АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4585/16 Справа № 200/4436/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Циганков В. О. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВЛЕНО:

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 лютого 2013 року між ПАТ «АКБ «Конкорд» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №20.00.000160, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 850000,00 грн. на споживчі потреби зі строком повернення 18 лютого 2014 року. У зв'язку із невиконанням належним чином своїх обов'язків відповідача станом на 28 липня 2014 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 881314,30 грн., яка складається з: 751770,37 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 72652,77 - заборгованість за нарахованими відсотками; 2355,18 - заборгованість зі сплати пені за прострочення відсотків; 54535,98 грн. - заборгованість зі сплати пені за прострочення кредиту.

Враховуючи вищенаведене, ПАТ «АКБ «Конкорд» просив суд стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №20.00.000160 від 19 лютого 2013 року загальною сумою 881314,30 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року позовні вимоги ПАТ «АКБ «Конкорд» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №20.00.000160 від 19 лютого 2013 року у розмірі 881314,30 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору 3654,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «АКБ «Конкорд», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 лютого 2013 року між ПАТ «АКБ «Конкорд» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №20.00.000160, згідно якого відповідачу було надано кошти у розмірі 850000,00 грн. на споживчі потреби.

Згідно п. 1.1.1., 1.2. договору, надання кредиту буде здійснюватись зі сплатою 17% на суму 850000,00 грн. відповідно до графіку погашення суми основної заборгованості та кінцевим терміном повернення до 18 лютого 2014 року, на умовах визначених вказаним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, з дотриманням умов договору та вимог законодавства.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Однак, ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором №20.00.000160 від 19 лютого 2013 року належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 881314,30 грн., яка складається з:

- 751770,37 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;

- 72652,77 - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 2355,18 - заборгованість зі сплати пені за прострочення відсотків;

- 54535,98 грн. - заборгованість зі сплати пені за прострочення кредиту.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «АКБ «Конкорд» суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України та виходив з того, що кредитна заборгованість з нарахованими штрафними санкціями підлягає стягненню в повному обсязі у зв'язку із неналежним виконанням відповідача своїх зобов'язань за кредитним договором №20.00.000160 від 19 лютого 2013 року, спричинюючи позивачу збитки та порушуючи його права.

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_2 є посилання на неповне з'ясування обставин справи, зокрема щодо достовірності спірного кредитного договору, посилаючись при цьому, що ніяких кредитних договорів з ПАТ «АКБ «Конкорд» вона не підписувала.

Однак, такі доводи не можуть бути прийняті колегією суддів, як підстава для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність кредитних правовідносин між сторонами, в забезпечення виконання яких, між ПАТ «АКБ «Конкорд» та ОСОБА_2 було підписано іпотечний договір та термін кінцевого виконання якого, збігається з терміном виконання кредитного договору №20.00.000160 від 19 лютого 2013 року, а саме - 18 лютого 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.525, 526, 599 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що закінчення строку кредитного договору не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-120цс15 від 23 вересня 2015 року).

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова