АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до голови громадського об'єднання «Садівницьке об'єднання «Озірщина» ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до голови громадського об'єднання «Садівницьке об'єднання «Озірщина» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. на засіданні конференції членів ГО СО «Озірщина» делегат від Садового товариства «Здоров'я-2» ОСОБА_3 привселюдно почав ображати позивача наступними виразами: «ОСОБА_1 стара бабця, яка вижила з розуму, у неї почався старческий маразм. Я заявляю вам це, як лікар. Вона не може адекватно приймати рішення, їй потрібно не на конференції приймати участь, а знаходитися в медичному закладі спеціального призначення. У зв'язку з цим пропоную позбавити її права голосу і забрати мандат».

В свою чергу голова громадського об'єднання «Садівницьке об'єднання «Озірщина» ОСОБА_2 всупереч регламенту конференції та статуту поставив на голосування питання позбавлення мандату. Своїми діями відповідачі принизили позивача перед всіма членами ГО «СО «Озірщина» порушили право брати участь у роботі конференції, поширили недостовірну інформацію яка принижує честь та гідність як громадянина та ділову репутацію як голови правління СТ «КВАЗАР».

Внаслідок дій відповідачів їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги. У зв'язку з тим, що вона була ображена та принижена в присутності багатьох осіб, вимушена була виправдовуватися перед ними. Позивачу завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 5000 грн.

Позивач просить зобов'язати відповідачів публічно у присутності всіх делегованих ІНФОРМАЦІЯ_1 на конференцію членів ГО «СО «Озірщина» вибачитися перед нею за нанесення образ та поширення недостовірної інформації.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року в задоволені позову ОСОБА_1 до голови громадського об'єднання «Садівницьке об'єднання «Озірщина» ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В скарзі посилалася на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказувала, що інформація поширена на Конференції висловлена в брутальній, принизливій і непристойній формі, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача. Судом не досліджено докази, надані позивачем на підтвердження обставин викладених у позові, а саме: звукозапис Конференції, яким зафіксовані непристойні та образливі висловлювання відповідачів на адресу позивача. Необґрунтовано відхилено клопотання позивача про допит свідків, що призвело до неправильного вирішення справи. Всі вищезазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. З ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення. Судом не застосовано норми матеріального права, які підлягають обов'язковому застосуванню, а саме: ст.ст. 3, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 23, 275, 277, 280, 297, 299, 1167 Цивільного кодексу України.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача та її представника, які доводи скарги підтримали, пояснення відповідача ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна людина має право на свободу висловлювання своєї думки. Це право включає свободу дотримуватись своєї думки і свободу отримувати і розповсюджувати інформацію і ідеї без будь-якого втручання з боку державних органів незалежно від державних кордонів.

Здійснення цих свобод, що покладає обов'язки та відповідальність, може бути піддано таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, які встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах державної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, з метою запобігання заворушенням і злочинам, для охорони здоров'я і моральності, захисту репутації або прав інших осіб, запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або забезпечення авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в іншій спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулось засідання конференції членів ГО СО «Озірщина».

На значеному вище засіданні знаходились сторони по справі.

В судовому засіданні, дослідивши звукозапис , відеозапис та протокол конференції, місцевим судом встановлено, що під час конференції ІНФОРМАЦІЯ_1 громадського об'єднання «Садівницьке об'єднання «Озірщина» делегат ОСОБА_3 запропонував поставити на голосування питання про позбавлення позивача мандата. Під час обґрунтування зазначеної пропозиції ОСОБА_3 зазначив: «У нас конференцію роблять для двох чоловік, для ОСОБА_4 та ОСОБА_1, не тільки конференції, а всі засідання ради садових товариств. Через то я пропоную конференції вилучити у них мандати та лишити права голосу. Вони буянять. Крім того старі люди, які можуть бути недієздатними, це я вже заявляю як лікар. Вони відкушують уші, пальці і мають певні ознаки хвороби і повинні бути ізольовані у відповідні заклади».

Надавши оцінку висловлюванням ОСОБА_3, суд встановив, що з огляду на мовні засоби вони є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню. Суд також не встановив, що суб'єктивна думка ОСОБА_3 про стан здоров'я позивача була висловлена в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, та досліджених судом першої інстанції доказів, обставини які встановив суд є доведеними.

Висновки суду про необґрунтованість та недоведеність заявлених позовних вимог відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про не вірне застосування судом норм Конституції України та ЦК України, які регулюють правовідносини , щодо захисту честі та гідності особи, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Крім того, згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 3-5 п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Суд правильно врахував вимоги закону та роз`яснення викладені в п.15 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року , та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довела наявність в діях відповідачів складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності.

Зміст виступу ОСОБА_3: «У нас конференцію роблять для двох чоловік, для ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , не тільки конференції, а всі засідання ради садових товариств. Через те я пропоную конференції вилучити у них мандати та лишити права голосу. Вони буянять. Крім того старі люди, які можуть бути недієздатними, це я вже заявляю як лікар. Вони відкушують уші, пальці і мають певні ознаки хвороби і повинні бути ізольовані у відповідні заклади», а також пропозиція голосування на конференції питання про позбавлення мандату позивача, не містять будь-яких фактичних даних, а лише висловлювання, що не можуть бути витлумачені як фактичні дані, та згідно з ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», є оціночними судженням.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, оціночні судження не є предметом судового захисту, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 7 липня 1997 року.

Посилання в скарзі на те, що відповідачі образили позивача перед великою кількістю людей, а тому її вимоги про відшкодування шкоди є такими, що підлягають задоволенню, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що позивачка не довела брутальний, принизливий чи не пристойний характер поведінки та висловів відповідачів по відношенню до неї.

Також, виходячи з роз'яснень викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, якій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загально-соціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов'язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності, а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов'язку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року роз'яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач ОСОБА_1 ні в позовній заяві, ні в суді першої та апеляційної інстанцій не підтвердила в чому полягає моральна шкода, підстави, розмір шкоди та не надала доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України, якими шкоду підтверджує.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді та спростовуються встановленими обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам та доказам сторін належну правову оцінку, розглянув справу без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: