Справа № 541/3165/15-ц
Номер провадження 2/541/183/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 квітня 2016 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

при секретарі Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою, в якій висловив прохання визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,89 га, розташованої на території Остапівської сільської ради Миргородського району, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у 14 грудня 2010 року на підставі розпорядження Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації № 217 ОСОБА_1 була виділена і передана у власність земельна ділянка, площею 4.01 га, яка розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зі свого боку позивач виконав усі дії, повязанні з відведенням, погодженням та отриманням в натурі земельної ділянки, замовленню технічної документації на землю, надав необхідні документи, оплатив усі витрати. В процесі виконання вищевказаних робіт, виявилося, що площа земельної ділянки становить 3.89 га, цей факт було встановлено і зафіксовано. Проте, в результаті вказаних дій, позивач не отримав правовстановлюючого документа на земельну ділянку. При цьому на його письмові та усні звернення до уповноважених установ, жодних відмов у письмовій формі не надходило. Вважає свої права порушеними та просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,89 га, яка розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач, ОСОБА_3, в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_4А, який діє на підставі довіреності (а.с. 25), проти задоволення позову не заперечував. Проте, вважав безпідставним залучення в якості відповідача ОСОБА_2 районну державну адміністрацію Полтавської області, оскільки, предметом спору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка належить до земель державної власності. Починаючи з 01.01.2013 року повноваженнями щодо розпорядження землями даної категорії наділено Управління Держземагенства в Полтавській області, правонаступником якого є Управління Держгеокадастру в Полтавській області.

Представник Управління Держгеокадастру в Полтавській області в судове засідання не зявився. Установа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника ОСОБА_2 районної державної адміністрації, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що на підставі рішення ОСОБА_2 райдержадміністрації від 25.10.1996 року, ОСОБА_1 відповідно до п. 5 Указу Президента України від 08.08.95 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" яким передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4.01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.17).

В наступному позивач звернувся із заявою про виділення земельної ділянки в натурі, на підставі якої Голова ОСОБА_2 районної державної адміністрації видав розпорядження № 217 від 14.12.2010 року, відповідно до якого позивачеві надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо посвідчення права власності на земельну ділянку. Документацію він виготовив однак йому не видають правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності.

Відповідно до положень ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

В порядку визначеному Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Земельним кодексом України та Інструкцією «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Державного комітету України, уповноважений субєкт господарювання розробив технічну документацію щодо посвідчення права власності на земельну частку (пай). На підставі чого було виділено в натурі та погоджено межі земельної ділянки, переданої у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Остапівської сільської ради, площею- 3, 89 га, що посвідчується Актом про встановлення і погодження в натурі земельної ділянки (а.с. 9).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано процедуру формування земельної ділянки, як наслідок, відсутні підстави для її державної реєстрації, що, у свою чергу, унеможливлює визнання права власності на неї. Тобто, несформована земельна ділянка не є обєктом цивільного права, з приводу якого виникають цивільні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 11, 88,130, 174, 213-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6