Справа № 433/2607/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі :

головуючого - судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря - Рєзнікової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачами та відповідачами було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 який складається з: А,а,а1, ПГ, ґ - житловий будинок; Б - сарай; В - сарай; Г - гараж; Д - убиральня; 1-4 - огорожа; 5- колодязь, про що було вчинено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, а також розписку. Зазначений будинок належить відповідачам на праві власності, у рівних частках, по 1/2 частині кожному. Однак, на даний момент оформити нотаріально укладений правочин не представляється можливим, оскільки відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, мотивуючи свою відмову браком коштів та часу для цього. У зв'язку з цим позивачі просять суд визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок на підставі рішення суду, у рівних частках, по ? частині кожному.

Позивачі до суду не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі також у судове засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просили дану справу розглянути без їх участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21471878 від 05.01.2009 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №75710543 від 14.12.2016 року, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частках, по ? частині кожному (а.с.23, 38).

02.02.2016 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4, ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу за умовами якого продавці - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продали та передали, а покупці - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується розпискою від 02.09.2016 року (а.с.24-26).

Оформити вищезазначений правочин в нотаріальному порядку позивачі та відповідачі не змогли, оскільки відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, укладеного між ними у простій письмовій формі.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивачі домовились з відповідачами щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, відповідачі не заперечують проти даного правочину, фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивачів зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачів може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачі звернулись до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як вони набули у власність зазначений житловий будинок №1 по вул..Північна у смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, однак у них відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11,60, 174, ч.3 ст.209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 у рівних частках, по ? частці кожному, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 який складається з: А,а,а1,ПГ,ґ - житловий будинок; Б - сарай; В - сарай; Г - гараж; Д - убиральня; 1-4 - огорожа; 5- колодязь.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2016 року.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна

26.12.16

14.12.16