Справа № 583/2428/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Зубатовій І.В.,

за участю заявниці ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирці справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Управління капітального будівництва та житлово - комунального господарства Охтирської міської ради, Охтирський міський відділ УДМС України в Сумській області, про встановлення факту постійного проживання та реєстрації на законних підставах в гуртожитку, у кімнаті за НОМЕР_2, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає та зареєстрована на законних підставах у кімнаті за НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_1., починаючи із 20 травня 2010 року по даний час.

Свої вимоги мотивує тим, що вона 31.10.1996 року була вселена разом з своїм чоловіком ОСОБА_3, який на той час був працівником заводу ВАТ „Нафтопроммаш", з дотриманням режиму прописки (паспортної реєстрації) до виділеної їм кімнати ІНФОРМАЦІЯ_3 в гуртожитку заводу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Пізніше вони взяли опікунство над дворічною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також була зареєстрована разом з ними у цій кімнаті. Через 2 роки, а саме 24.12.1999 року за рішенням № 609 Охтирської міської ради прізвище ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_3. Після розлучення із чоловіком 13.04.2002 року, він знявся з реєстрації у гуртожитку та став проживати у іншому місці, а вона з малолітньою підопічною дитиною продовжувала проживати у цій кімнаті за ІНФОРМАЦІЯ_3. Правомірність подальшого її проживання у кімнаті ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з її підопічною малолітньою дитиною - ОСОБА_4 після її розлучення з чоловіком вирішувалося на рівні двох адміністрацій ВАТ „Нафтопроммаш" та адміністрацією ВАТ „Охтирська швейна фабрика", на якій вона працювала. У кімнаті за ІНФОРМАЦІЯ_3 вона проживала разом зі своєю підопічною ОСОБА_4, до поки їм адміністрація ВАТ „Нафтопроммаш" не надала більшу за розміром кімнату, замість 12 м2 була надана кімната розміром 18 м2 за НОМЕР_2, так як дитина підростала, а місця для виховання було замало. Місце її постійного проживання у кімнаті за НОМЕР_2, було зареєстроване від 20.05.2010 року. В 2013 році її колишня підопічна вийшла заміж, однак продовжувала проживати разом з нею у кімнаті НОМЕР_2, а коли народилося дитя, то в 2015 році ОСОБА_4 видали ордер на іншу окрему кімнату НОМЕР_3 Кімнату НОМЕР_2 їй та її підопічній ОСОБА_4 надавали з дозволу профспілкового комітету та адміністрації заводу ВАТ „Нафтопроммаш". Однак ордер та рішення на їх переселення до іншої кімнати НОМЕР_2 їй на руки не видавали. Такого ордеру та рішення не видавали їм і раніше, під час їхнього вселення до кімнати за ІНФОРМАЦІЯ_3. Вселення в гуртожиток заводу ВАТ „Нафтопроммаш" здійснювалося за внутрішнім розпорядженням адміністрації та профкому цього заводу. Таким чином ,вона та її підопічна, були переселені та зареєстровані до кімнати НОМЕР_2 починаючи з 20.05.2010 року, де вона і проживає до цього часу. Термін її проживання у цій кімнаті за НОМЕР_2 сягає понад 6 років.

Таким чином з часу її поселення в кімнату гуртожитку, як члена сім'ї працівника підприємства, виникли житлові правовідносини, які регулюються главою 4 ЖК України - „Користування гуртожитками". Даний гуртожиток переданий у комунальну власність до УЖКГ Охтирської міської ради. У свою чергу, зазначена установа є органом приватизації державного майна, що перебуває у комунальній власності громади міста. Згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року за №500, який є спеціальним нормативно-правовим актом, УЖКГ має право передати безоплатно у приватизацію, займані житлові площі у даному гуртожитку. Дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Вона зверталася за роз'ясненнями до УЖКГ, де їй повідомили, що у зв'язку із відсутністю у неї спеціального ордеру на вселення до гуртожитку їй слід звернутись до суду та довести належними доказами факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах. За наявності позитивного рішення УЖКГ зможе оформити на неї відповідні документи на приватизацію вказаної кімнати. У гуртожитку в кімнаті НОМЕР_2 вона проживає з 20 травня 2010 року понад 6 років, іншого житла не має. В зв'язку з цим звернулася до суду в порядку окремого провадження із зазначеною заявою.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала та просить встановити зазначений факт. Пояснила, що проживає в кімнаті НОМЕР_2 гуртожитку з 20 травня 2010 року. Кімнату надавали їй з її підопічною малолітньою дитиною - ОСОБА_4. На той час будь-яких ордерів не видавалось, оскільки був такий порядок, що кімнати виділялись із дозволу профспілкового комітету та адміністрації заводу. Інші особи у даній кімнаті не зареєстровані оскільки в 2015 році ОСОБА_4 видали ордер на іншу окрему кімнату № 219, будь-хто за цей час претензій щодо права мешкання у цій кімнаті не пред'являв. Не має іншого власного житла, продовжує проживати у цій кімнаті на законних підставах. На даний час виникло питання щодо необхідності приватизації зазначеної кімнати, проте приватизаційний орган їй відмовляє у цьому в зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує її право на постійне проживання в гуртожитку на законних підставах.

Представник УЖКГ Охтирської міської ради у судовому засіданні висловив згоду із заявленими вимогами. Пояснив, що досліджені у судовому засіданні докази дають підстави суду встановити факт вселення та законного проживання заявниці у кімнаті гуртожитку, незважаючи на відсутність спеціального ордера та рішення адміністрації підприємства. Наявність рішення про встановлення зазначеного факту надасть можливість приватизаційному органу прийняти позитивне рішення щодо приватизації кімнати позивачкою.

Представники Охтирського МВ УДМС України в Сумській обл. у судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Надали до суду письмову заяву, у якій зазначене прохання розглядати справу без участі їхнього представника, заперечень не мають.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає та зареєстрована в гуртожитку кімнати НОМЕР_2, по АДРЕСА_1., починаючи із 20 травня 2010 року по даний час.

Судом встановлено, що згідно з рішенням двадцять четвертої сесії шостого скликання Охтирської міської ради від 29 травня 2012 року Охтирська міська рада надала згоду на прийняття безкоштовно до комунальної власності територіальної громади міста Охтирки гуртожиток по АДРЕСА_1..

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради за №62 від 06.05.2015 р. було затверджено акт приймання передачі до комунальної власності територіальної громади міста зазначеного гуртожитку, прийнято його безоплатно до комунальної власності громади та залишено дану будівлю на балансі об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зв'язківець».

Згідно з рішенням шістдесят восьмої сесії шостого скликання Охтирської міської ради від 23 липня 2015 року надано дозвіл на приватизацію жилих та нежитлових приміщень.

Також судом встановлено, що 31.10.1996 року ОСОБА_1 була вселена разом з своїм чоловіком ОСОБА_3, який на той час був працівником заводу ВАТ „Нафтопроммаш", з дотриманням режиму прописки (паспортної реєстрації) до виділеної їм кімнати ІНФОРМАЦІЯ_3 в гуртожитку заводу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Пізніше вони взяли опікунство над дворічною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також була зареєстрована разом з ними у цій кімнаті. Через 2 роки, а саме 24.12.1999 року за рішенням № 609 Охтирської міської ради прізвище ОСОБА_4 ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_3. Після розлучення з чоловіком 13.04.2002 року, він знявся з реєстрації у гуртожитку та став проживати у іншому місці, а вона з малолітньою підопічною дитиною продовжувала проживати у цій кімнаті за ІНФОРМАЦІЯ_3. Правомірність подальшого її проживання у кімнаті ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з її підопічною малолітньою дитиною - ОСОБА_4, після її розлучення з чоловіком, вирішувалося на рівні двох адміністрацій ВАТ „Нафтопроммаш" та ВАТ „Охтирська швейна фабрика", на якій вона працювала. У кімнаті за ІНФОРМАЦІЯ_3 вона проживала разом зі своєю підопічною ОСОБА_4, до поки їм адміністрація ВАТ „Нафтопроммаш" не надала більшу за розміром кімнату, замість 12 м2 була надана кімната розміром 18 м2 за НОМЕР_2, так як дитина підростала, а місця для виховання було замало. Місце її постійного проживання у кімнаті за НОМЕР_2, було зареєстроване від 20.05.2010 року. В 2013 році її колишня підопічна вийшла заміж, однак продовжувала проживати разом з нею у кімнаті НОМЕР_2, а у 2015 році ОСОБА_4 видали ордер на іншу окрему кімнату НОМЕР_3 Кімнату НОМЕР_2 їй та її підопічній ОСОБА_4 надавали з дозволу профспілкового комітету та адміністрації заводу ВАТ „Нафтопроммаш". Однак ордер та рішення на їх переселення до іншої кімнати НОМЕР_2 їй на руки не видавали.

Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки).

Спеціального ордера чи рішення заводського комітету профспілки за 2010 рік про надання заявницею не відшукано.

Допитана як свідок ОСОБА_5 підтвердила той факт, що заявниця ОСОБА_1, постійно проживає в кімнаті за НОМЕР_2, в гуртожитку по АДРЕСА_1., починаючи із 20 травня 2010 року по даний час.

Допитана як свідок ОСОБА_6, підтвердила той факт, що заявниця ОСОБА_1, постійно проживає в кімнаті за НОМЕР_2, в гуртожитку по АДРЕСА_1., починаючи із 20 травня 2010 року по даний час та вселилася до гуртожитку як член сім'ї працівника заводу на законних підставах.

У суду немає підстав ставити під сумнів покази зазначених свідків, таких доказів суду не надано.

Факт постійного проживання заявниці у кімнаті гуртожитку за зазначеною адресою також підтверджується паспортом громадянина України ОСОБА_1, в якому зазначено місце проживання кімната за НОМЕР_2, по АДРЕСА_1., починаючи із 20 травня 2010 року.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до статті 1 Закону N 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема - відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах.

Разом з тим, на осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Також встановлено, що позивач у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання в гуртожитку по АДРЕСА_1 що підтверджується відповідними відмітками в паспорті громадянина України.

Вказана адреса є її постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання з відповідних дат.

Таким чином, позивачем дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання.

Другою обставиною, з якою пов'язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави".

Законність користування позивачкою жилою площею у гуртожитку ніким не оспорюється. Дослідженими у судовому засіданні доказами не встановлено факту реєстрації у зазначеній кімнаті інших осіб окрім заявниці. Позивачці було надане приміщення гуртожитку адміністрацією підприємства як члену сім'ї працівника цього підприємства, Тому має місце проживання заявниці в кімнаті 227 гуртожитку на законних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд приходить до висновку, що факт постійної реєстрації місця проживання заявниці на законних підставах в кімнаті гуртожитку підтверджено дослідженими в справі доказами.

Вказаний факт в силу норм закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має для заявниці юридичне значення.

Враховуючи наявність відмови заявниці у наданні дозволу на приватизацію жилої площі в гуртожитку, суд вважає за необхідне встановити зазначений факт.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт, постійного проживання та реєстрації на законних підставах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у кімнаті за НОМЕР_2, в гуртожитку по АДРЕСА_1., починаючи із 20 травня 2010 року по даний час.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк із дня проголошення рішення апеляційної скарги, у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення рішення - з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Сидоренко Р.В.