоги Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 36-92, пунктом 3.25. яких передбачено, що для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менше 1,0 м, оскільки земельна ділянка, приватизована ОСОБА_4, впритул прилягає до стіни житлового будинку ОСОБА_3, чого не заперечував у судовому засіданні і сам ОСОБА_4

За таких обставин, ураховуючи, що апеляційним судом не встановлені всі фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення апеляційного суду відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 16 травня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик