У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника позивачаЗавгородньої І.М., Мазур Л.М., ОСОБА_4, Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 25 квітня 2007 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 580, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 23 280 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5% з кінцевим терміном повернення - 24 квітня 2014 року. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено заставою автомобіля марки «FordС-Мах», державний номерний знак НОМЕР_1. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 року стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 922 гривні 15 копійок, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет застави. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого банком відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 580 від 25 квітня 2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Посилаючись на неналежне виконання боржником умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 28 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 637 681 гривня 68 копійок, з яких: 7 384,03 долари США (159 613 гривень 13 копійок), за відсотками - 10 296,09 доларів США (222 560 гривень 19 копійок), пені - 11 820,34 долари США (255 508 гривень 36 гривень), яку просив стягнути з боржника на свою користь. Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за відсотками по кредитному договору № 580 від 25 квітня 2007 року в розмірі 10 028,99 доларів США заборгованість, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 216 786,55 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» сплачений судовий збір в розмірі 6 828,78 грн. У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 року стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 31 січня 2011 року у розмірі 109 922 гривні 15 копійок та звернуто стягнення на предмет застави. Встановивши неможливість визначення суми, що підлягає стягненню за вказаним позовом (станом на 28 вересня 2015 року) без врахування сум, стягнутих за рішенням суду від 14 червня 2011 року та зарахованих від реалізації автомобіля, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що після реалізації на електронних торгах заставного автомобіля, кошти були направлені на погашення основної заборгованості і в подальшому нарахування відсотків здійснювалось з їх урахуванням. Врахувавши, що основна заборгованість за кредитом та 267,10 доларів США - заборгованість за відсотками стягнута за рішенням суду, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по відсоткам у розмірі 10 028,99 доларів США (216 786 гривень 55 копійок). Проте з таким висновком апеляційного суду в повній мірі погодитися не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає. Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 580, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 23 280 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5% з кінцевим терміном повернення - 24 квітня 2014 року. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено заставою автомобіля марки «FordС-Мах», державний номерний знак НОМЕР_1. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 року стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 844,10 доларів США (109 922 гривні 15 копійок), з яких: основна заборгованість за кредитом скаладає 13 193,86 доларів США (104 759 гривень 25 копійок); заборгованість за відсотками - 267,10 доларів США (2 120 гривень 77 копійк); пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період з 01 серпня 2010 року по 31 січня 2011 року - 383,14 доларів США (3 042 гривні 13 копійок). В рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет застави. 14 січня 2012 року державним виконавцем ВДВС Іршавського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого банком відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 580 від 25 квітня 2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2014 року державним виконавцем ВДВС Іршавського РУЮ складно акт про проведені електронні торги з реалізації транспортного засобу марки «FordС-Мах», державний номерний знак НОМЕР_1 за ціною 79 063 гривні 78 копійок. Постановою державного виконавця ВДВС Іршавського РУЮ від 29 грудня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. п. 2, 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з недостатністю коштів для задоволення вимог стягувача та відсутністю іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення. Дійшовши висновку, що грошові кошти від реалізації автомобіля в розмірі 2 994,35 долари США та 1342,19 долари США були направлені на погашення основної заборгованості за кредитом і в подальшому нарахування відсотків здійснювалось з урахуванням вказаних сум, апеляційним судом, при цьому, не враховано положення п. 3.8 кредитного договору, відповідно до умов якого за наявності заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, сторони встановлюють наступну черговість погашення позичальником заборгованості за цим договором: нараховані та не сплачені в строк проценти, нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув; прострочена заборгованість за кредитом; неустойка та збитки, що виплачуються понад неустойку. Задоволення кожної наступної черги здійснюється після повної сплати позичальником суми заборгованості за попередньою чергою. Сторони встановили, що банк має право самостійно зараховувати кошти, які направлені позичальником на погашення заборгованості, згідно встановленої черговості. Крім того,за змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року (справа № 6-1206цс15). Вирішуючи спір, апеляційний суд вважав, що основна заборгованість за кредитом та відсотки у розмірі 267,10 доларів США вже стягнута на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 року, однак залишив поза увагою, що вказаним рішенням стягнуто прострочену заборгованість станом на 01 лютого 2011 року, в той час як позов пред'явлено, виходячи із суми боргу у розмірі 637 681 гривня 68 копійок, яка утворилась станом на 28 вересня 2015 року. Судом не з'ясовано чи погашено заборгованість за тілом кредиту за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу на електронних торгах, а тому висновок про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про стягнення заборгованості за кредитом є помилковим. Крім того, враховуючи вимоги ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, слід дійти висновку про те, що банк має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2011 року. Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням рішенням суду станом на 28 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 637 681 гривня 68 копійок, з яких: 7 384,03 долари США (159 613 гривень 13 копійок), за відсотками - 10 296,09 доларів США (222 560 гривень 19 копійок) та пені - 11 820,34 долари США (255 508 гривень 36 гривень), а тому апеляційний суд помилково вважав, що позивачем заявлено вимоги лише про стягнення основної суми боргу та відсотків. За таких обставин та з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року (справа № 6-1252цс16) рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович І.М. Завгородня В.І. Мартинюк